ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 475, 2017-09-26 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום ה-26 בספטמבר 2017, ו' בתשרי התשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא: פירוט תשלומי הורים לשנת הלימודים תשע"ז-תשע"ח – דיווח משרד החינוך.

יעקב מרגי: תחילה אני רוצה להשתתף בצער המשפחות מהפיגוע היום בהר אדר, ולאחל החלמה מהירה לפצוע.

יעקב מרגי: נקווה שלא נשמע עוד שמועות כאלה.

יעקב מרגי: שלום לחברי הכנסת, אורחים.

יעקב מרגי: זה דיון פגרה כפי שאתם רואים.

יעקב מרגי: כפי שהבטחתי, הנושא של התל"ן יהיה אחד הנושאים שניתן את הדגש עליו במושב החורף.

יעקב מרגי: אנחנו מקיימים דיון ראשוני, שגם יתווה את הדרך ואת האני מאמין.

יעקב מרגי: נקווה שמשרד החינוך, שעושה הרבה לצמצום פערים בחינוך, לא יפתח דלת צדדית-אחורית שתעצים את הפערים.

<קריאה: נגיד שיסגור, לא שלא יפתח.

יעקב מרגי: שלא יפתח, זה סגור.

יעקב מרגי: אם לא יפתח, הכול סגור.

יעקב מרגי: בוודאי שיסגור.

יעקב מרגי: תפקיד הדיון הוא לסגור את הדלתות הפתוחות.

יעקב מרגי: כשהוציאו חוזרי מנכ"ל או נהלים שמלכתחילה נותנים לגיטימציה לגביית תשלומים קטנים כגבוהים במדינה שיש בה חוק חינוך חובה חינם, אני חושב שזה כשלעצמו בעייתי.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר את המסקנות של הדיון, לכן אני נעצר בכל פעם שבא לי לומר.

יעקב מרגי: אז בירכנו על הקמה, חיזוק ועיבוי האגף לפיקוח ובקרה במשרד החינוך.

יעקב מרגי: ההרצה – זה לא תאגיד "כאן" שכל פעם מזכירים לנו שהוא בהרצה.

יעקב מרגי: אני חושב שהדברים ידועים וברורים.

יעקב מרגי: גם איפה שיש לקות, בלשון עדינה, או חריגה, או עושק, הטיפול הוא איטי לטעמנו.

יעקב מרגי: איטי מאוד.

יעקב מרגי: הורים נמצאים במצבים בלתי אפשריים של לחץ חברתי, כולל כמעט החרמה והדרה במקומות מסוימים.

יעקב מרגי: ואז קופצים עליהם ההורים מהוועדים או מהכיתה ואומרים מה אתם עושים לנו?

יעקב מרגי: אתם לא רוצים, תעזבו כאן.

יעקב מרגי: נשמע לכם הזוי, נכון?

יעקב מרגי: נשמע לכם שזה לא במדינת ישראל.

יעקב מרגי: אבל זה קורה, ומשרד החינוך לא ממהר, לצערי הרב, לנקוט בצעדים שמוקנים לו בחוק.

יעקב מרגי: ברשותכם, כדי לשחרר מתחים ולחצים, אני אומר מתחום אחר.

יעקב מרגי: בשנה שעברה, במאבק שלנו לרישום בנות לסמינרים החרדים, השגנו הישג – אילצנו את מנכ"לית משרד החינוך ואת משרד החינוך לפעול על-פי סמכותם ולנקוט בסנקציה כספית.

יעקב מרגי: אמרנו הגענו לדרך המלך.

יעקב מרגי: השנה מה קרה?

יעקב מרגי: אחרי שתיקנו תקנות וחשבנו שמשרד החינוך מתלהב, כי הוא עשה מסיבת עיתונאים, אז הוא יעמוד, מסתבר שמשרד החינוך טרפד את הצלחת התקנות ועד היום נמשכים הדיונים.

יעקב מרגי: וכשיש סוף סוף ועדת ערר – ועדת ערר מוסמכת – והיא מחליטה, והסמינר – לצורך העניין, התיכון במושגים שלנו – סורר, במקום לנקוט בסנקציה הזו, ידידי, מר לירן שפיגל – יש לנו הקלטה וגם החלטה כתובה שמנסים לשכנע את ההורים ואת הילדה לעבור לבית ספר אחר.

יעקב מרגי: או שהחלטת ועדת הערר משתנה כדי לקנות שקט.

יעקב מרגי: אני לא חי באזורי הנוחות שלי, כפי שתעקבו אחרי ב-15 שנות פעילותי בכנסת.

יעקב מרגי: אני לא בורח לאזורי הנוחות.

יעקב מרגי: אני מתעמת עם אותם אזורים בעייתיים מאוד שמבעבעים.

יעקב מרגי: משרד החינוך, זו קבלת הפנים למושב הבא.

יעקב מרגי: המילים שלי מאופקות היום.

יעקב מרגי: אני אנסה להמשיך באיפוק בדיון הזה כי על פניו יעלו דברים שיקוממו אותנו.

יעקב מרגי: אבל שוב – אני אומר את זה לעצמי ואני אומר את זה לכל האורחים – הדיון יתקיים בכבוד.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, לפני שניתן למשרד החינוך, אתם רוצים להתבטא?

יעקב מרגי: בבקשה, יוסי יונה.

יוסי יונה: אדוני, קודם אני רוצה להצטרף לדברים שלך בפתיחת הדיון הזה ולהביע תנחומים למשפחות שאיבדו את בניהם ולהביע זעזוע קשה מהמקרה הזה.

יוסי יונה: בוקר נורא ביותר, ואנחנו חיים אתו מדי פעם, ואין סיבה שזה לא יפסק.

יוסי יונה: שוב, אני מביע זעזוע ותנחומים למשפחות.

יוסי יונה: לעניין שלנו – החיים, אנחנו ממשיכים אותם – בעניין שהתבקשנו לדון בו, אני רוצה גם להודות לך כי בדיון האחרון שהתקיים כאן אמרת שאתה הולך לקיים דיון מיוחד בנושא של התל"ן, והנה אתה עומד בהבטחתך.

יוסי יונה: אנחנו מבינים שהדיון הזה לא הולך להיות פשוט, כפי שאתה הטרמת ואמרת.

יוסי יונה: קיימת תרעומת מוצדקת, התמרמרות גדולה מאוד ומוצדקת מצדם של ההורים ומצדם של נציגי ההורים שבאים לכאן באופן קבוע ונאמן כדי לייצג את הכאב, את הזעזוע, את ההתקוממות והתמרמרות של ההורים על תשלומי ההורים.

יוסי יונה: בעודנו מדברים, אדוני היושב-ראש, כפי שאמרת, משרד החינוך אומר שהוא פועל כדי לצמצם ואף לבטל את תשלומי ההורים.

יוסי יונה: אנחנו נמצאים באיזשהו ריטואל, בכל שנה מבטיחים לנו שזו תהיה הפעם האחרונה, ובשנה הבאה שר החינוך מתכוון לבטל.

יוסי יונה: נניח שהיינו רואים - - -

יעקב מרגי: עושים לנו היסח הדעת – מעסיקים אותנו בתשלומי רשות וחובה, וגונבים אותנו בתל"נים.

יוסי יונה: והנה עוד פעם.

יוסי יונה: לא רק זאת, אם היינו רואים לאורך השנים, אדוני היושב-ראש, שנעשה מאמץ כן ואמתי ובו ישנה ירידה הדרגתית של תשלומי ההורים, היינו אומרים ניחא, הנה נעשה מאמץ, אי-אפשר לבטל את הגזרה הזאת באבחת החלטה של שר החינוך.

יוסי יונה: אבל מה?

יוסי יונה: אנחנו קוראים בעיתונים, מגיעים אלינו מסמכים, שאדרבא, ישנן פעולות שהן הפוכות לחלוטין למגמה הזאת, שהנה, יוצא מסמך שבו אנחנו רואים שמשרד החינוך הולך לאפשר בגני ילדים במקרים כאלה ואחרים תשלומי הורים עד 3,000 שקל רק לאחרונה.

יוסי יונה: איך זה מסתדר עם הרצון הטוב של משרד החינוך והכוונה שלו להוריד תשלומי הורים?

יוסי יונה: ואנחנו שומעים עוד פעם שעכשיו גם בתיכונים משרד החינוך הולך להוריד את ההתחייבות שלו למימון שעות יסוד – שעות יסוד – שהוא חייב להעניק לתלמידים, והעברת האחריות לתכניות תל"ן.

יוסי יונה: איך יכול להיות דבר שכזה?

יוסי יונה: למה אנחנו צריכים להאמין?

יוסי יונה: אני מתאר לעצמי שכולכם יודעים למה אנחנו צריכים להאמין.

יוסי יונה: האם אנחנו צריכים להאמין להצהרות, או צריכים להאמין לפעולות הלכה למעשה שמשרד החינוך עושה.

יוסי יונה: והמעשים שמשרד החינוך עושה עומדים בסתירה מוחלטת להצהרות שלו.

יעקב מרגי: אחרי הפעולות נמשכים הלבבות.

יוסי יונה: בדיוק.

יוסי יונה: הלבבות שלנו לא נמשכים.

יעקב מרגי: לא, של המשרד, לא שלך.

יוסי יונה: שלנו מתמרמרים.

יוסי יונה: הלבבות שלנו כבדים, אנחנו באים לפה בתחושה כבדה מאוד שביד אחת מדברים וביד שנייה עושים את ההיפך.

יוסי יונה: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, הוועדה הזאת חייבת לקבל החלטות.

יוסי יונה: היא חייבת להפעיל את הסנקציות שביכולתה להפעיל.

יוסי יונה: כאשר משרד החינוך יבוא אלינו, אדוני היושב-ראש, כדי לבקש אישור, אנחנו נאמר לו לא.

יוסי יונה: אנחנו פשוט לא מוכנים לפרסה הזאת שבכל שנה ושנה מבקשים אישור טנטטיבי – רק תאשרו הפעם, ובשנה הבאה יהיה יותר טוב.

יוסי יונה: אבל לא, אדרבא, אני חושב שהמצב דווקא הולך ומתדרדר.

יוסי יונה: אלה דברי הפתיחה, ואני אשמח שאנחנו נוכל להמשיך לדבר.

יוסי יונה: יש לי שאלות קונקרטיות כאשר המשרד יציג את ההמלצות שלו.

יעקב מרגי: אנחנו רק הנחנו מצע לנציגי המשרד.

יעקב מרגי: בבקשה איילת.

איילת נחמיאס ורבין: אני אשתדל להיות קצרה.

איילת נחמיאס ורבין: דברי טעם, חבר הכנסת יונה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שבבוקר הזה, כמו בכל הבקרים שמצאנו את עצמנו דנים בנושא של תשלומי הורים, צריך להגיד בגלוי, כדי שזה גם יהיה חלק מהמצע לדיון – אין חינוך חינם במדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין את זה, אין חינוך חינם במדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: מה שאתה מקבל חינם – חינם, אנחנו משלמים את זה.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה חינם?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו הרי משלמים מסים.

איילת נחמיאס ורבין: מה זאת אומרת חינם?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו משלמים עבור זה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה מסכים איתי בוודאי, חבר הכנסת מרגי, מראש אני לא מבינה מה זו המילה הזו חינם.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מקבלים כיתות, אנחנו מקבלים מורים, שכרם – בתקווה שבסוף ספטמבר לא תהיה לנו את אותה תקלה כפי שהייתה לנו בשנה שעברה.

איילת נחמיאס ורבין: מכאן אני שולחת את תקוותי הגדולה שזה לא יקרה שוב.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מה אנחנו מקבלים פה חינם?

איילת נחמיאס ורבין: למה לזרות חול בעיניים?

איילת נחמיאס ורבין: אין חינוך חינם במדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך, יושב כאן חבר יקר, שאתה בטוח מכיר, פיצ'י דובינר, ממובילי המאבק הזה של תשלומי הורים.

איילת נחמיאס ורבין: בוודאי תשמח לשמוע, הוא מקיים קבלת שבת מדי שבוע מול ביתו השר בנט.

איילת נחמיאס ורבין: השר בנט גם יצא לדבר אתו.

איילת נחמיאס ורבין: המשפחה שלו באה אתו.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין, כשהוא מחליט לא לשלם את תשלומי הרשות האלה, בסוף יש פה מחיר חברתי שהוא משלם ושהילדים שלו משלמים.

איילת נחמיאס ורבין: כל המשפחה שלו בתוך הסיפור הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני אומרת לך חבר יקר, אני מתנצלת בפניך.

איילת נחמיאס ורבין: אני שילמתי את התשלומים.

איילת נחמיאס ורבין: כמו "טטלה" שילמתי את התשלומים.

יעקב מרגי: אני עדיין לא שילמתי.

איילת נחמיאס ורבין: שילמתי, חבר הכנסת מרגי, אתה זוכר, שוחחנו על זה.

<קריאה: למה שילמת?

<קריאה: למה?

איילת נחמיאס ורבין: שילמתי.

איילת נחמיאס ורבין: שילמתי.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לכם למה.

יעקב מרגי: היא לא תענה לך למה.

יעקב מרגי: זה לא הדיון.

יעקב מרגי: הדיון הוא התל"ן, נקודה.

יעקב מרגי: אל תגלשו.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לסגור את זה בדבר אחד ברור – מערכת החינוך היום, לצערנו, מתבססת בצורה מועטה מאוד על מה שהילדים מקבלים בכיתות.

איילת נחמיאס ורבין: ואין שוויון הזדמנויות.

איילת נחמיאס ורבין: משרד החינוך מתעסק בשוויון הזדמנויות, אכפת לו משוויון הזדמנויות.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מטילה בזה ספק בכלל, במקום האמוציונלי הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל צריך להגיד את האמת, רכיב גדול מאוד של החינוך ממילא מתקיים אחרי שעות בית הספר, בחוגים.

איילת נחמיאס ורבין: אז אם אנחנו מחפשים שוויון הזדמנויות ואפילו בבית הספר אנחנו לא יכולים למצוא אותו, אז מה יעשה הורה שלא יכול לשלוח את הילד שלו לחוג אחד אפילו?

איילת נחמיאס ורבין: ולכן מפה אני שולחת את ברכתי אליך.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקווה שהתהליך שאנחנו נעשה כאן, שהוא סוג של שימוע ציבורי, להעמיק ולחפור, ולדעת דבר אחד בוודאות – ובזה אני מקווה שתהיה בשורה אמתית – שילד שלהורים שלו אין לעולם לא ייפגע.

איילת נחמיאס ורבין: אתה ואני שוחחנו על זה לאחרונה, אנחנו יודעים שילדים שההורים שלהם לא יכולים לשלם עדיין נפגעים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לשמוע פה התחייבות של משרד החינוך שדבר כזה לא קורה.

יעקב מרגי: איילת, אני שמח על הסיפה של הדברים שלך.

יעקב מרגי: המים, גם כשחוסמים אותם, הם מחפשים, נכון?

יעקב מרגי: השכל האנושי, וכל שכן היהודי, תמיד מוצא פתרונות.

יעקב מרגי: איך עומד הורה שפונה אלי ואומר: אמרו לי אתה לא רוצה לשלם תל"ן?

יעקב מרגי: מותר לך.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות ששעות התל"ן ניתנות באמצע היום?

יעקב מרגי: אני אקח את הילדה שלי הביתה ואני אביא אותה בשעה 14:00?

יעקב מרגי: זה בניגוד לנוהל ומשרד החינוך לא אוכף זאת.

יעקב מרגי: מיד משרד החינוך יציג את המצגת.

יעקב מרגי: מה לעשות שבביקורות מסוימות מסתבר שאין הצדקה לתל"ן.

יעקב מרגי: הם מבקשים את זה על בסיס א', ב', ג', ד', ה', ובפועל כסף הולך ליעודים אחרים ושעות התל"ן לא ניתנות.

יעקב מרגי: אל תספרו לי סיפורים שיש בתי ספר שמעל שעות התקן הניתנות נותנים עוד 10 שעות ועוד תוספות.

יעקב מרגי: אני חושב שברגע שנתתי אישור לסכום כלשהו, מאותו רגע המוסד הזה צריך להיות בבקרת עומק צמודה, צמוד לוויין.

יעקב מרגי: לא יתכן שיש פה הפקרות.

יעקב מרגי: אנחנו שומעים את הדברים.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לסכם את הדיון, לכן אני מתאפק.

יעקב מרגי: משרד החינוך, מי מציג את המצגת?

<גור רוזנבלט: אני.

<גור רוזנבלט: גור רוזנבלט, מנהל מינהל רישוי, בקרה ואכיפה במשרד החינוך.

<גור רוזנבלט: בוקר טוב.

<גור רוזנבלט: אני מצטרף לדברי קודמי, אנחנו באמת בבוקר לא פשוט.

<גור רוזנבלט: אני שולח החלמה מהירה לפצוע בפיגוע.

<גור רוזנבלט: אני אתחיל ברשותך בנושא המדיניות הכללית של המשרד בנושא של תשלומי הורים באופן כללי וגם לגבי תל"ן.

<גור רוזנבלט: אנחנו נשענים על חמישה עקרונות מרכזיים.

<גור רוזנבלט: העיקרון הראשון – אנחנו רוצים להוריד את הנטל מההורים.

<גור רוזנבלט: זה מסר שעולה גם מהוועדה, מיושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מרגי, באופן ברור מאוד.

<גור רוזנבלט: זאת גם המדיניות שלנו כמשרד.

<גור רוזנבלט: אנחנו רוצים להוריד את הנטל מההורים.

<גור רוזנבלט: בישיבה הקודמת שעסקנו בנושא היה כאן מנכ"ל המשרד, והוא הציג את כלל הפרויקטים שמשרד החינוך עושה על מנת להוריד את הנטל מההורים.

<גור רוזנבלט: זה לא נושא הישיבה, אני לא ארחיב כאן, אבל אנחנו מסדירים את הנושא הצהרונים.

<גור רוזנבלט: דיברו פה על החוגים - - -

יעקב מרגי: אבל זה לברוח למשהו אחר.

יעקב מרגי: אני לא בא להתיר את השרץ.

יעקב מרגי: יש פה שרץ, ויש את מה שמשרד החינוך עושה, שהוא מקבל את הברכה.

יעקב מרגי: אני מטפל בשרץ כרגע, סליחה על הדימוי.

<גור רוזנבלט: אני חבר הנהלה, אני מתחיל מהמדיניות.

יעקב מרגי: כדי שלא נחסל את הזמן שלנו בנהלים, תן את עיקרי הנוהל, וקדימה לתוך - - -

<גור רוזנבלט: כרגע אנחנו מדברים על חמישה עקרונות מרכזיים.

<גור רוזנבלט: הראשון, אמרנו, להוריד את הנטל.

<גור רוזנבלט: השני, אנחנו מדברים על שקיפות.

<גור רוזנבלט: הורה שמשלם כסף צריך לדעת מה הוא מקבל בתמורה לסכום שאותו הוא משלם.

<גור רוזנבלט: הדבר השלישי, שמירה על עיקרון השוויון בלימוד חינם, כמו שנאמר כאן.

יעקב מרגי: הייתי מצפה שהוא יהיה בראשון, אבל לא נורא.

<גור רוזנבלט: זה דבר נוסף.

<גור רוזנבלט: אנחנו לא מוכנים שייווצרו בתי ספר לילדי עשירים, בתי ספר שיש בהם גבייה מאסיבית שלא מאפשרת להורים שידם אינה משגת ללמוד בהם.

<גור רוזנבלט: כל ההסדרות שאנחנו עושים, אנחנו מאפשרים לבתי ספר שבעבר – וצריך לומר, הייתה בעבר גבייה מסיבית – להתיישר בצורה מדורגת לחוזרים שאותם אנחנו הוצאנו.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני חייב להתפרץ.

יוסי יונה: הערה.

יוסי יונה: אני רוצה לשמוע את המצגת, אבל אם אנחנו שומעים פה שהמדיניות היא הורדת הנטל, זה העיקרון הראשון – אני הייתי רוצה לאחוז את השור בקרניו.

יוסי יונה: איך זה מסתדר עם מדיניות משרד החינוך לאפשר עד 3,000 שקל בגנים?

יוסי יונה: איך זה מתאפשר כשאנחנו שומעים - - -

יעקב מרגי: הוא ימשיך בהמשך במצגת.

יוסי יונה: מה הוא יסביר?

יוסי יונה: אני קורא בעיתון שישנם מסמכים פנימיים של משרד החינוך שמעלים את הנטל.

יעקב מרגי: על כל אחת מהנקודות יכולתי להגיב.

יעקב מרגי: בוא ניתן לו להציג את המצגת.

יעקב מרגי: בבקשה.

<קריאה: הורדת הנטל על ההורים.

<קריאה: מהמשרד להורים.

יעקב מרגי: אתה מוזהר בפעם השנייה.

יעקב מרגי: זה זמן יקר של כולם.

<גור רוזנבלט: אלה האדנים שעליהם נשענת המדיניות של משרד החינוך בכל מה שקשור לתשלומי הורים.

<גור רוזנבלט: חוזרי המנכ"ל מתחלקים לשלושה חלקים של תשלומי הורים.

<גור רוזנבלט: אני אתייחס בהמשך, אני לא נכנס כרגע לתשלומי ההורים הבסיסיים, אני מדבר על תשלומי ההורים העודפים, התל"נים וכולי.

<גור רוזנבלט: קודם כל, אנחנו מכניסים לחוזר מנכ"ל מה שוועדת החינוך מאשרת בכל שנה.

<גור רוזנבלט: אנחנו מוציאים חוזר שנתי לגבי האישור של הוועדה.

<גור רוזנבלט: יש לנו את הכללים איך גובים ואיך זה מתנהל.

<גור רוזנבלט: בנוסף לזה יש לנו שני חוזרים שבהם אנחנו מפרטים לגבי גבייה מבתי ספר מסוגים ייחודיים.

<גור רוזנבלט: הראשון הוא בתי ספר תורניים, שבהם בהתאם לבקשה של ההורים, רק בהתאם אליה, ניתן להוסיף תכניות לימוד נוספות.

<גור רוזנבלט: בתי ספר ייחודיים, כאלה שאושרו בוועדת ייחודיים של משרד החינוך, שבהם לבקשת ההורים ניתן להוסיף תכניות ייחודיות.

<גור רוזנבלט: הנושא השלישי הוא בתי ספר שבהם ניתן לגבות שכר לימוד.

<גור רוזנבלט: מה זה שכר לימוד?

<גור רוזנבלט: במקום שבו משרד החינוך לא מתקצב את בית הספר באופן מלא, דהיינו בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים ביסודי שבהם תקציב המשרד נע בין 75%-65%.

<גור רוזנבלט: בבתי הספר האלה אפשר לגבות שכר לימוד.

<גור רוזנבלט: זה ממש שכר לימוד, וזה בהתאם לפער שבין מה שהמשרד מתקצב לתקצוב המלא.

<קריאה: מה לגבי הגנים?

יעקב מרגי: בהמשך.

יעקב מרגי: חכי, ראית את כל המצגת?

יעקב מרגי: אז חכי.

<גור רוזנבלט: בוא נצלול לעומק הדברים.

<גור רוזנבלט: חוזר מנכ"ל תשלומי הורים במוסדות מוכרים שאינם רשמיים – הוא מדבר על גביית תשלומי הורים למקצועות לימוד ברמה מוגברת בחטיבה העליונה.

<גור רוזנבלט: הוא מאפשר לגבות חמש שעות תל"ן למגמה שלישית, העשרה וכולי.

<גור רוזנבלט: תיכף נראה בטבלה את כל הסכומים.

<גור רוזנבלט: הוא מדבר על גבייה במוסדות ייחודיים רשמיים ומוכרים שאינם רשמיים, איך מקבלים את האישור וכולי.

<גור רוזנבלט: ולגבי שכר הלימוד, הנחיות איך גובים את שכר הלימוד הזה.

<גור רוזנבלט: שוב, שכר הלימוד הוא במקומות שבהם המשרד לא מתקצב באופן מלא.

<גור רוזנבלט: העקרונות גם כן נמצאים בחוזר מנכ"ל, עקרונות של שקיפות, ועדות החריגים – נפרט לגביהם מיד.

<גור רוזנבלט: יש חוזר מנכ"ל נוסף שעוסק בבתי הספר התורניים.

<גור רוזנבלט: בתי ספר שבהם ההורים רוצים לתת תכנית לימודים תורנית נוספת.

<גור רוזנבלט: כאן לא צריך לעבור ועדת ייחודיים, כל בית ספר תורני יכול לתת את התכנית הנוספת הזאת.

יעקב מרגי: מה ההגדרה של בית ספר תורני?

יעקב מרגי: ממלכתי יכול להיות בהגדרה של תורני?

<גור רוזנבלט: לא.

<גור רוזנבלט: לא.

<קריאה: ממלכתי דתי.

<קריאה: כל הממלכתיים דתיים.

יעקב מרגי: ממלכתי דתי אני מתכוון.

יעקב מרגי: בשבילי זה ממלכתי.

<קריאה: כן.

יעקב מרגי: תאמין לי שאני יודע.

יעקב מרגי: שאני אבין, בממלכתי דתי יש הגדרה גם בתוכם של בית ספר תורני.

<גור רוזנבלט: כן.

יעקב מרגי: תת הגדרה בתוך הממלכתי דתי.

<גור רוזנבלט: זו תת הגדרה שהוא יכול לקבל אותה על עצמו אם הוא רוצה.

יעקב מרגי: מעבר לדלתא שממילא יש להם על תפילות, שיעורי קודש, לעומת הממלכתי.

<גור רוזנבלט: אני לא יודע מה זו אותה דלתא.

<גור רוזנבלט: יש שני סוגים של בתי ספר שיכולים לגבות עבור תכנית לימודים נוספת בהיקפים גבוהים יותר.

<גור רוזנבלט: אם אתה בחינוך הממלכתי – לא ממלכתי דתי, הממלכתי הכללי – אתה יכול לגשת לוועדת ייחודיים, להראות את התכנית הייחודית שלך ולמה זה מצדיק גבייה נוספת.

<גור רוזנבלט: במידה ותקבל אישור, תוכל לגבות את אותה גבייה עודפת.

<גור רוזנבלט: בבתי ספר תורניים אתה מציג את התכנית התורנית הנוספת שלך על מה שהמשרד מתקצב, ובהתאם לתכנית שאתה מראה אתה יכול לקבל אישור לגבייה נוספת.

יעקב מרגי: אני שאלתי שאלה פשוטה – בבסיס, הממלכתי דתי מתוקצב יותר מהממלכתי בגלל תכנית תורנית.

יעקב מרגי: אתה אומר יש אפשרות נוספת.

<גור רוזנבלט: אנחנו מאפשרים, במידה וההורים רוצים.

יעקב מרגי: אני לא שואל אותך כדי שלא יגידו שיש לי משהו נגד הממלכתי דתי.

יעקב מרגי: אני תוהה - - -

<גור רוזנבלט: דרך אגב, זה גם בחרדי.

יעקב מרגי: רגע, אל תלמד מהעקום.

יעקב מרגי: חכה, תתאפק עד הסוף, תתנתק מאיך שאני נראה.

יעקב מרגי: אני אומר אם מלכתחילה אתה מאפשר למישהו בהגדרה של תורני לבקש במסלול ייחודי אישור חריגה, למה אתה מחריג אותו בבסיס, נותן לו 19% או 20% יותר מהממלכתי, ואחר-כך נותן לו עוד אפשרות להגיש בקשת חריגה?

יעקב מרגי: אם זה חריג, תעשה חריג 100%, למה 119%?

<קריאה: זה לא חריג.

יעקב מרגי: שאלה באוויר, בסדר?

יעקב מרגי: זה לסוף הדיון.

<גור רוזנבלט: בסדר גמור.

<גור רוזנבלט: כמו שאמרתי, גם במקומות שקיימת הגבייה התורנית הזאת, אנחנו מכניסים אותה למגבלות של מהם אותם סכומים, כללים לשקיפות, כללים להפעלה, הכול במסגרת אותה תכנית.

<גור רוזנבלט: זוהי הטבלה הרגילה של הגבייה של שירותי חובה ושירותי - - -

יעקב מרגי: דלג עליה.

יעקב מרגי: אל תתעכב אותה.

<גור רוזנבלט: אני שם אותה כדי - - -

יעקב מרגי: שמת אותה, דלג עליה.

יעקב מרגי: אנחנו בתל"נים.

<גור רוזנבלט: זו הטבלה של התל"ן.

יעקב מרגי: תסביר אותה לעומק.

יעקב מרגי: אני מבקש, גור, כשאתה מסביר – לדוגמה, אתה הולך לדבר על היסודי ועל הוורסיות של גבייה – גבייה מרבית, גבייה מהורים וכולי – תאמר לי מה הרציונל שעומד בפני כל אפשרות כזו לאשר.

<גור רוזנבלט: אוקיי.

<גור רוזנבלט: בבית ספר יסודי אנחנו מאפשרים תכנית של עד חמש שעות נוספות אם ההורים רוצים.

יעקב מרגי: יש פה שאלה של היועצת המשפטית.

<מירב ישראלי: האם חוזרי המנכ"ל עדיין תלויים ועומדים בבג"ץ בעתירה?

<לירן שפיגל: העתירה נמחקה.

<קריאה: לא נכון.

יעקב מרגי: סליחה אדוני.

<קריאה: אני - - -

יעקב מרגי: סליחה אדוני, תן לו לטעות עד הסוף.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<לירן שפיגל: לירן שפיגל מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

<לירן שפיגל: מה שנקבע בבית המשפט – היו מספר עתירות לבית המשפט העליון.

<לירן שפיגל: כרגע מה שהוחלט בבית המשפט העליון שהעותרים באחת העתירות יוכלו להביא את העתירה מתוקנת בהתייחס לכל השינויים שנעשו עד עכשיו.

<לירן שפיגל: לגבי העתירות האחרות, העתירות נמחקו.

<מירב ישראלי: אז מחכים לעתירה מתוקנת?

יעקב מרגי: כרגע שום דבר לא עומד ופתוח, מחכים לעתירה המתוקנת?

<הרן רייכמן: הרן רייכמן, מהקליניקה למשפט ומדיניות חינוך, אני מייצג את העותרים לבג"ץ.

<הרן רייכמן: הוגשו נגד חוזר התשלומים המקורי מספר עתירות.

<הרן רייכמן: ארבע עתירות שייצגו הורים חזקים, מוסדות חזקים.

<הרן רייכמן: העתירות האלה נמחקו.

<הרן רייכמן: העתירה שלנו, שטוענת שהגבייה היא אסורה, היא היעדר הסמכה – דיבר בעל-פה אמר שזה כבד משקל, הוא ביקש מאתנו להכין עתירה מתוקנת שכוללת גם את עניין הטאבלטים.

<הרן רייכמן: - - - תלוי ועומד.

<הרן רייכמן: העתירה המתוקנת תוגש ב-15 באוקטובר.

יעקב מרגי: זה לא שונה ממה שהוא אמר.

יעקב מרגי: תודה על ההבהרה.

יעקב מרגי: תמשיך בבקשה.

<לירן שפיגל: כמו שנאמר פה, רוב העתירות שהוגשו נגדנו – אפשר לומר מה שרוצים – זה היה הורים שרוצים לאפשר להם לגבות.

יעקב מרגי: אבל הנושא עדיין עומד ותלוי.

יעקב מרגי: בסדר.

<גור רוזנבלט: כמו שאמרתי, אנחנו מאפשרים לגבות חמש שעות שבועיות - - -

יעקב מרגי: כשאתה כותב יסודי, זה כולל גנים?

יעקב מרגי: למה גנים לא פה בטבלה?

<גור רוזנבלט: יש לנו גנים בנפרד.

<גור רוזנבלט: אנחנו מאפשרים להורים, במידה והם רוצים, להוסיף עוד חמש שעות שבועיות בסך הכול.

<גור רוזנבלט: כפי שניתן לראות בטבלה, מכיוון שבסופו של דבר ההורים נושאים בנטל התשלום של ההוראה בשעות האלה, אז בהתאם לגודל הכיתה סכום הגבייה לכל שעה.

<גור רוזנבלט: הסכום המקסימלי לא יכול לעבור את התקרה, אבל אם הכיתה היא קטנה, כדי להחזיק משרה או שעה שבועית של מורה או מדריך מהסכום הזה, מכיתה קטנה אפשר לגבות פר שעה יותר ובתנאי שלא עוברים את התקרה.

<גור רוזנבלט: זה לגבי כלל בתי הספר.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מרגי, רק הערה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה אמרת קודם משפט, אני לא רציתי להפריע ליועצת המשפטית בשאלה שלה.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה אם ההורים רוצים?

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מבינה את צירוף המילים.

<גור רוזנבלט: צריך לזכור מה המסגרת שאנחנו נמצאים בה כשאנחנו מדברים על תל"ן.

<גור רוזנבלט: תל"ן זו תכנית לימודים נוספת.

<גור רוזנבלט: זו בקשה של ההורים - - -

יעקב מרגי: כל ההורים?

<גור רוזנבלט: צריך לזכור שזו בקשה של ההורים או של המוסד שאנחנו מאשרים אותה.

<גור רוזנבלט: אנחנו לא יוזמים - - -

עודד פורר: חברת הכנסת ורבין שאלה, ואני רוצה להצטרף לשאלה – מה זה ההורים?

עודד פורר: מי זה ההורים?

<קריאות: - - -

איילת נחמיאס ורבין: אף אחד לא שאל אותי.

יעקב מרגי: אתם לא תפריעו לדיון.

יעקב מרגי: אני נחוש בדעתי לקיים דיון עומק, דיון רציני.

יעקב מרגי: תתאפקו.

<גור רוזנבלט: אני מבין שהנושא סוער.

<גור רוזנבלט: אולי אם יורשה לי, חבר הכנסת מרגי, להשלים את המצגת.

יעקב מרגי: יש פה שאלה פשוטה.

יעקב מרגי: גור, אתה רוצה שאני אענה במקומך על השאלה?

יעקב מרגי: אני לא מבין למה אתה מתקשה.

יעקב מרגי: הנוהל מדבר בצורה הכי ברורה מתי מאשרים תל"ן.

יעקב מרגי: בסוגיה של ההורים שאלו אותך מה זה על-פי בקשת ההורים.

יעקב מרגי: תסביר מה זה בקשת ההורים.

<גור רוזנבלט: אנחנו מדברים על זה בהמשך המצגת, לכן אני אומר חבל על השאלות האלה.

יעקב מרגי: המצגת מתייחסת לזה?

<גור רוזנבלט: כן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נראה בהמשך.

יעקב מרגי: אז אפשר לומר שבעמוד זה וזה תהיה התייחסות.

איילת נחמיאס ורבין: אז אותי תפנה אותי לעמוד.

<גור רוזנבלט: בבתי ספר, מה שאמרנו, ייחודיים או תורניים, אנחנו מאפשרים להגיע לגבייה מקסימלית בסך הכול חמש ועוד עשר.

<גור רוזנבלט: זאת אומרת, 15 שעות נוספות שבועיות בסך הכול.

<גור רוזנבלט: זה המקסימום שאנחנו מאפשרים.

יעקב מרגי: בוא נעשה סדר.

יעקב מרגי: אני נחתי עכשיו מהחלל החיצון לוועדת החינוך.

יעקב מרגי: שעות התקן – באיזה שעה מסתיימות?

<גור רוזנבלט: זה תלוי באיזה כיתה.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים כרגע על יסודי.

יעקב מרגי: 13:30?

<גור רוזנבלט: למשל בכיתה א' יש לנו 29 שעות שבועיות.

יעקב מרגי: קח אותי לאמצע, כיתה ה'.

יעקב מרגי: עזוב א', לך למרכז, כיתה ד'-ה'.

<גור רוזנבלט: 32.

יעקב מרגי: באיזה שעה?

יעקב מרגי: אני הורה שצריך לדעת מתי אני אוסף את הבן שלי.

יעקב מרגי: באיזה שעה הוא מסיים ללמוד?

<גור רוזנבלט: נניח בשעה 13:00.

<קריאה: 13:30.

יעקב מרגי: 13:30.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מדברים על הרובריקה האמצעית, של בתי ספר תורניים ייחודיים.

יעקב מרגי: יש לו חמש ואתה מאפשר לו עוד עשר.

יעקב מרגי: זה 15 שעות שבועיות.

<גור רוזנבלט: לא, אין את זה בכיתה ד'.

יעקב מרגי: באיזה כיתות יש את זה?

<גור רוזנבלט: זה בכיתה גבוהה יותר.

יעקב מרגי: מה זה יותר גבוהות?

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו לומדים מ-א' עד ת'.

יעקב מרגי: גור, אתה חי את זה.

יעקב מרגי: דבר אתנו ברור.

<גור רוזנבלט: בכיתות א' עד ד' בכל מקרה אנחנו לא מאפשרים את ה-15 שעות, אנחנו מאפשרים מכיתה ה' ומעלה.

יעקב מרגי: ב-13:30 מסתיימות שעות התקן.

יעקב מרגי: בוא נאמר שאני מנהל בית ספר תורני ייחודי.

יעקב מרגי: 15 שעות – תרגם לי אותן, באיזה שעה הבן שלי מסיים ללמוד?

<גור רוזנבלט: 16:00.

יעקב מרגי: 16:00 בכל יום.

<גור רוזנבלט: כן.

<גור רוזנבלט: אם אתה מוסיף בכל יום עוד שלוש שעות.

יעקב מרגי: תנסו לזכור מתי ילדים בכיתה ה' על פני כל השבוע חזרו בשעה 16:00 באותם בתי ספר שגובים.

יעקב מרגי: ואני לא מספר בדיחות.

<קריאה: וגם מ-א' עד ה'.

יעקב מרגי: נכון, אבל לא לכולם מאשרים, בואי נאזן.

יעקב מרגי: גור, תמשיך.

עודד פורר: למה הפער הזה בין התורניים ייחודיים לבין הכלליים?

יעקב מרגי: חמש שעות זה כלל בתי הספר, זו הרובריקה הראשונה.

יעקב מרגי: יש תורני / ייחודי.

יעקב מרגי: כל בית ספר יבוא - - -

עודד פורר: למה להם נותנים 15 שעות?

יעקב מרגי: כי הם באים למשרד החינוך – משרד החינוך מאפשר את הפרצה הזו.

<קריאה: ההורים רוצים לשלם.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: אל תגידו לי הורים.

עודד פורר: אלו אותם הורים שרוצים לשלם בתל"ן הרגיל.

יעקב מרגי: עודד, שאלת שאלה.

יעקב מרגי: משרד החינוך מאפשר למנהל בית ספר או לקבוצת הורים לומר יש לי תכנית לימודים ייחודית, אני רוצה להשקיע עד 10 שעות מעבר לחמש השעות האלה.

יעקב מרגי: עד עשר שעות תכנית כזאת – אני לא רוצה לומר באיזה נושא כדי שלא תחשבו שאני מזלזל בנושא כזה או אחר.

יעקב מרגי: הוא מאפשר את זה.

עודד פורר: מצוין.

עודד פורר: למה הדיפרנציאציה בין ממלכתי לבין ממלכתי דתי תורני?

יעקב מרגי: אני אענה לך.

<גור רוזנבלט: על זה תהיה לי תשובה בהמשך.

<גור רוזנבלט: אני אענה.

יעקב מרגי: גור, יש לי שאלה.

יעקב מרגי: לו יצויר שאני בית ספר ממלכתי שרוצה להשקיע בתחום הסביבה.

יעקב מרגי: אני אומר אני בית ספר ייחודי, בית ספר סביבתי, יש לי תכנית של עוד עשר שבועיות בתחום הזה.

יעקב מרגי: יש הבדל בין ממלכתי לממלכתי דתי?

<גור רוזנבלט: כן.

יעקב מרגי: מה?

<גור רוזנבלט: דווקא שאלה שאין עליה תשובה.

<גור רוזנבלט: בהמשך המצגת אני אתייחס לשאלה הזאת.

<גור רוזנבלט: חשוב להדגיש משהו.

יעקב מרגי: גור, אני בכוונה מתעכב על הטבלה הזו.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: פה נמצא הבסיס לדיון.

<גור רוזנבלט: אנחנו כמדיניות רוצים להקל את הנטל על ההורים.

<גור רוזנבלט: זאת המדיניות.

<גור רוזנבלט: אנחנו לא מעודדים תשלומים עודפים במערכת.

<גור רוזנבלט: כאשר הורים מבקשים, אנחנו מאפשרים את זה.

<גור רוזנבלט: המציאות שבאנו להסדיר הייתה שבבתי הספר הדתיים הייתה קיימת גבייה שאנחנו מנסים להוריד אותה כלפי מטה.

<גור רוזנבלט: זה המצב.

<גור רוזנבלט: ולכן מול המציאות שהייתה קיימת אנחנו פעלנו, הסדרנו, הנמכנו.

<גור רוזנבלט: בבתי הספר הממלכתיים המציאות הזו כמציאות רחבה מאוד לא קיימת.

<גור רוזנבלט: אנחנו מאפשרים את זה, אבל שם הפיקוח שלנו הוא הרבה יותר הדוק, הוא באמצעות ועדת ייחודיים.

<גור רוזנבלט: זאת אומרת שבית ספר יכול לקבל את האישור, אבל הוא צריך לעבור ועדת ייחודיים, כשבית ספר תורני לא צריך לעבור אותה.

עודד פורר: למה?

<גור רוזנבלט: זה מה שאמרתי כרגע, זאת המציאות שהייתה בשטח כשבאנו להסדיר.

יעקב מרגי: מתי תיגמר הפריבילגיה שלהם?

יעקב מרגי: כמה?

יעקב מרגי: אני הולך אתך, אי-אפשר לקחת את ההגה - - -

עודד פורר: או שתגמור את הפריבילגיה שלהם, או שתיתן לממלכתי גם את הזכות.

יעקב מרגי: אי-אפשר באבחת קולמוס או החלטה לומר תעצרו.

יעקב מרגי: כמה שנים – שנתיים, שלוש, ארבע, חמש?

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת.

יעקב מרגי: אל תמשכו אותי כאורך הגלות.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת עד מתי אתה מאפשר את הפריבילגיה הזו לתורניים.

<גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם, אנחנו לא באים לחלל ריק.

<גור רוזנבלט: אנחנו באים למציאות קיימת.

<גור רוזנבלט: המציאות של הגבייה הזאת בבתי הספר הדתיים קיימת כבר עשרות שנים.

יעקב מרגי: גור, אתה משרד החינוך.

יעקב מרגי: שר החינוך אומר אני בא להוריד נטל מההורים.

יעקב מרגי: אני הולך להתמודד עם התופעה הזו בתורני שהייתה שם בפס רחב, ואני עושה זאת בהדרגה.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי בהדרגה, זאת אומרת שאני רואה את הגרף כלפי מטה, מתי הוא נעצר?

יעקב מרגי: תגיד לי מתי.

<קריאה: מה תאריך היעד?

<גור רוזנבלט: נעצר מבחינתי זה שאנחנו נצליח להביא את כל בתי הספר למציאות הזאת.

יעקב מרגי: אתה לא תצליח אם אתה לא תחליט, אם לא תרצה, גור.

עודד פורר: מה זה למציאות הזו, למציאות של הממלכתי?

<גור רוזנבלט: למציאות של מקסימום 15 שעות תל"ן על-פי חוק.

עודד פורר: אני שאלתי אותך למה יש הבדל ומאפשרים 15 שעות תל"ן בממלכתי התורני, ובממלכתי שאינו תורני רק חמש?

יעקב מרגי: גם מאפשרים.

<גור רוזנבלט: אני מאפשר 15, אבל ההבדל הוא בוועדה.

<גור רוזנבלט: ההבדל הוא בהליך האישור.

יעקב מרגי: הליך האישור, מאפשרים.

יעקב מרגי: כששאלתי אותך את השאלה אמרת לי - - -

עודד פורר: אלה לא צריכים אישור.

עודד פורר: יש כאלה שהם סוג אחד?

<גור רוזנבלט: כולם צריכים אישור.

<גור רוזנבלט: אין מישהו שלא צריך אישור.

עודד פורר: סוג אחד לא צריך ועדה וסוג אחד כן צריך ועדה, אמרת את זה קודם.

עודד פורר: אז יש פה שני סוגים.

<גור רוזנבלט: נכון.

עודד פורר: יש פה סוג אחד שאתה מאפשר מראש 15 שעות תל"ן, ויש סוג אחד שאתה אומר רק חמש.

עודד פורר: ואז אתה אומר אני רוצה להוריד אותם ל-15.

עודד פורר: זאת אומרת, אתה רוצה להנציח את האי-שוויון בין בתי הספר האלה.

<גור רוזנבלט: זה לא הנצחה של אי-שוויון - -

עודד פורר: זה בדיוק זה.

עודד פורר: זה בדיוק זה - -

<גור רוזנבלט: - - זו הכרה - - -

עודד פורר: - - עם טיעון היסטורי של אי-שוויון.

יעקב מרגי: עודד, תקשיב.

יעקב מרגי: אלה אותם דברים, אבל כל אחד מגדיר את זה אחרת.

יעקב מרגי: ב-15 שעות אין דיפרנציאציה.

יעקב מרגי: הדיפרנציאציה היא שאתה מאפשר לו בלי הליך של ועדה.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה, ואני אומר לך, אני אדרוש את זה בצורה חד-משמעית, ואם צריך, גם צריך נלך לחקיקה מקיר לקיר בסוגיה הזו של תל"נים.

יעקב מרגי: אם המכרז הכריז על מדיניות להוריד את נטל התשלומים על ההורים, אתה חייב לומר לי עד מתי אתה נותן לו.

יעקב מרגי: כי אתה אומר שזו מציאות קיימת, אני הולך להתמודד אתה.

יעקב מרגי: עד מתי אתה הולך להתמודד אתה – שלוש שנים, חמש שנים, שנתיים?

עודד פורר: לא, גם אין לו כוונה להוריד את זה לחמש שעות.

יעקב מרגי: שיאמר את זה.

יעקב מרגי: שיאמר.

עודד פורר: זה מה שהוא אמר לפני שנייה.

עודד פורר: הוא אמר אני רוצה להוריד את זה ל-15.

עודד פורר: זה היעד.

<גור רוזנבלט: אתם תראו תיכף את המספרים ואת הירידה, שבעיני היא ירידה דרמטית.

<גור רוזנבלט: קודם כל בואו נגיע ל-15 הזה ונעשה את הסדר, זה השלב הראשון, ואחרי זה אנחנו נתקדם הלאה.

איציק שמולי: אני מצטער, אני רוצה לשמוע את התשובה לשאלה של היושב-ראש, למרות שאתה מנסה לא לענות עליה חמש פעמים.

איציק שמולי: זו הסיבה שאני באתי לדיון, ואני רוצה לשמוע מה התשובה של משרד החינוך – כמה זמן?

יוסי יונה: לא כמה זמן, אם יש בכלל כוונה.

איציק שמולי: לא, אני רוצה לשאול כמה זמן, זה מה שהוא אמר.

<גור רוזנבלט: זאת המדיניות שלנו, לאפשר אם ההורים והמוסד רוצים עד 15 שעות.

יעקב מרגי: סליחה אדוני, אתה בורח לשם, הוא בא לכאן.

יעקב מרגי: הוא אומר אין בעיה, אתה נותן את זה לתורני, למה אתה לא נותן את זה לממלכתי?

<גור רוזנבלט: אני נותן את זה לממלכתי.

יעקב מרגי: לא, אתה אומר לו ועדה על העשר.

<גור רוזנבלט: נכון.

יעקב מרגי: למה לתורני לא?

<גור רוזנבלט: אני חוזר עוד פעם לנושא המדיניות – אני לא רוצה לעודד את הגבייה הזאת.

<גור רוזנבלט: אני לא אומר לבתי הספר תגבו כמה - - -

יעקב מרגי: אז תסגור את הדלת.

עודד פורר: למה מהתורניים אתה לא מבקש ועדה?

עודד פורר: למה מהתורניים אתה לא מבקש ועדה?

איילת נחמיאס ורבין: - - - יש בתי ספר שאומרים לא להביא את התל"ן.

יעקב מרגי: יש פה ניסיון היתממות.

יעקב מרגי: או שאתה לא מבין את השאלה לעומק – אני עוד מלמד זכות.

יעקב מרגי: הנימה שנשמעת, שאתה מבין את הצורך האוטומטי של בתי ספר תורניים לגבות, לא.

יעקב מרגי: אני נפגש עם ההורים האלה.

יעקב מרגי: זה בדם לבם – הם נאלצים לשלם על שלושה, ארבעה וחמישה ילדים במערכת החינוך הממלכתית דתית סכומי עתק.

יעקב מרגי: כי בדרך כלל כשבן או בת ראשונים נמצאים במסגרת בית ספרית מסוימת, הילדים ממשיכים באותו בית ספר.

יעקב מרגי: תאר לך שלפעמים נאלצים כמעט את כל המשכורת לשים רק על חינוך.

יעקב מרגי: קולם דומם ולא נשמע בגלל הלחץ החברתי שדיברתי עליו.

יעקב מרגי: אתה בעצמך מכיר בצורך הזה שעשר השעות האלה צריכות לעבור הליך של בחינה.

יעקב מרגי: הייתה מציאות קיימת בחינוך התורני?

יעקב מרגי: אתה אומר קיבלנו החלטה שהולכים להתמודד.

יעקב מרגי: אתה צריך לומר לי באיזו שנה אתה מכניס אותם לוועדה.

יעקב מרגי: מבחינתי, כבר מהשנה הבאה.

יעקב מרגי: למה לא?

עודד פורר: כבר השנה, אני לא מבין למה הדיפרנציאציה.

יעקב מרגי: אתה רוצה לעשות הדרגתיות?

יעקב מרגי: אין לי בעיה.

יעקב מרגי: היית צריך להכניס את כולם לוועדה ואת הסכום לאשר בהורדה הדרגתית, שהוועדה תוריד.

יעקב מרגי: אני יכול להבין את הרציונל הזה.

יעקב מרגי: אבל אתה לא יכול לומר לי אני חי עם זה טוב.

יעקב מרגי: אני לא חי טוב עם זה, אבל אם אתה חי טוב עם זה, אז גם לממלכתי תוריד את הוועדה.

יעקב מרגי: אבל אני לא רוצה להיות שם.

יעקב מרגי: אני מושך אותך להוסיף ועדה.

עודד פורר: להוסיף ועדה, לא להוריד ועדה.

<גור רוזנבלט: בואו נתקדם.

<גור רוזנבלט: כמו שאמרנו - - -

יעקב מרגי: אין תשובה, יש סיכום.

איציק שמולי: עזוב את הוועדה, הוועדה לא חשובה עכשיו.

עודד פורר: אבל אין לו כוונה להוריד.

איציק שמולי: אז שיגיד.

יעקב מרגי: הוא אמר את זה.

איציק שמולי: הוא אומר כמה שנים, אבל הוא לא אומר כמה שנים.

יוסי יונה: אין כמה שנים.

יוסי יונה: זו תהיה מדיניות קבועה של משרד החינוך.

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם, לא יהיה.

יעקב מרגי: לא יהיה.

עודד פורר: הירידה מבחינתו היא ל-15 שעות ת"לן.

עודד פורר: הירידה היא למקסימום.

יוסי יונה: אחת עם פיקוח והשנייה בלי פיקוח.

<גור רוזנבלט: בשלישית הכנסנו את הסכומים המקסימליים של שני הטורים הראשונים, חמש השעות הבסיסיות פלוס עשר שעות, וזה הסיכום המקסימלי.

יעקב מרגי: זה מפריע לי.

יעקב מרגי: לא שמעתי אותך, גור.

יעקב מרגי: גור, תמשיך, הרובריקה השלישית.

<גור רוזנבלט: בשלישית הראנו לכם את הסיכום לכמה יכול להגיע מקסימום תל"ן עם כל האישורים.

<גור רוזנבלט: למקסימום שיכול להגיע תל"ן שנתי.

יעקב מרגי: עד 15 שעות, חמש ועשר.

יעקב מרגי: בהמשך יש לנו את חטיבת הביניים, החטיבה העליונה, שהסכומים הולכים ועולים.

יעקב מרגי: ערך השעה כמובן, על אותו בסיס, על אותו עקרון.

<גור רוזנבלט: שוב, הרעיון הוא לאפשר את התשלום של אותו מורה בגבייה של ההורים.

<גור רוזנבלט: זה הרציונל.

<גור רוזנבלט: פה הראנו את הסכומים המקסימליים שאליהם אפשר להגיע במסגרת ההיתרים השונים.

יעקב מרגי: מה זה רגיל?

<גור רוזנבלט: רגיל זה ללא הגבייה העודפת.

<גור רוזנבלט: לקחנו כאן את - - -

יעקב מרגי: גור, אתה בקי בנתונים.

<גור רוזנבלט: אני אסביר דבר-דבר.

<גור רוזנבלט: לקחנו כאן את הכיתה היקרה ביותר, כיתה י"ב, כדי להמחיש מה יכולים להיות הסכומים המקסימליים.

<גור רוזנבלט: ככל שנרד בכיתות, הסכומים יורדים ולא עולים.

עודד פורר: זה מקסימום, לא משנה כמה ילדים יש לי במערכת?

<גור רוזנבלט: זה מקסימום לתלמיד.

עודד פורר: זאת אומרת שאם יש לי שלושה ילדים במערכת, אני צריך להכפיל את הסכום הזה בשלוש.

יעקב מרגי: כן, נגמרו הוועדות לפי מספר ילדים.

יעקב מרגי: זה נחלת שנות ה-70' וה-80' שלנו.

<גור רוזנבלט: בטבלה הראשונה לקחנו בית ספר שמקיים תכנית תל"ן מלאה רגילה, זאת אומרת, חמש שעות.

<גור רוזנבלט: צריך לזכור, הרוב המוחלט של בתי הספר בכלל לא נוגעים בדבר הזה, מקיימים את מערכת הלימודים לפי התקן.

יעקב מרגי: אני מקווה שבאת עם נתונים, תציג לנו לכמה בתי ספר אושרו ולכמה לא.

<גור רוזנבלט: אלה בתי ספר רגילים שמקיימים מערכת של חמש שעות תל"ן, ואנחנו לא מאפשרים להם 10 שעות נוספות.

<גור רוזנבלט: עם הכנסת שירותים מרצון – עוד דבר שאנחנו מאפשרים אותו זה העשרה - - -

יעקב מרגי: 855 שקל מהטבלה הקודמת, בי"ב מתעדכן לכמה?

יעקב מרגי: ל-1,150.

<גור רוזנבלט: כן.

<גור רוזנבלט: זה יכול להגיע למקסימום של כ-4,488 לתלמיד.

<גור רוזנבלט: בבית ספר ייחודי או בבית ספר שיש לו תגבור תורני, כמו שאתם רואים בשורה השלישית בטבלה, בנוסף לתל"ן הרגיל, חמש שעות, שזה 1,150, אנחנו מאפשרים 10 שעות נוספות.

יעקב מרגי: דיברנו עליהם בטבלה הקודמת.

<גור רוזנבלט: נכון.

<גור רוזנבלט: עוד 2,230.

<גור רוזנבלט: וכאן אנחנו מאפשרים להם גם כן תכניות לימוד אחרות - - -

יעקב מרגי: שבתות, סמינריון לא מעניין אותי.

יעקב מרגי: הארכת יום לימודים, מה זה?

יעקב מרגי: אפשר לקבל אישור ל-15 שעות ולא להאריך את יום הלימודים?

יעקב מרגי: צריך תשלום גם על זה שהם מאריכים את יום הלימודים?

<גור רוזנבלט: לא, לא, אני צריך להסביר את זה.

<גור רוזנבלט: כשאנחנו מאפשרים למוסד בכיתה ללמד – נניח שמוסד בכיתה י"ב היה צריך לסיים בשעה 14:00 והוא מסיים בשעה 17:00.

<גור רוזנבלט: במוסדות האלה, התיכוניים, הבעלויות מפעילות את בתי הספר.

<גור רוזנבלט: אם בעלות - - -

יעקב מרגי: לא תמחרת את זה בעלות השעות כשאישרת?

<גור רוזנבלט: שנייה אחת.

<גור רוזנבלט: נניח רשת "אורט".

<גור רוזנבלט: יש בית ספר שרוצה לתת עוד 15 שעות, במקום לסיים בשעה 14:00, הם מסיימים בשעה 17:00.

<גור רוזנבלט: אנחנו מאפשרים להם - - -

יעקב מרגי: לא, זה לא.

יעקב מרגי: רגע, גור.

יעקב מרגי: אמרנו ש-15 שעות זה עד 16:00, הגענו להסכמה.

<גור רוזנבלט: לא, אני אומר - - -

יעקב מרגי: אבל הגענו.

יעקב מרגי: אישרת להם כבר 15 שעות, זה כבר עד 16:00.

<גור רוזנבלט: שוב, אני אומר עוד פעם, מה נותן ל-15 שעות?

<גור רוזנבלט: זה השכר של המורה.

<גור רוזנבלט: הבעלויות אמרו בצדק בבתי הספר האלה שבהם אתם מאפשרים לנו ללמד עוד שלוש שעות בכל יום יש עוד עלויות.

<גור רוזנבלט: אנחנו כמעט הכפלנו את יום הלימודים, או שהארכנו אותו ב-30% או 40%.

<גור רוזנבלט: יש עוד עלויות שנובעות מזה.

<גור רוזנבלט: אנחנו צריכים להחזיק את בית הספר פתוח יותר זמן.

<גור רוזנבלט: אנחנו צריכים עלויות חשמל, עלויות מים, עלויות אחרות שגדלות בעקבות זה.

<גור רוזנבלט: הם אומרים אין לנו אפשרות לשפות את זה.

<גור רוזנבלט: לכן הם אומרים איך אפשר להפיק תכנית כזאת?

יעקב מרגי: הם לא ביקשו גם העשרה בשתי מגמות נוספות?

<גור רוזנבלט: אנחנו אפשרנו את זה במגבלה.

<גור רוזנבלט: זאת אומרת, המקסימום שאפשר לשלם לתלמיד - -

יעקב מרגי: אם הוא לוקח את כל האופציות.

<גור רוזנבלט: - - כן.

<גור רוזנבלט: זה 600 ש"ח לשנה לתלמיד עלות הפעלת המוסד מעבר לשעות - - -

עודד פורר: זאת אומרת, על הסכום הזה תוסיף עוד 600 שקל.

יעקב מרגי: תסלחו לי על השטחיות, אבל זו הדרך היחידה שלנו לתת תמונת מצב.

יעקב מרגי: בכיתה ממוצעת יש 30 ילדים, נכון?

יעקב מרגי: כפול 600 – תעשו חשבון.

יעקב מרגי: 18,000.

יעקב מרגי: גם אם הייתי שוכר מההתחלה את המבנה, את הכיתה הספציפית הזו – בחייכם.

יעקב מרגי: זו יד קלה על ההדק, עם כל הכבוד.

חיים ילין: אפשר לשאול שאלה?

חיים ילין: היה דיון בוועדת כספים.

חיים ילין: הביאו את זה לשם בגלל שדה בוקר, של בן גוריון.

חיים ילין: יש שם בית ספר תיכון.

יעקב מרגי: גם שם היה דיון?

חיים ילין: כן.

חיים ילין: שם על הצד הכספי, פה על הצד החינוכי.

חיים ילין: תבין על מה אני מדבר, 9,000 שקל – יש ויכוח שם בנושא התל"ן בלבד.

חיים ילין: על זה יש תשלומים - - -

<גור רוזנבלט: 8,000.

יעקב מרגי: כן, היה דיון, היה פה.

יעקב מרגי: הגיעו ל-8,000.

חיים ילין: משרד החינוך אומרים לבד - -

יעקב מרגי: זה חוץ מהפנימייה, שזה סכום עתק, כמו בית מלון.

חיים ילין: - - אנחנו לא יודעים בדיוק מה קורה שם.

חיים ילין: מטילים עליהם שלושה וחצי מיליון שקל של העמותה על התקורות, כי אנחנו יודעים איך מפילים תקורות, אני חשב, אין שום בעיה.

חיים ילין: תגיד לי, אתם נותנים חותמת לבית ספר פרטי, ומי יכול לשלם את זה?

יעקב מרגי: על שדה בוקר אתם חייבים לי תשובה.

חיים ילין: ומי יכול לשלם את זה?

חיים ילין: אבל יש כאלה עוד כמה.

חיים ילין: זו רק דוגמה שנתתי.

יעקב מרגי: הוא לקח על עצמו לבדוק את ההיתר שהוא נתן לאור דברים שעלו בוועדה.

<גור רוזנבלט: יכול להיות שאני אמשוך את ההיתר לשדה בוקר.

<גור רוזנבלט: אנחנו נתנו להם היתר על סמך דברים - - - התברר פה בדיון שזה לא בדיוק ככה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לפתוח את הדיון על שדה בוקר.

חיים ילין: התחושה שלי היא שבתום לב – אני לא רוצה להגיד שבכוונה – אתם מכשירים בתי ספר פרטיים ואתם עושים סלקציה של מי שיכול לשלם 1,000 שקל בכל חודש.

<גור רוזנבלט: לא היית בהתחלה, אני אמרתי שהמדיניות שלנו היא למנוע את הדברים האלה.

<גור רוזנבלט: זאת המדיניות.

חיים ילין: לכן אמרתי בתום לב.

חיים ילין: אתה קובע מדיניות שאתה רוצה למנוע, וביד השנייה אתה נותן חותמת שזה - - -.

חיים ילין: אין עובדות, יש דיונים פה.

חיים ילין: אנחנו שומעים את כולם.

חיים ילין: קח את זה כביקורת.

יעקב מרגי: אני רוצה לאפשר לו לסיים את המצגת.

יעקב מרגי: בבקשה, גור.

יוסי יונה: זה רק יותר גרוע, כי בית ספר ציבורי.

חיים ילין: על זה אני מדבר, לא שהוחלט שזה פרטי.

<גור רוזנבלט: כמו שאנחנו רואים כאן מבחינת סכומים, אלו הסכומים המקסימליים שיכולים להיות.

<גור רוזנבלט: הערה לטור השלישי, מוכר שאינו רשמי – במוכר שאינו רשמי, כמו שאמרנו, אנחנו מאפשרים להשלים שכר לימוד.

<גור רוזנבלט: הצגנו את הסכומים לגבי כיתה י"ב, אבל צריך לזכור ששני הסעיפים האלה של השלמת שכר לימוד רלוונטיים רק לבתי ספר יסודיים.

<גור רוזנבלט: בתי ספר על-יסודיים כולם מתוקצבים 100%.

<גור רוזנבלט: היסודיים, במקומות שבהם מתוקצבים בין 75%-65% אנחנו מאפשרים להורים להשלים.

<גור רוזנבלט: לכן לא - - -

חיים ילין: התורניים עד איזה כיתה?

חיים ילין: כשאתה מדבר על יסודי – אצלי במועצה היה ט'.

חיים ילין: היסודי.

חיים ילין: אני שואל אותך מה הטווח.

<גור רוזנבלט: זה תלוי בבתי ספר מוכרים שאינם רשמיים – כנסייתיים, חרדים, הפרטיים.

יעקב מרגי: הרשתות.

<גור רוזנבלט: לא הרשתות.

יעקב מרגי: הרשתות 100%?

<גור רוזנבלט: אין - - - כל אלה מתוקצבים מראש על ידנו בפחות.

חיים ילין: אתה מדבר על יסודי.

חיים ילין: עד כיתה זה יסודי מבחינתך?

<גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם, זה תלוי בהגדרה של בית הספר.

<גור רוזנבלט: אם הוא בית ספר - - -

יעקב מרגי: אתה בממלכתי במועצה.

יעקב מרגי: בממלכתי לא צריך - - -

חיים ילין: במועצה מטה אשר יש עד ח'.

יעקב מרגי: כן, אבל הסוגיה לא נוגעת לחינוך הממלכתי.

<גור רוזנבלט: זה לא בממלכתי.

חיים ילין: בגלל זה שאלתי.

יעקב מרגי: זה לא קשור לממלכתי.

יעקב מרגי: חיים, זה לא קשור לממלכתי.

יעקב מרגי: גור, בהינף יד זרקת את הרשתות.

יעקב מרגי: יש חינוך יסודי ברשתות?

<גור רוזנבלט: לא.

יעקב מרגי: למה לא?

יעקב מרגי: רשתות חינוך, חינוך עצמאי, מעיין החינוך.

<גור רוזנבלט: אין שם התאמת שכר לימוד, אין דבר כזה.

יעקב מרגי: אתה מדבר איתי גם כשזה מוסד שהוא בהגדרה – קודם הם עמותת - - -?

יעקב מרגי: יש את זה עדיין ברשתות?

<גור רוזנבלט: לא, מה פתאום.

יעקב מרגי: אין.

יעקב מרגי: זאת אומרת, כל מוסד שהוא דרך החינוך העצמאי, מעיין החינוך התורני, אסור לו לגבות השלמת שכר לימוד.

<גור רוזנבלט: ברור.

<גור רוזנבלט: אין דבר כזה.

יעקב מרגי: ואתם בודקים את זה?

<גור רוזנבלט: ברור.

יעקב מרגי: אוכפים?

<גור רוזנבלט: אני אדבר על החרדים בנפרד.

<מירב ישראלי: רציתי לשאול על השבתות, סמינריון, הארכת יום לימודים.

<מירב ישראלי: מה המקור החוקי לגביית הדברים האלה?

<מירב ישראלי: זה לא תל"ן, זה לא אישור.

<לירן שפיגל: הארכת יום הלימודים זה כן תל"ן.

<מירב ישראלי: אז למה זה בנפרד ולא תל"ן?

<מירב ישראלי: למה אתם כותבים את זה ככה?

<לירן שפיגל: עוד פעם, במסגרת התל"ן לא תמיד אתה מגיע להיקף של שעות שמצדיק 600 שקלים.

<לירן שפיגל: 600 שקלים אפשר לגבות רק - - -

עודד פורר: שבתות זה תל"ן?

עודד פורר: זה מה ששאלה היועצת המשפטית.

<מירב ישראלי: אני לא מבינה מה המקור החוקי לגבייה הזאת.

יעקב מרגי: אנחנו דרוכים, אנחנו לא נפספס כלום, אל תדאגי.

יעקב מרגי: בבקשה, לירן.

<לירן שפיגל: החוק קובע שבמסגרת תל"ן ההורים יישאו בהוצאות שכרוכות בתכנית.

<לירן שפיגל: עד היקף של שעות מסוים אנחנו לא מאפשרים לבית הספר לגבות עבור הארכת שעות הלימודים.

<לירן שפיגל: לדוגמה, אם בית הספר נותן שמונה שעות תל"ן בשבוע, הוא לא יוכל לגבות עבורן.

<לירן שפיגל: גובים רק מהשעה ה-11.

<לירן שפיגל: לגבי השבתות והסמינריון, אנחנו מגדירים את זה כרכישת שירותים מרצון.

<לירן שפיגל: ההורים לא מחויבים לצרוך את השירות הזה.

<לירן שפיגל: הם לא חייבים לשלוח את הילד לפעילות הזאת.

יעקב מרגי: חייב הסכמה של 100% מההורים?

<לירן שפיגל: זה מחייב הסכמה של ההורה שמעוניין בתכנית הזאת.

<מירב ישראלי: זאת אומרת, ילד שההורה לא מסוגל לשלם לא יזכה לשירות הזה.

<מירב ישראלי: זה חלק מעצם הלימודים, זאת הבעיה.

יעקב מרגי: ראה ערך טאבלטים.

<לירן שפיגל: סוגית - - - שידם אינה משגת, אנחנו חוזרים על זה ב - - - פעם אחר פעם - - -

יעקב מרגי: אז אני מודיע לך חד-משמעית, אלה שידם אינה משגת ורוצים לצאת לשבתות או לסמינריון לא יקבלו.

יעקב מרגי: לא יקבלו.

יעקב מרגי: הם לא יקבלו.

יעקב מרגי: הם לא מקבלים את זה בפועל.

<לירן שפיגל: הם יצטרכו לצאת.

<קריאה: זאת אומרת, הם מחשיבים את זה כרכישת שירותים מרצון בתל"ן.

<גור רוזנבלט: חבר הכנסת מרגי, אין מציאות שכיתה יוצאת לטיול, לשבת או לסמינריון, ונשארים מאחור תלמידים שידם אינה משגת.

<גור רוזנבלט: אין דבר כזה.

יעקב מרגי: מניין לך?

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: סליחה, אני פה רבותי.

יעקב מרגי: מנין לך, גור?

יעקב מרגי: אתה אומר בוודאות.

יעקב מרגי: אני אמרתי את הדברים בוודאות וערערת עלי בהסתייגות, קיבלתי את ההסתייגות.

יעקב מרגי: אני שואל אותך מאיפה לך הוודאות הזו?

<גור רוזנבלט: זאת ההנחיה החד-משמעית שלנו.

<קריאה: הנחיה.

יעקב מרגי: הנחיה.

יעקב מרגי: בסדר, זו תשובה, אנחנו מבררים.

יוסי יונה: סליחה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול שאלה לגבי הסוגיה הזאת.

יוסי יונה: אני מבין שזו הנחיה.

יוסי יונה: זו הנחייה עם כוונה שאכן תקוים.

יוסי יונה: השאלה עד כמה למשרד החינוך יש מנגנון פיקוח כדי לוודא שההנחיה הזו אכן מיושמת הלכה למעשה.

<גור רוזנבלט: אנחנו מפקחים חזק מאוד בנושא כספים.

<גור רוזנבלט: כולנו עבדנו בבתי ספר, אנחנו יודעים מה זה לחנך, אנחנו יודעים מה זה להיות מנהל.

<גור רוזנבלט: אני לא רואה שום צורה שבה מנהל בית ספר – שבעיני הוא קודם כל איש חינוך שאני נותן בו את כל האמון שלי כמשרד – יורד ילד - - -

יוסי יונה: תתפלא.

יעקב מרגי: תקשיב, תבטל את אגף הפיקוח שלך.

יעקב מרגי: תבטל את הפיקוח המחוזי, כי אנחנו נותנים סמכות ואמון מלא במנהלים.

יעקב מרגי: גור, זו לא תשובה.

יעקב מרגי: גור, זו לא תשובה.

<גור רוזנבלט: אני לא אמרתי את זה עד עכשיו, אני אומר את זה רק בהקשר אחד, של מה שדובר פה, על כך שמנהל ישאיר ילד מאחור - - -

יעקב מרגי: יש יוצאים מן הכלל?

יעקב מרגי: אנחנו מטפלים ביוצאים מן הכלל.

יוסי יונה: גור, אני בטוח שפה מסביב לשולחן יש כאלה שיעידו אחרת, שהם יודעים הלכה למעשה שהדברים האלה קורים.

איציק שמולי: גור, אתה ואני לא קוראים את אותם העיתונים?

איציק שמולי: הרי אחת לחודש לפחות יש בעיתונות איזה מקרה של ילד שלא יצא לפעילות, שבפירוש השאירו אותו מאחור.

<גור רוזנבלט: אני עובד בזה.

איציק שמולי: גם אנחנו עובדים בזה.

איציק שמולי: אנחנו מקבלים פניות.

<גור רוזנבלט: בשנה האחרונה לא נתקלתי.

<גור רוזנבלט: היה מקרה אחד בודד של הורה שלא משלם, סרבן.

<גור רוזנבלט: סרבן אנחנו קוראים למישהו ששולח לטיול, יש לו אפשרות לשלם והוא אומר אני לא רוצה לשלם.

<גור רוזנבלט: גם אז מנהל חרג וזה טופל.

<גור רוזנבלט: אני לא זוכר בשנתיים האחרונות שהיה מקרה כזה.

<קריאה: - - - לא מגיעים לעיתונות.

איציק שמולי: איך אתה כמערכת יודע להגיד אם למנהל בית הספר יש את שיקול הדעת הנכון לקבוע אם הורה הוא סרבן או אם להורה אין - - -

<גור רוזנבלט: לא, גם הסרבן.

<גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם, לא משנה מה הסיבה, ילד יוצא לפעילות, יוצא לשבת, יוצא לכל פעילות שהכיתה שלו עושה.

<גור רוזנבלט: אני אומר שאותו מקרה בודד שהובא לתקשורת לפני שנה או שנתיים הוא מקרה חריג שבחריגים.

<גור רוזנבלט: גם הוא, צריך לזכור, לא מדובר על הורה שהייתה לו בעיה כלכלית כמו שהוצג כאן.

<גור רוזנבלט: זה כל מה שאמרתי.

<גור רוזנבלט: אני חוזר לסדר הדברים, ברשותכם.

<גור רוזנבלט: רוצה לדבר על הבקרה שאנחנו מפעילים על התהליך של תשלומי הורים.

<גור רוזנבלט: נתחיל ממה בית הספר צריך לעשות כדי שאנחנו נאפשר לו את הגבייה של תשלומי הורים.

<גור רוזנבלט: בית הספר צריך לקבל אישור מוועד ההורים על גביית תשלומי הורים.

<גור רוזנבלט: אנחנו בודקים פרוטוקולים שוועד ההורים - - -

עודד פורר: אני מניח שזו התשובה לשאלתה של חברת הכנסת נחמיאס-ורבין.

יעקב מרגי: חלקה, לא כולה.

יעקב מרגי: אל תקנה את זה בשלב הזה.

יעקב מרגי: חכה.

יעקב מרגי: זה חלק מהתשובה.

יעקב מרגי: תמשיך, גור.

יעקב מרגי: מה חובת בית הספר?

<גור רוזנבלט: כמו שאמרנו, לקבל אישור מוועד הורים.

<גור רוזנבלט: צריך להקליד ב"אפיק".

<גור רוזנבלט: מילה על "אפיק", למי שלא מכיר.

<גור רוזנבלט: "אפיק" זאת מערכת אינטרנטית פתוחה לכל הציבור שבה מנהל בית הספר מקליד את הנתונים של מה שהוא רוצה לגבות.

<גור רוזנבלט: המפקח מאשר לו במערכת את הגבייה.

<גור רוזנבלט: ברגע שהמפקח מאשר לו, זה הופך להיות ציבורי.

<גור רוזנבלט: זאת אומרת, כל אחד יכול לראות על כל בית ספר במדינת ישראל מהם סכומי תשלומי ההורים שהוא ביקש ואושרו לו במסגרת האישור של תשלומי הורים.

יוסי יונה: גור, היו מקרים שאנשים פנו ואמרו שלא ברור להם מה הכסף שהם משלמים מכסה.

יוסי יונה: ההבחנה הזאת בין תקורות לבין - - -

יעקב מרגי: זו שאלה נפרדת, שההורים לא יודעים למה מיועד התשלום, ואם הוא באמת מנוצל - - -

<גור רוזנבלט: "אפיק" לפי סעיפים.

<גור רוזנבלט: זאת אומרת, כתוב שם בדיוק כל סעיף תשלום מה גובה התשלום ומה ההורה מקבל בגין אותו תשלום.

<זאב גולדבלט: אנחנו לא יכולים להיכנס ל"אפיק".

יעקב מרגי: שאלות בסוף.

<זאב גולדבלט: זו לא שאלה, זו אמירה, כי אנחנו לא יכולים להיכנס ל"אפיק" ולראות את כל בתי הספר.

יעקב מרגי: אז תרשום לך לסוף.

יעקב מרגי: רבותי, אם לא תתאפקו, כל ההערות שנאמרות עכשיו – לא נתייחס אליהן.

<גור רוזנבלט: אני מרגיש לא נעים, חשבתי להתחיל במצגת ולעבור – אבל עכשיו שאנחנו - - -

יעקב מרגי: מה לעשות, זה תחום כבד.

יעקב מרגי: אנחנו כנראה לא נסתפק בדיון אחד על תל"נים.

<גור רוזנבלט: כמו שאמרנו, המפקח הכולל של בית הספר מאשר את זה במערכת.

<גור רוזנבלט: רק אחרי האישור במערכת, יוצא חוזר להורים, חוזר תשלומים שמסביר להורה מה המעמד של כל תשלום.

<גור רוזנבלט: מחתימים את ההורים על ההסכמה לשלם, וחשבון ההורים הוא חשבון נפרד שמתנהל בהתאם להנחיות שלנו.

עודד פורר: אם הורה לא רוצה לחתום?

<מירב ישראלי: הוא לא יכול להתקבל לבית הספר הזה, זו הבעיה.

<גור רוזנבלט: בסוף השנה המנהל מוציא דיווח לוועד ההורים על מצב החשבון.

יעקב מרגי: יש פה הערה.

יעקב מרגי: תוך כדי גם עודד אמר וגם היועצת המשפטית – בדרך כלל בבתי ספר ייחודיים כאלה, כשאתה אומר לי להחתים כל הורה בנפרד לרכישת תל"נים, אם ההורה יחתום, זה כמעט תנאי סף.

יעקב מרגי: נכון שאסור להם לשים תנאי סף, אבל זה תנאי סף, הוא לא יתקבל לאותו בית ספר.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי לנהל את חשבון ההורים בהתאם להנחיות החוק והמשרד – מה המשמעות של זה?

<גור רוזנבלט: חשבון הורים הוא חשבון נפרד, יש בו זכות חתימה לשלושה אנשים – למנהל בית הספר, למזכירה, שהיא עובדת הרשות, ולוועד ההורים.

<גור רוזנבלט: שום סכום לא יוצא בלי לפחות שתי חתימות של שניים מתוך השלושה שהזכרתי עכשיו.

<גור רוזנבלט: זה חשבון שחייב להתאפס בסוף השנה, זאת אומרת, לא אמורות להישאר בו יתרות.

יעקב מרגי: זו האוטופיה.

יעקב מרגי: זו האוטופיה.

<גור רוזנבלט: אני חושב שברוב בתי הספר - - -

יעקב מרגי: גור, אתה מכיר את המציאות, נתקלת בה.

<גור רוזנבלט: בסדר.

<גור רוזנבלט: יש מקרים חריגים, אנחנו מטפלים בהם.

<קריאה: איך אתה יודע על המקרים החריגים האלה?

יעקב מרגי: יש תלונות.

יעקב מרגי: המציאות הזו, שמנהל בית ספר, מזכירה – ואני לא בא לפגוע בצלע השלישית, ועד ההורים – צריכה להיות צלע נוספת, ואני אסביר לך גם למה.

יעקב מרגי: מהניסיון שלנו, שלך ושלי, בטיפול במוסד מסוים, ההורים שפנו לא היו בהכרח בדעה של ועד ההורים.

יעקב מרגי: הם היו אקטיביסטים, בדקו לעומק וגילו שהכספים הועברו לתקורה של הבעלות הארצית, לא לתקורה של בית הספר.

יעקב מרגי: להחזיק את המנכ"ל, את הרכב שלו, את המשרד ואת כל הדברים האחרים במשכורת עתק.

יעקב מרגי: ועד ההורים היה עם המנהל.

יעקב מרגי: זו פרצה.

יעקב מרגי: אנחנו בונים משהו, ואתה בונה משהו.

יעקב מרגי: כשיש תקלה, מתקנים.

יעקב מרגי: איך מתמודדים עם תקלות?

יעקב מרגי: סוגרים את הפרצות.

יעקב מרגי: יש מציאות שוועד ההורים בבית ספר מסוים – בראש שלו הוא עם המנהל בתכנית הייחודית הזו, לא בראש שלו לבדוק אם באמת שבע שעות, שמונה שעות, אני משלם 11, אם נותנים לילדים את 11 השעות האלה.

יעקב מרגי: יש הורים שזה פוגע להם בכיס.

יעקב מרגי: יש גם לחץ חברתי, אין מה לעשות, אנחנו היינו שם, אנחנו יודעים מה ההגמוניה הזו של בית ספר, של הורים שהולכים יחד עם ההנהלה וילדיהם מועצמים.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים את זה.

יעקב מרגי: אסור לנו לחיות עם זה.

יעקב מרגי: קח עוד נקודה שצריך לבדוק אותה.

יעקב מרגי: לחשבון הזה צריכה להיות צלע נוספת שיהיה לה מה לומר, חיצונית.

יעקב מרגי: כולנו יודעים שהגדר של המסתננים היא לא מאה אחוז הרמטית.

יעקב מרגי: המטרה שלה היא להקשות, וכשאתה מקשה, ראינו את התוצאות.

<גור רוזנבלט: צריך מנהל בית ספר בסוף, זה התפקיד של המנהל.

<גור רוזנבלט: צריך לומר, המנהל בסוף צריך - - -

יעקב מרגי: אז תפקיר הכול.

יעקב מרגי: אז תפקיר הכול.

יעקב מרגי: הרי זו לא המטרה.

<גור רוזנבלט: זה בדיוק התפקיד שלי לעשות - - -

יעקב מרגי: אני לא רוצה להכשיל את המנהל, באתי לעזור למנהל.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להכשיל את המנהל, גור, אני שם אתך בוויכוח הזה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להכשיל את המנהל, מספיק שמנו עליו – לא רוצה להכשיל אותו.

יעקב מרגי: הוא מנהל ברשת בני עקיבא.

יעקב מרגי: מה אתה רוצה, שיסמנו אותו?

יעקב מרגי: מה אתה רוצה?

יעקב מרגי: הוא ברשת "עתיד", הוא מקבל משכורת שם.

יעקב מרגי: מה אתה רוצה, שיסמנו אותו?

יעקב מרגי: אני לא יכול לחיות עם זה – צריך גם מנהל בית ספר.

יוסי יונה: אני יכול רק להוסיף לגבי הדברים שלך, אדוני היושב-ראש, אתה נותן את הקרדיט למנהל, וישנו איזשהו הסדר שמתקיים, בין אם הוא פורמלי או בלתי פורמלי.

יוסי יונה: כשאנחנו יושבים כאן בוועדה, אנחנו מתוודעים לעובדה שמתקיימים אי-סדרים והמון חריגות.

יוסי יונה: לכן כשהיוש

יוסי יונה: ב-ראש אומר התחלתם באיזשהו הסדר, ההסדר הזה לא עובד משום שיתכנו כל החריגות הללו.

יוסי יונה: אנחנו צריכים למצוא איזשהו מנגנון שנותן מענה לבעיה.

יוסי יונה: זה תיאור המצב.

יוסי יונה: אם זה היה עובד לשביעות רצוננו, לא היינו מתכנסים כאן ואומרים בואו נעשה משהו, אתה לא מתקן משהו שעובד טוב.

יוסי יונה: אנחנו יושבים כאן כי זה לא עובד טוב.

יעקב מרגי: גור, משפט.

יעקב מרגי: אני רוצה לעזור לך.

יעקב מרגי: אתה אמרת את זה בעדינות, הייתה הפקרות.

יעקב מרגי: בחלק מהמקומות עדיין קיימת ההפקרות.

יעקב מרגי: הייתה הפקרות בנושא גביית תשלומים מההורים.

יעקב מרגי: זה הערוץ הכי קל.

יעקב מרגי: מוסדות זיהו את זה, זה כבר לא נחלתם של הדתיים והחרדים בלבד, שם זה מועצם.

יעקב מרגי: זיהו את זה כמעט כל חלקי החברה, וזה הולך ומתעצם.

<גור רוזנבלט: אני לא חושב.

<גור רוזנבלט: אנחנו נראה הנמכה כלפי מטה.

<גור רוזנבלט: אני לא חושב - - -

יעקב מרגי: אולי בסכומים זה פוחת כלפי מטה, אבל ביותר בתי ספר.

יעקב מרגי: תקן אותי אם לא.

יעקב מרגי: אני מעריך שיותר בתי ספר מרשים לעצמם לגבות תל"נים מפעם.

יעקב מרגי: נכון שבגובה הסכומים בתורני ירדתם, אבל ביותר בתי ספר מרשים לעצמם לבקש תל"נים.

יעקב מרגי: תתמודד עם הנתון הזה.

<קריאה: שולחים הודעות לחץ להורים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אמרתי את זה ארבע פעמים, למה אתה מוסיף?

<גור רוזנבלט: המפקח מטעמנו מוודא שבאמת יש פרוטוקול ועד הורים שמאשר את הגבייה הזאת, עובר על החוזר שיוצא להורים, מוודא שיש מערכת שעות שתומכת גבייה עבור תל"ן, שיום הלימודים אכן מוארך.

<גור רוזנבלט: לוודא כשיש תל"ן, ששעות התקן של המשרד מנוצלות.

<גור רוזנבלט: במידה שהוא רוצה את התוספת של הארכת יום הלימודים, מוודא שיש לזה הצדקה, זאת אומרת, שבאמת יש הארכת יום לימודים בפועל.

יעקב מרגי: אני רוצה לחזור אחורה בשאלה.

יעקב מרגי: אנחנו אומרים שהתל"ן הוא נטו ההורים ובית הספר, לא הבעלויות.

יעקב מרגי: נכון, חשבון הורים?

יעקב מרגי: 600 שקלים על הארכת שעות הלימודים, למי הם מועברים?

<גור רוזנבלט: לבעלות.

יעקב מרגי: באיזו סמכות?

יעקב מרגי: באיזו סמכות?

יעקב מרגי: זו פרצה.

יעקב מרגי: גור, אני אתך עכשיו.

יעקב מרגי: אתה ואני יושבים בשולחן עגול.

יעקב מרגי: איך סותמים את הפרצות.

יעקב מרגי: זו פרצה.

יעקב מרגי: זו פרצה.

עודד פורר: מה שאתם יוצרים פה זה אינטרס לבעלות לייצר תל"נים כי ככה היא ממקסמת את השימוש שלה בנכס.

עודד פורר: יש לי כיתה, במקום שהכיתה תסיים את השימוש שלה ב-13:00, אני יכול להרוויח עליה שלוש שעות נוספות עוד כסף, יש לי אינטרס.

יעקב מרגי: גור, אנחנו מקימים זעקה על אלה שעושים.

יעקב מרגי: 18,000 ש"ח האלה לכיתה ממוצעת, יצא בסוף שמי שמשלם את השכירות שהבעלות משלמת לרשות המקומית הם ההורים.

יעקב מרגי: תעבור הלאה.

<גור רוזנבלט: השקף הזה מראה לנו את המגמות של האישורים ב"אפיק".

<גור רוזנבלט: הקו העליון הירוק – אנחנו רואים את המגמה של העלייה באישור תשלומי "אפיק" בבתי הספר.

<גור רוזנבלט: הקו האדום הוא הקו של אלה שלא הזינו.

<גור רוזנבלט: אנחנו רואים שהוא נמצא בירידה.

יוסי יונה: זו הנחייה או שזו המציאות?

<גור רוזנבלט: זו המציאות.

<גור רוזנבלט: כמו שאתם רואים, לאורך השנים, זה הולך ומשתפר.

יעקב מרגי: תתעכב על לא אוזן, תסביר לי אותו, למה?

יעקב מרגי: קראנו גרפים בחיים שלנו.

יעקב מרגי: הייתי מצפה שזה לפחות יהיה במקביל לירוק.

יעקב מרגי: יש פה תופעה שמצריכה דיון.

יעקב מרגי: תענה לי אתה.

יעקב מרגי: נכנסנו ל"אפיק", הגברתם את ההסברה, הגברתם את האכיפה, והנה אנחנו רואים שמ-2014 עד 2016 יש ירידה במוזנים.

<גור רוזנבלט: כמעט כל בתי הספר שלא הזינו - - -

יעקב מרגי: ופתאום עלייה בלא הוזמן.

יעקב מרגי: מה קרה?

<גור רוזנבלט: כמעט כל בתי הספר שלא הזינו אלה בתי ספר במחוז החרדי.

יעקב מרגי: אז מה?

יעקב מרגי: הם באים מהרשות הפלסטינית?

יעקב מרגי: אני יודע שיש להם תעודת זהות כחולה.

<גור רוזנבלט: במחוז החרדי יצאה איזושהי הנחייה של גוף מחוץ למשרד החינוך, התאגדויות פרטיות של סמינרים שטוענים שהם פועלים בגיבוי של רבנים כאלה ואחרים, לא להקליד בכלל נתונים ב"אפיק".

יעקב מרגי: אז אני אשאל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אנחנו מתלוננים על האנרכיסטים האלה שמפגינים וחוסמים רחובות בגלל הגיוס?

יעקב מרגי: גם להם נאפשר גור, אתה מדינה, אתה ריבון, אתה מבין שהאוזן לא סובלת את זה.

<גור רוזנבלט: עשיתי עבודה, ואני מציג לכם פילוח של - - -

עודד פורר: משהו גם לא מסתדר שחובת בתי הספר, כדי לגבות תשלומי הורים, היא להקליד ב"אפיק".

עודד פורר: אתה נותן פה נתונים על בתי ספר שלא מקלידים וגובים.

יעקב מרגי: אז הוא אומר ביושר שזה מאפיין את החרדים.

<גור רוזנבלט: אני לא יודע אם הם גובים, אני יודע שהם לא מקלידים.

יעקב מרגי: איך אתה מתמודד עם זה?

<גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם, בתכנית העבודה שלנו לשנה הזאת, אנחנו הולכים להתמודד עם הסיפור הזה.

יעקב מרגי: אמרת לי את זה בדיון הקודם, אני זוכר את זה אחד לאחד.

יעקב מרגי: לכן התעכבתי על הקו האדום.

יעקב מרגי: גור, אני בכוונה עקצתי בתחילת הדיון בסוגיה של המחוז החרדי.

יעקב מרגי: תאמין לי, המחוז הזה בנוי בחטא מובנה, בניגוד עניינים מובנה.

יעקב מרגי: המחוז החרדי לא בא לשרת את הציבור החרדי, לצערי הרב.

יעקב מרגי: המשרד נכנע ללחצים של המפלגות החרדיות, של העסקנים החרדיים.

יעקב מרגי: לא יתכן להפקיר את הציבור הזה, לא יתכן להפקיד את ההורים האלה ואת הילדים האלה.

יעקב מרגי: זה שאנחנו חיים בשלום עם זה שבא לך סמינר ואומר אני כפוף להוראת רבנים, הרבנים הורו לי לא – אז הרבנים גם יורו לו לא לקבל בנות, והרבנים גם יורו לו לא ללמד את המקצועות בפיקוח שלך, ואתה תסכים.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, מחר לא יאפשרו לנציגי הסוכנות האטומית להיכנס, כמו באיראן.

יעקב מרגי: לא ייתנו להם להיכנס, גם למפקחים שלך.

יעקב מרגי: מה ההבדל בין תשלום - - -

<גור רוזנבלט: אני לא מקל ראש בכלל בתופעה הזאת.

<גור רוזנבלט: המשימה שלי – ובשביל זה אני קם בבוקר – היא להוריד את זה לאפס.

<גור רוזנבלט: אני צריך להגיע למצב שהקו האדום הזה ייגמר.

יעקב מרגי: אבל אמרת לי את זה בדיון שהיה לפני כשמונה חודשים כאן בוועדה.

<גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם, זאת המשימה שלנו.

<גור רוזנבלט: אני אומר לך שאנחנו נגיע לאפס ואנחנו נוריד משמעותית את המספרים.

<גור רוזנבלט: לא הכול הצלחנו, יש לנו עוד עבודה לפנינו, אני לא מתבייש לומר את זה.

<גור רוזנבלט: זו לא הפעם היחידה שלא הצלחנו, אבל - - -

יעקב מרגי: בסדר, אני מקבל.

<גור רוזנבלט: אני מקווה מאוד שהשנה נעמוד במשימה.

<גור רוזנבלט: הלאה, ועדות החריגים.

יעקב מרגי: מה זה נדחה – אפס?

יעקב מרגי: לא הבנתי.

יעקב מרגי: אף אחד לא נדחה?

יעקב מרגי: כולם מוצדקים?

<גור רוזנבלט: לא, זה לא אפס, זה בודדים.

יעקב מרגי: בודדים זה אפס.

<גור רוזנבלט: נדבר על ועדת חריגים, על מה זה בכלל ועדת חריגים.

<גור רוזנבלט: השם קצת מטעה.

<גור רוזנבלט: זו לא ועדה שמאפשרת למישהו לחרוג מהסכום, זו ועדה, כמו שדיברנו בהתחלה - - -

יעקב מרגי: גור - - -

<גור רוזנבלט: לא נעים לי, אני גונב את כל הדיון.

יעקב מרגי: אל תדאג, לא גונב, יש עוד דיונים.

יעקב מרגי: זה לא הדיון היחיד.

יעקב מרגי: אני צריך את המצע הזה לדיון, ויסלחו לי אלה שלא יספיקו לדבר היום, אבל זה נדרש.

יעקב מרגי: אתה אומר לי זה לא חריגים שאנחנו מאפשרים לחרוג מהסכום.

<גור רוזנבלט: לא, לא אמרתי את זה.

יעקב מרגי: אתה אמרת.

יעקב מרגי: תן לי להסביר לך.

יעקב מרגי: אתה יודע מה החריג פה?

יעקב מרגי: שאנחנו בכלל דנים בתשלומים תל"נים להורים במדינה שיש בה חוק חינוך חובה חינם, במדינה שהפערים בחינוך הם הכי גבוהים.

יעקב מרגי: החריג הוא שאנחנו בכלל דנים, שמאפשרים תל"ן במדינה שהיא מובילה – מובילה – בפערים בחינוך.

יעקב מרגי: כמעט לא נמדדים הפערים כי זה רק בקצוות.

יעקב מרגי: ההקדמה שלך הייתה מיותרת, היא הדליקה אותי.

<גור רוזנבלט: כשהתחלנו את העבודה שלנו בהסדרת תשלומי הורים הייתה מציאות מסוימת בשטח שאִתה אנחנו היינו צריכים להתמודד.

<גור רוזנבלט: היו בתי ספר שגבו סכומים גבוהים מאוד מאוד בלי קשר בכלל למשהו שאפשר לדבר עליו כהנחיה.

<גור רוזנבלט: אני יכול לבוא לבית ספר – ניקח את בית הספר הריאלי, שבו, דרך אגב, התהליך לא הצליח.

<גור רוזנבלט: בבית הספר הריאלי לא הצלחנו באופן הזה שהוא הפך להיות בית ספר לא מתוקצב.

<גור רוזנבלט: הלכנו אתו בתהליך, וזה לא הצליח.

יעקב מרגי: הוא פרטי?

<גור רוזנבלט: הוא לא פרטי כי אין פרטי במדינת ישראל.

יעקב מרגי: מה זה לא מתוקצב?

<גור רוזנבלט: הוא לא מתוקצב.

יעקב מרגי: המורים שם לא מקבלים שקל מהמדינה?

<גור רוזנבלט: נכון.

<גור רוזנבלט: לא כרגע, אבל התחלנו אתו תהליך לפני כמה שנים, אנחנו מפחיתים הדרגתית.

<גור רוזנבלט: הוא יגיע לאפס.

<קריאה: ההורים משלמים 17,000 שקל.

<גור רוזנבלט: אתה בא לבית הספר כמו הריאלי, שלא יודע כבר כמה שנים הוא גובה 17,000 שקלים לתלמיד לשנה.

<גור רוזנבלט: אני יכול להגיד לו – חוזר מנכ"ל.

יעקב מרגי: זה תעריף של מכללה לא מתוקצבת.

<גור רוזנבלט: זו המציאות שהייתה.

<גור רוזנבלט: אני רוצה להגיע למצב שאני יכול להגיד לו: אדון ריאלי, אתה גבית השנה 17,000, משנה הבאה אתה יכול להגיע למקסימום של 6,800 - - -

יעקב מרגי: גור, אתה היית צריך להיות עובד סוציאלי, לא אגף פיקוח ובקרה.

יעקב מרגי: אתה יודע למה?

יעקב מרגי: אני אסביר לך.

יעקב מרגי: דבר כזה, אני לא נותן לו בהדרגה.

יעקב מרגי: בית ספר כזה שמתעקש ולא הצלחת אתו, לא בהדרגה אני אפסיק לו את התקצוב.

יעקב מרגי: בשנה הראשונה שהוא יקבל החלטה – או שאתה פרטי, על כל המשתמע מכך, בלי רישיון.

יעקב מרגי: שקל תקצוב לא תקבלו.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, היה ניסיון כזה של "חברותא".

יוסי יונה: הם הלכו פרטי עד הסוף, עם 35,000 שקלים בשנה.

יוסי יונה: אחרי שנה-שנתיים הם קרסו כי הם לא יכלו לקיים את בית הספר.

יעקב מרגי: אם היית עוצר את זה בשנה הראשונה, הם היו מתיישרים אתך.

יעקב מרגי: אתה מבין למה אמרתי עובד סוציאלי?

<גור רוזנבלט: "בחברותא" אני חושב שנאבקנו מהשנה הראשונה, הוא בית ספר שלא קיים היום.

עודד פורר: זה בדיוק מה שהוא אומר.

יעקב מרגי: גור, מאחר ואני רוצה לפתוח את הדיון, תריץ את המצגת שלך.

יעקב מרגי: חצי דקה לכל עמוד.

<גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם, מטרת ועדת החריגים היא לאפשר לבתי ספר שגבו סכומים גבוהים מאוד לרדת בצורה הדרגתית לסכומים המקסימליים שאותם אנחנו - - -

יעקב מרגי: וגם כאן לא קבעת לך טווח של שנים.

<גור רוזנבלט: שלוש שנים.

יעקב מרגי: בתוך שלוש שנים.

יוסי יונה: גור, לגבי הסוגיה הזאת - - -

<גור רוזנבלט: יש לי משימה מהיושב-ראש, לסיים.

<גור רוזנבלט: אני חייב לסיים.

יוסי יונה: אני יודע, אבל רק שאלה.

יעקב מרגי: נשאלה פה שאלה, שלוש שנים ממתי?

<גור רוזנבלט: התחלנו בשלוש השנים האלה.

יעקב מרגי: הן נגמרו.

<גור רוזנבלט: נכון.

יעקב מרגי: ועכשיו שלוש שנים נוספות?

יעקב מרגי: למה אתם צוחקים?

יעקב מרגי: זה לא יפה, זה לא מכובד.

יעקב מרגי: זה לא מכובד.

יעקב מרגי: אנחנו לא באנו לעשות צחוק.

יוסי יונה: אדוני, שאלה קצרה.

יוסי יונה: התפרסם הנתון בעיתונות שלגבי גני הילדים, אתם הולכים להעלות את הסכום - - -

<גור רוזנבלט: נגיע, אתה מעלה את זה כבר פעם שנייה.

יוסי יונה: כי אני רוצה שיהיו לנו סוגיות פרטניות.

יעקב מרגי: יש את זה במצגת.

יעקב מרגי: תמשיך, אני אשתדל לא להפריע לך.

יעקב מרגי: תמשיך את המצגת.

יעקב מרגי: שלוש שנים עברו ושלוש שנים נוספות.

<גור רוזנבלט: שוב, המטרה היא לאפשר לבתי ספר כאלה שחרגו הורדה הדרגתית.

יעקב מרגי: בינתיים אתם מאפשרים להם להמשיך לגבות.

<גור רוזנבלט: לא.

<גור רוזנבלט: לא.

יעקב מרגי: אם נתת עוד שלוש שנים, זה לא הדרגתי.

<גור רוזנבלט: לא, אני לא אמרתי להם ניפגש בעוד שלוש שנים.

<גור רוזנבלט: הם צריכים להציג לי תכנית עבודה.

<גור רוזנבלט: הם צריכים להראות לי – בשנה הבאה אני יורד מהסכום שגביתי השנה כך וכך.

<גור רוזנבלט: שנה אחרי זה אני יורד כך וכך.

<גור רוזנבלט: בשנה השלישית אני מגיע לסכום המקסימלי שמותר לי לגבות.

<גור רוזנבלט: אם הוא לא מציג לי תכנית עבודה, הוא לא יקבל ממני אישור, גם לא לשנה הראשונה.

<גור רוזנבלט: זה חייב להיות ברור.

<גור רוזנבלט: יש ועדת חריגים מחוזית ויש ארצית.

יעקב מרגי: תן לי נתונים של בתי ספר, כמות של בתי ספר.

יעקב מרגי: עכשיו אני אנהל את המצגת.

יעקב מרגי: גור, כמה בתי ספר ברחבי הארץ מגישים בקשה לתל"נים?

<גור רוזנבלט: תיכף נגיע לזה, שנייה.

<גור רוזנבלט: ועדות החריגים, כמו שאמרתי, מחולקות למחוזיות וארציות, לא ניכנס לזה, אתה לא רוצה, נתקדם.

יוסי יונה: דוגמה מה זה חריג.

יוסי יונה: מה הטיעון יכול להיות.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים מה חריג.

<גור רוזנבלט: אלו בתי ספר שנבחרו בצורה מקרית לגמרי.

יעקב מרגי: מה זה מקרית?

יעקב מרגי: אלה ה'סלב' של כל בתי הספר.

<גור רוזנבלט: ביקשתי - - - של ירושלים.

<גור רוזנבלט: אמרתי לו תביא כמה מוסדות בירושלים, הביא כמה מקרים.

<גור רוזנבלט: הנה הדוגמאות.

<גור רוזנבלט: למשל בית ספר "פלך" – כתוב שם למעלה, התחיל בתשע"ה עם 14,000 שקל, הראה לי תכנית עבודה איך הוא יורד בתשע"ו ל-12,500.

<גור רוזנבלט: בסופו של דבר הוא יורד ל-6,900.

<גור רוזנבלט: זה המצב היום.

יעקב מרגי: מותגים.

יעקב מרגי: מחסן היבואן.

<גור רוזנבלט: אלו לא דמיונות, אלו תהליכים.

<גור רוזנבלט: אלה דברים שקרו בשטח.

יעקב מרגי: אתה יודע מה הבעיה שלכם, המשפטנים?

יעקב מרגי: זה לא שאתם עותרים לבג"ץ.

יעקב מרגי: עד שאתם עותרים, אתם לא יודעים על מה לעתור.

יעקב מרגי: אמרתי לאלה שמגישים בג"צים.

יעקב מרגי: הם לא יודעים על מה הם עותרים.

יעקב מרגי: אם הם היו יודעים על מה הם עותרים, ההצלחה הייתה 100%.

יוסי יונה: גור, כשמישהו מבקש חריגה, מאילו טעמים?

יוסי יונה: לא דוגמה להורדה של הכסף, אלא בגין איזה רציונל של חריגה הוא משכנע אותך שהוא חייב?

יעקב מרגי: הוא אמר לך.

יעקב מרגי: אומר לך גור במילים אחרות, מה שאתה ואני לא חיים עם זה טוב, שעד 6,900 הוא מסוגל לשכנע אותי.

יוסי יונה: על-פי הסכום?

יוסי יונה: מה התוכן הפדגוגי?

יעקב מרגי: למרות שרוב בתי הספר התיכוניים כבר מתוקצבים בשעות – הבן שלי בי"ב.

יעקב מרגי: חוץ מיום אחד, בכל יום הוא חוזר ב-16:00, ואני לא משלם שקל מעבר לתשלומי רשות וחובה.

יעקב מרגי: והוא אומר לך שהוא עדיין מסוגל להשתכנע ב-6,900.

יוסי יונה: הבנתי את העניין של הכסף.

יוסי יונה: מעניין אותי איזה תוכן פדגוגי?

יוסי יונה: מישהו אומר לי יש פה משהו חיוני מאוד שאני לא יכול לוותר עליו פדגוגית, ולכן גור יושב מולו ואומר לו שכנעת אותי.

יוסי יונה: אני רוצה דוגמה לתוכן פדגוגי שיכול להצדיק את החריגה.

יוסי יונה: זה מה שאני מבקש.

<גור רוזנבלט: נביא דוגמה כזאת.

<פז כהן: אני חייב להגיד, היושב-ראש, התהליך הזה נעשה עם ההורים.

<פז כהן: כולכם הורגים את השליח, אבל הסיפור הזה ספציפית - - -

יעקב מרגי: לא, אני לא הורג את השליח.

יעקב מרגי: שמעת שהרגנו אותו?

יעקב מרגי: הוא מציג לנו את המציאות, והוא עושה את זה בשקיפות רבה.

<פז כהן: אני אומר את זה מתוך ההיכרות האישית עם בתי הספר האלה.

<פז כהן: את התהליך הזה המשרד לא עשה - - -

יעקב מרגי: בכוונה הערתי את ההערות הציניות על שמות בתי הספר האלה.

יעקב מרגי: הכי קל לברוח ל"פלך" ול"הימרפלד".

יעקב מרגי: הכי קל לברוח לאלה.

יעקב מרגי: אלה המותגים.

יעקב מרגי: אבל זה מלמד גם על הכלל שלא מופיע פה.

יעקב מרגי: לכן אתה קפצת ואמרת ההורים הם אקטיביסטים.

<פז כהן: כי פה היה תהליך שהממשלה - - - העניין של הכסף ושל בתי הספר - - -

יעקב מרגי: פז, אני יכול לומר לך שפה להערכתי ההורים הם אקטיביסטים.

יעקב מרגי: הם יבואו לדיון הזה ויגידו לנו עם כל הכבוד לכם, אל תתערבו לנו.

יעקב מרגי: אבל זה לא מלמד על הכלל.

יעקב מרגי: לכן אמרתי לגור קפוץ כבר לדף הבא ותאמר לי כמה בתי ספר הגישו לך בתשע"ז ובתשע"ח בקשות לתל"ן.

<גור רוזנבלט: אני מציג כאן את תמונת העבודה של ועדת החריגים הארצית לשנים תשע"ז-תשע"ח.

<גור רוזנבלט: טיפלנו, כמו שאתם רואים כאן, בהרבה בתי ספר.

<גור רוזנבלט: קודם כל, יש את החטיבה הראשונה, בתי הספר האנתרופוסופיים והדמוקרטיים.

<גור רוזנבלט: שם הייתה גביית הורים ברמות שקשה לדמיין אותן, בסכומי עתק.

<גור רוזנבלט: עשינו לכל אחד מבתי הספר הזה אלה הסדרה פרטנית.

<גור רוזנבלט: חלקם הגדול נקלטו לתוך מערכת החינוך כבתי ספר רשמיים, הם כבר לא מוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: אם הם יכולים לגבות 6,900, הם יכולים להיות גם ממלכתי, רשמי, ליהנות מכל העולמות.

<גור רוזנבלט: לא, אני מזכיר שאלו בתי ספר שגבו קודם לכן סכומים הרבה-הרבה יותר גבוהים.

יעקב מרגי: ברור לי.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: לא מתקנים עולם לפי החטא.

<הרן רייכמן: יש תקצוב מדינה.

<גור רוזנבלט: זה סוג אחד של בתי הספר, האנתרופוסופיים והדמוקרטיים.

<גור רוזנבלט: סוג שני הוא בתי הספר הכנסייתיים.

<גור רוזנבלט: סיימנו אתם תהליך – עוד לא סיימנו אותו - - -

יעקב מרגי: ונתתם להם עוד 50 מיליון שקל.

<גור רוזנבלט: לקראת השנה הבאה אנחנו נמשיך אתם בדיונים, אבל קבענו לכל בית ספר ובית ספר את הסכום המקסימלי שניתן לגבות.

<גור רוזנבלט: בתי ספר ייחודיים בתחומי האמנות, הטבע וכולי – טיפלנו בערך ב-20 בתי ספר כאלה, ששם מלמדים לנגן על כלי, מלמדים דברים אחרים.

<גור רוזנבלט: בית ספר כמו תלמה ילין, בתי ספר ייחודיים.

<גור רוזנבלט: גם אותם הכנסנו לתהליך של הפחתה והתכנסות לסכומים המקסימליים המותרים.

<גור רוזנבלט: הטור הרביעי הוא כל בתי הספר האחרים שגם כן היו אצלנו במתווים כאלה ואחרים.

<גור רוזנבלט: באלה טיפלנו בארצי.

<גור רוזנבלט: ועדות החריגים המחוזיות – אלה המספרים שהן טיפלו בהם.

<גור רוזנבלט: יש לנו גם מה הם אישרו.

יעקב מרגי: סך הכול בתי ספר – לא מצאת לנכון לכתוב?

יעקב מרגי: סך הכול בתי ספר שלא מספקים בתקצוב משרד החינוך, אתה יכול לומר לי כמה?

<גור רוזנבלט: אתה מדבר ספציפית על תל"ן?

יעקב מרגי: כן, רק תל"ן.

יעקב מרגי: הדיון היום על תל"ן.

<גור רוזנבלט: אני אביא את הנתונים.

יעקב מרגי: אבל ביקשתי שזה יהיה לדיון.

יעקב מרגי: הדגשתי ואמרתי אל תבואו לדיון בלי זה.

<גור רוזנבלט: לא הבנו.

<גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם, זה הסיכום של עבודת ועדות החריגים המחוזיות.

<גור רוזנבלט: אני מגיע לגני הילדים, נושא שהוזכר כמה פעמים.

<גור רוזנבלט: היו לנו כמה עשרות גנים שבהם הייתה גבייה מאסיבית מאוד של תשלומי הורים.

<גור רוזנבלט: ההורים אמרו רוצים סייעת נוספת על מה שאנחנו נותנים, רוצים עוד שירותים כאלה ואחרים, והגיעו לסכומי גבייה גבוהים מאוד, כמו שכתבתי פה, עד 15,000 שקל לשנה לתלמיד בגן ילדים.

יוסי יונה: ידוע לך ממוצע?

יוסי יונה: מה אני מתכוון לומר?

יוסי יונה: יש דוגמה שבאמת ביקשו או גבו 15,000 שקל, ואז אם אנחנו יורדים ל-3,000 שקל, אתה יכול להגיד ואו, זה הישג מבחינתך.

<גור רוזנבלט: רובם עמדו על 6,000 או 7,000.

<גור רוזנבלט: אלה הסכומים.

יוסי יונה: כן, לזה אני מתכוון.

יוסי יונה: מה הממוצע, והממוצע מה הייתה הירידה ל-3,000.

יוסי יונה: אתה אומר 50% בערך.

<גור רוזנבלט: יש לי פה את כל הנתונים.

<גור רוזנבלט: הם עמדו ברובם על 6,000 שקלים.

<גור רוזנבלט: זה היה הסדר גודל.

יעקב מרגי: אתה יכול לכבות את המצגת.

יעקב מרגי: תעצור את המצגת בבקשה.

יעקב מרגי: זאב, בבקשה, מי מדבר מטעמכם?

<זאב גולדבלט: אורלי ארביב מרמלה.

יעקב מרגי: היא לא מופיעה תדיר פה.

יעקב מרגי: את צריכה להציג את עצמך ולהקשיב לנו.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך, תפקיד ולהשתדל להתמקד בדיון על התל"נים.

יעקב מרגי: יש לך שתי דקות.

<אורלי ארביב: שמי אורלי ארביב.

<אורלי ארביב: אני נשואה, שלושה ילדים ואמם של 18,741 תלמידים בעיר רמלה, מכהנת כיושבת-ראש - - -

יעקב מרגי: כשאמרת אימא של 18,000, נבהלתי.

<אורלי ארביב: כולם שלי.

<אורלי ארביב: אני רוצה להתייחס לכמה דברים.

<אורלי ארביב: קודם כל, המצב הסוציואקונומי שלנו בעיר הוא 4, ובכלל, המצב הסוציואקונומי בכלל, של כל המגזרים.

יעקב מרגי: אנחנו כאן מגנים על כל החתכים הסוציואקונומיים, מ-1 עד 10.

יעקב מרגי: זה לא אומר שמותר את 10 לעשוק.

<אורלי ארביב: נכון, אבל לתת דגש לנמוכים.

<אורלי ארביב: אצלנו המצב הסוציואקונומי עומד על מספר 4, מספר נמוך שאינו מבטא את עומק הקושי של המצב הסוציואקונומי בקרב התושבים.

<אורלי ארביב: תושבי העיר ותושבים מחוץ לעיר עסוקים בהישרדות יומיומית.

<אורלי ארביב: התשלומים להם נדרשים ההורים מהווים עליהם נטל גדול מאוד, ולעתים בלתי אפשרי.

<אורלי ארביב: מדובר בבתים אשר בהם דלות תרבותית, שפתית וכלכלית מכל המגזרים.

<אורלי ארביב: מתפקידה של המדינה ומאחריותה ליצור בוקר בעל עושר תרבותי, אהבת הארץ וחיבור אליה.

<אורלי ארביב: על מנת להשיג את כל אלה נדרש כסף – כסף להצגות, כסף לקונצרטים, לטיולים.

<אורלי ארביב: לא ניתן להסתכל על כל ההורים בארץ כעל מקשה אחת.

<אורלי ארביב: ההורים – בפרט ברמלה, ובכלל, בפריפריות חברתיות אחרות – לא מסוגלים להתמודד עם תשלומים כאלו, והנפגעים הם התלמידים.

<אורלי ארביב: אני פונה פה לגור, היכן האחריות של המדינה?

יעקב מרגי: תפני למשרד החינוך.

יעקב מרגי: הוא משרד החינוך.

יעקב מרגי: מבחינתו, אל תשלמי שקל.

<אורלי ארביב: למשרד החינוך, הוא נציג, אוקיי.

<אורלי ארביב: אין בעיה.

<אורלי ארביב: היכן האחריות של המדינה?

<אורלי ארביב: האם מדינת ישראל מכוונת את תלמידיה רק לתעודת בגרות?

<אורלי ארביב: איפה האחריות שלה בכל הנוגע לפתרון ההון האנושי בהיבטים התרבותיים, החברתיים וזיקה לארץ?

<אורלי ארביב: אנו ההורים מכירים בחשיבות, אך לצערנו, רובנו עסוקים בהישרדות.

<אורלי ארביב: אנחנו לא הולכים להצגות, לקונצרטים.

<אורלי ארביב: אל תגזלו את זה מילדינו.

<אורלי ארביב: חובת הוועדה לפעול כדי להעלות את הפיל המצוי בחדר, והוא הימנעות הורי ישראל מתשלום מס הגולגולת הקרוי תשלומי הורים.

<אורלי ארביב: אתם אלה שיכולים לשנות את הגזרה הכלכלית שהנחיתו על ההורים על-ידי השתת תשלומים כל השנה.

<אורלי ארביב: אתם אלה שיכולים לדאוג לצמצום הפערים בחברה הישראלית.

<אורלי ארביב: לכן אני פונה שוב אליכם בשמי כאימא, ובשם כל התלמידים של העיר רמלה ומחוצה לה לקבל החלטה אמיצה ולהורות על החלת חוק חינוך חובה חינם בעיר רמלה ובכלל.

<גבריאל דובינר: קודם כל, אני רוצה להשתתף בצער המשפחות על האסון שקרה לנו היום בבוקר.

<גבריאל דובינר: שמעתי אותך, גור.

<גבריאל דובינר: הדבר שנשאר אצלי חקוק, שלא נעים לך כל כך.

<גבריאל דובינר: אז לא נורא, גור.

<גבריאל דובינר: לנו לא נעים הרבה זמן.

<גבריאל דובינר: לנו לא נעים שמשרד החינוך מטיל את מימיו לפרצוף של העם בצורה גסה, בוטה וחסרת אחריות.

<גבריאל דובינר: אני עליתי לארץ כי אני גאה בעם שלי, ולצערי הרב, המדיניות של משרד החינוך במשך השנים האחרונות ושל ממשלות ישראל קוברת את העתיד של מדינת ישראל, לא פחות ולא יותר.

<גבריאל דובינר: אתה אמרת שגור יכול להיות עובד סוציאלי.

<גבריאל דובינר: הוא באמת איש נחמד וטוב.

<גבריאל דובינר: אבל אני חושב שמשרד החינוך רצה לעשות אותו למכבסת.

<גבריאל דובינר: שלחו אותו לפה לעשות לנו מכבסת מילים, כי אנחנו יודעים את האמת.

<גבריאל דובינר: בשטח שום דבר לא נכון, סלח לי גור.

<גבריאל דובינר: בשטח שום דבר לא מתקיים.

<גבריאל דובינר: אני מורד תשלומים כבר שש שנים.

<גבריאל דובינר: הילדים שלי הולכים לכל מקום ומקום, לא יכולים לעצור את זה, כי כל מה שבית הספר עושה – ודרך אגב, זה בית ספר למופת, מכבדים את הרצון שלי – זה לא חוקי.

<גבריאל דובינר: כל הדברים לא עומדים בתקנון.

יעקב מרגי: איפה אתה גר?

<גבריאל דובינר: אני גר בקצרין.

<גבריאל דובינר: אני שייך למועצה האזורית מנשה.

<גבריאל דובינר: בית הספר שלנו הוא באמת בית ספר למופת.

<גבריאל דובינר: מנהל בית הספר מסכים לזה שיש אנשים עם עקרונות והולך איתי יד ביד, וגם מחבק אותי על זה שאני מחנך את הילדים שלי - - -

יעקב מרגי: הוא מחבק אותך וגונב את כל בית הספר.

<גור רוזנבלט: הוא לא מקבל על זה עמלה.

<גור רוזנבלט: מנהלים הם לא גנבים.

<גור רוזנבלט: אני לא יכול לשמוע את הדברים האלה.

יעקב מרגי: סליחה, אני חוזר בי.

<גבריאל דובינר: מנהל בית הספר חיבק אותי, וכל הורה שלא רוצה לשלם, הוא מכבד את זה.

<גבריאל דובינר: לפני שנה רצינו ללכת ביחד למשרד החינוך.

<גבריאל דובינר: אני הצעתי לו בוא נלך ביחד למשרד החינוך, אני אוכיח לך שמה שאישרו לך הוא לא חוקי.

<גבריאל דובינר: הוא אמר לי פיצ'י – הוא בן אדם באמת בסדר – אני נוסע לחוץ לארץ, זה היה בקיץ, כשאני אחזור נלך ביחד.

<גבריאל דובינר: אמרתי יופי.

<גבריאל דובינר: אמרתי אם אתה צודק, לא רק שאני משלם את הכול, למרות שאני נגד, אני אבקש מכולם לשלם.

<גבריאל דובינר: חזר מחוץ לארץ, התחילו הלימודים, אני התקשרתי.

<גבריאל דובינר: הוא אמר לי לא יכול, נראה מה קורה.

<גבריאל דובינר: התקשרתי למנהלן.

<גבריאל דובינר: בסופו של דבר קיבלתי טלפון ממישהו מתוך בית הספר שאמר לי פיצ'י, תקשיב טוב, משרד החינוך לא רוצים שנגיע ביחד כי אתה צודק.

<גבריאל דובינר: חותמים על כל דבר, לא מסתכלים.

<גבריאל דובינר: כשכותבים תכנית "אדם וחברה" בתור תל"ן, זה נשמע יפיפייה.

<גבריאל דובינר: אבל מה לעשות שבפנים מלמדים אותם לא אזרחות, אלא מלמדים אותם – מדינת ישראל יהודית או דמוקרטית.

<גבריאל דובינר: זה לא אזרחות.

<גבריאל דובינר: אני מבקש ממך, אני מבקש מכל חברי הכנסת, אני מבקש ממדינת ישראל, אם רוצים להפריט, צאו בהחלטה שרוצים הפרטה.

<גבריאל דובינר: אם לא רוצים, כמו שאתה אומר, אדוני, תפסיקו את התל"ן לגמרי – לא ועדות, לא חריגות, לא חריגים.

<גבריאל דובינר: להפריט.

<גבריאל דובינר: אני משתדל לא לשלם.

<גבריאל דובינר: תודה רבה.

<יואל זוהר: יואל זוהר, יושב-ראש ועד ההורים בבית ספר שפיר, המועצה האזורית שפיר.

יעקב מרגי: לא כולם יודעים את הארץ.

יעקב מרגי: תסביר להם איפה זה שפיר.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים.

<יואל זוהר: אזור קריית מלאכי.

<יואל זוהר: בין אשקלון לקריית מלאכי.

<יואל זוהר: כ-80 תלמידים.

<יואל זוהר: ראשית, יום עצוב לכולנו שחברינו נפגעו ונהרגו.

<יואל זוהר: גם יום עצוב שאני יושב פה פעם ראשונה - - -

יעקב מרגי: תהיה שמח שזו דמוקרטיה ואנחנו הולכים לטפל בבעיה.

יעקב מרגי: עכשיו קדימה למהות, אין לנו זמן.

<יואל זוהר: אני מודה לך על שזימנת אותנו והתחלת את הדיונים האלה.

<יואל זוהר: הנושא אצלנו הוא נושא שכבר שנתיים אנחנו מנהלים מאבק מול גורמי משרד החינוך על שימושים אסורים בכספי הורים.

<יואל זוהר: דובר כאן על שקיפות, דובר כאן על אמון במנהלים.

<יואל זוהר: זה דבר שלא קיים כי כשאין שקיפות ושמשתמשים בכסף של ההורים - - -

יעקב מרגי: איזה בית ספר זה?

<יואל זוהר: בית ספר שפיר.

יעקב מרגי: יסודי, תיכון?

<יואל זוהר: יסודי.

<יואל זוהר: כבר שנתיים אנחנו מנהלים דיון.

<יואל זוהר: מעבירים את כל החומרים - - -

יעקב מרגי: הוא ממלכתי דתי?

<יואל זוהר: כן, ממלכתי דתי.

<יואל זוהר: קשה אולי להגיד, אבל ממלכתי דתי.

יעקב מרגי: איפה הוא ממוקם?

יעקב מרגי: בית הספר של המועצה הוא אזורי?

<יואל זוהר: ישיבת "אור עציון", צמוד לישיבה.

<יואל זוהר: אנחנו כבר במשך שנתיים מעבירים למשרד החינוך תלונות.

<יואל זוהר: מחלקת הבקרה והאכיפה מקבלים מאתנו כבר במשך שנה וחצי תלונות, לא מגיבים, לא נותנים תשובות.

<יואל זוהר: כל החומר הגיע לרואה חשבון דרך מחלקת האכיפה.

<יואל זוהר: כבר לפני שנה רואה החשבון נתן את הטיוטה הראשונה, הוציא את הטיוטה השנייה, את הטיוטה השלישית.

<יואל זוהר: בין הטיוטות האלה הנתונים לא השתנו, אבל ההמלצות כמובן השתנו, למרות שמחלקת האכיפה ידעה שהדוחות האלה הגיעו אלינו, הם ידעו שיש לנו - - -

יעקב מרגי: מריח לא טוב.

<יואל זוהר: לא רק שלא טוב, מריח נורא.

<יואל זוהר: כל הדברים האלה הם כספים שנלקחו.

<יואל זוהר: במקום להגיע לילדים שלנו, במקום שהכספים האלה יגיעו לילדים שלנו, הכספים האלה לא מגיעים לילדים שלנו.

יעקב מרגי: לאן נראה לך שזה מגיע?

<יואל זוהר: אני יכול להגיד לך.

<יואל זוהר: יועץ תקשורת ב-18,000 שקל, ציוד, כיסאות, הרבה דברים.

<יואל זוהר: בדוח כתוב במפורש על 321,000 שקל שימושים לא תקינים, 233,000 שקל סכומים אלה שימשו להוצאות כלליות של בית הספר.

<יואל זוהר: רואה החשבון נתן את זה כבר לפני שנה.

<יואל זוהר: הדוח החדש - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב שביטאת את הדברים.

<יואל זוהר: אני רוצה לומר עוד מילה אחת.

<יואל זוהר: אני חושב שמה שאמר כאן גור לגבי מורשה החתימה – מורשה החתימה חייב להיות.

<יואל זוהר: לא יכול להיות שסכום מכספי ההורים יוצא ללא חתימה של ועד הורים.

<יואל זוהר: לא יכול לצאת.

יעקב מרגי: ראינו שגם עם ועד הורים יש בעיה.

יעקב מרגי: תודה.

יוסי יונה: הוא צודק.

יעקב מרגי: מחייבת.

יעקב מרגי: אתה אומרת שתהיה חתימה מחייבת.

<יואל זוהר: מחייבת.

<קריאה: אבל זה החוק.

<קריאה: זה החוק.

<כרמית פולק כהן: כרמית, היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד.

<כרמית פולק כהן: קודם כל, שמחתי לשמוע שזו המדיניות של משרד החינוך.

<כרמית פולק כהן: היא מדיניות משמחת.

יעקב מרגי: מה המדיניות המשמחת?

יוסי יונה: ההורדה ההדרגתית.

<כרמית פולק כהן: חמשת העקרונות שהוא אמר, זו המדיניות.

יעקב מרגי: את לא צינית.

<כרמית פולק כהן: לא, אני צינית, הפוך.

<כרמית פולק כהן: אני רק ציפית שאחרי שאנחנו רואים את כל העקרונות ואת המדיניות, שהיא מבורכת, אני אראה יותר לעומק איך משרד החינוך מממש את המדיניות הזו במובן הזה שכן ציפיתי לבוא לפה ולשמוע.

<כרמית פולק כהן: אדוני היושב-ראש אמר - - - אני רוצה להבין מהם הקריטריונים שבהם בית הספר מקבל אפשרות להעלות את התל"ן.

<כרמית פולק כהן: האם כל בתי הספר מקיימים את התל"ן שלא במסגרת תכנית הלימודים?

<כרמית פולק כהן: הייתי מצפה לראות איך זה בא לידי ביטוי בפועל, אם יש מעקב אחרי כל בית ספר ובית ספר מבחינת נתונים.

<כרמית פולק כהן: מה מערך הפיקוח?

<כרמית פולק כהן: איפה הוא?

<כרמית פולק כהן: שוב, המצגת נפלאה, אבל לא קיבלתי את התשובות.

<כרמית פולק כהן: אני רוצה להבין איך זה בא לידי ביטוי בפועל.

<כרמית פולק כהן: מה שהכי כאב לי, ובעיני משקף את חוסר ההיכרות שלכם עם השטח, שאנחנו מקבלים עשרות פניות – אתה יודע מה, הרבה פעמים הם לא מגיעים לדרגים הגבוהים במשרד החינוך – של השפלת תלמידים.

<כרמית פולק כהן: לא בטוח שהתוצאה הסופית של השפלת תלמידים היא במובן הזה שהילד לא יצא לטיול השנתי.

<כרמית פולק כהן: אבל היא כן במובן הזה שמוציאים את הילד מהכיתה לפני כל חבריו ואומרים לו תתקשר לאימא, כי אימא לא שלחה את הטופס חתום ולא שילמה את תשלומי ההורים.

<כרמית פולק כהן: מקרה שהגיע אלינו עכשיו.

<כרמית פולק כהן: דבר שני שאסור – אומרים באסיפת הורים מה לעשות, יש הורים שלא שילמו את הכסף.

<כרמית פולק כהן: ואז יש "וואטסאפ" לכולם, וב"וואטסאפ" מתחילים – למה?

<כרמית פולק כהן: אז נכון שהתוצאה הסופית היא שההנחיה לכאורה ממומשת, הילד יצא לסיור סליחות.

<כרמית פולק כהן: ועדיין, כל מה שעובר מסביב – למה זה צריך להיות ככה?

<כרמית פולק כהן: יש לנו הצעת חוק, אדוני היושב-ראש.

<כרמית פולק כהן: בהצעת החוק הזו אנחנו מדברים על תל"ן שייגבה באופן דיפרנציאלי.

<כרמית פולק כהן: אמר פה חברי מוועד ההורים היישובי שזה היה בשיתוף ההורים.

<כרמית פולק כהן: צריך להבין שלא כל ההורים הם אותו דבר.

<כרמית פולק כהן: אם הורה X מוכן לשלם Y, הורה שני לא מוכן לשלם את זה.

<כרמית פולק כהן: הוא לא רוצה לשלם את זה, והוא לא יכול לשלם את זה.

<כרמית פולק כהן: אז מה אם זה בשיתוף ההורים?

<כרמית פולק כהן: אי-אפשר להגיד שההורים הם מקשה אחת כי הם לא מקשה אחת.

<כרמית פולק כהן: לכן אנחנו צריכים שתהיה יותר שקיפות מצד משרד החינוך איך המנגנון הזה פועל.

<כרמית פולק כהן: גם כדי שאנחנו נוכל לראות איך אנחנו פותרים באופן מיטבי, כך שיהיה מענה גם להורים ובעיקר לילדים.

<כרמית פולק כהן: הילדים פה הם חזות הכול.

<כרמית פולק כהן: הדבר השני, יכול להיות שהמשמעות היא שצריך לחוקק את זה בחוק שיהיה תקצוב דיפרנציאלי בכפוף למה שמאושר על-ידי הוועדה, ולפתור את הסוגיה הזאת אחת ולתמיד.

<הרן רייכמן: אני רק אתחיל מהאמירה שזו בחירת הורים.

<הרן רייכמן: חוזר המנכ"ל קובע במפורש שהורה צריך לדעת מראש שהוא נכנס לבית ספר עם תכנית לימודית תורנית, ואם לא, הוא צריך לשלם תשלומים.

<הרן רייכמן: רשת "נועם צביה" – אדוני מכיר, 67 בתי ספר תיכוניים – שולחת לכל ילדיה את המשפט הזה שגור מכיר היטב, שיש תכנית לימודים תורנית, ואם אתם לא רוצים לשלם עבורה כדאי לחשוב אם דווקא בית החינוך הזה הוא המקום המתאים לו ולילדיו ללמוד בו.

<הרן רייכמן: כלומר, המדינה משקיעה אפס שקלים – לפי חוזר המנכ"ל כתוב שחור על גבי לבן – במלגות.

<הרן רייכמן: אז אלה בתי ספר שמראש מיועדים רק לאנשים שיכולים לממן אותם.

<הרן רייכמן: אלה הנתונים.

<הרן רייכמן: אף ועדת ייחודיים לא בודקת את זה.

<הרן רייכמן: הנתונים יראו לך מדד פיקוח.

<הרן רייכמן: אני אגיד עוד דבר.

<הרן רייכמן: מכיוון שאמרתי את זה לפני ארבע שנים, נוח לי להגיד את זה.

<הרן רייכמן: יש פה מהלך מתוכנן – אני לא רוצה לסתור כוונות של כל אחד – שנבנה להכשיר תשלומי הורים ולייצר את אותם בתי ספר למי שיכול ולמי שלא יכול.

<הרן רייכמן: לפני כחצי שנה עד שנה היה דיון כאן.

<הרן רייכמן: הכפילו את תשלומי התל"ן כהכנה לחוזר המנכ"ל הזה בלי שום הצדקה.

<הרן רייכמן: אני אמרתי בוועדה שזה הולך להיותה מהלך.

<הרן רייכמן: ואז מה שהחליטו, מכיוון שתשלומי ההורים הרגילים מגיעים לוועדה ויש דיון ציבורי, אנחנו לא יכולים להעלות, המציאו – לקחו את שני המושגים רכישת שירותים מרצון ותל"ן ומשתמשים בזה באופן לא חוקי.

<הרן רייכמן: את זה בית המשפט בסוף יקבע, לא נבקש מהוועדה.

<הרן רייכמן: הפכו אותם לצינור של גביית הכספים.

<הרן רייכמן: הנתונים אומרים – דוח מבקר המדינה 2012, בתש"ע – 1.3 מיליארד שקלים מאושרים לגבייה ועוד מיליארד גבייה אסורה.

<הרן רייכמן: אנחנו מדברים על תשע"ז – נתוני משרד החינוך, לא שלי – 4.6-4.5 מיליארד שקל גבייה מותרת.

<הרן רייכמן: למר גור ולכל מערכת החינוך אין מושג מה הגבייה הנוספת האסורה כי הוא מטפל בפניות, הוא לא מטפל בכל הגבייה האסורה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זהו.

יעקב מרגי: הדברים ידועים וברורים, חיזקת.

יעקב מרגי: גלית כספי כהן, בבקשה.

<גלית כספי כהן: אני מנכ"ל בקרן "אייסף" שפועלת 40 שנה לצמצום פערים חברתיים באמצעות השכלה גבוהה.

<גלית כספי כהן: אני רוצה להגיד במקרו שמה שקורה זה שבמקומות חזקים 30% מהתקציב מגיע מההורים, 30% מגיע מהרשות המקומית החזקה, ורק 30% ממשרד החינוך.

<גלית כספי כהן: מה שזה אומר בפועל, שילד במקום מוחלש, באשכולות כלכליים חברתיים נמוכים, מקבל רק 30% מהחינוך.

<גלית כספי כהן: גור, אתה אמרת שאנחנו הכפלנו את יום הלימודים אז צריך לתת להם גם על הוצאות תפעול.

<גלית כספי כהן: בדיוק זה, הילד במקומות מוחלשים מקבל חצי מיום הלימודים.

<גלית כספי כהן: הוא מקבל חצי מיום הלימודים, לא מקבל בכלל מורים פרטיים, לא מקבל בכלל חוגים - - -

<גור רוזנבלט: לא נכון.

<גור רוזנבלט: זה לא נכון.

<גלית כספי כהן: בפועל מה שקורה, רק 14% מהאוכלוסייה באשכולות חברתיים כלכליים נמוכים מגיעים לאקדמיה.

<גלית כספי כהן: אנחנו יודעים שמי שמגיע לאקדמיה, אחרי זה תהיה לו הכנסה גבוהה יותר, וזה מעגל שאין לו סוף.

<גלית כספי כהן: עוד מילה אחת, לגבי הכספים של הורים שקנו שכפ"צים וקנו חרמוניות – הרמטכ"ל אמר די, המדינה תממן את זה.

<גלית כספי כהן: משרד החינוך צריך לעשות בדיוק את אותו דבר, את מה שהרמטכ"ל עשה.

<גלית כספי כהן: צריך לממן את כל מה שחסר.

יעקב מרגי: עדי מן.

יעקב מרגי: מישהו מטעם הגנים, אחד מכם.

<עדי מן: עדי מן, יו"ר גנים במודיעין ויו"ר גנים ארצי בפורום ועדי ההורים היישוביים.

<עדי מן: השקופית האחרונה, שדיברה על הגנים, לא דיברה על המהות של הגבייה בגנים.

<עדי מן: מדברים פה על בתי הספר כל הזמן, מתעלמים מהעובדה שבגני הילדים יש גבייה שהיא פרוצה, אף אחד לא אוכף אותה, אף אחד לא חותם על תשלומי הורים בגני ילדים.

<עדי מן: רק לפני יומיים פנו אלי ממועצה אזורית חוף אשקלון, סיפרו לי שגובים 1,700 שקלים מההורים בגן, ועוד 2,000 שקלים דרך הרשות לטובת ה' יודע מה.

<עדי מן: ההורים לא יודעים על מה משלמים בכלל.

<עדי מן: אם אנחנו מדברים על גבייה, על אכיפה, על תל"נים, תתייחסו, תפתחו את העיניים.

<עדי מן: בגני הילדים הנושאים האלה כל-כך לא מפוקחים וכל-כך פרוצים.

<עדי מן: כל גננת, כל רשות וכל אזור עושה מה שבא לו ואיך שבא לו.

<עדי מן: זה הזמן להרים את הכפפה ולהכניס את גני הילדים לא לשקופית של שתי פסקאות בסוף המצגת, אלא לפחות לעוד שלוש שקופיות, באמצע המצגת, אם לא בתחילתה.

<דלית גהן: שלום לכולם.

<דלית גהן: אני דלית גהן.

<דלית גהן: אני אימא לארבעה, תיכף אני אפרט כמה אני משלמת.

<דלית גהן: אני מירושלים, פעילה חברתית, מהר חומה, גם נשיאת "התעוררות".

<דלית גהן: אני אימא ללירון.

<דלית גהן: לירון היא בת 4.

<דלית גהן: אני משלמת בגן כמעט 1,000 שקלים גם על ניקיון, על נייר טואלט, גם על משחקים.

יעקב מרגי: זה גן עירוני?

<דלית גהן: כן, גן עירייה.

<דלית גהן: אני משלמת על זה.

<קריאה: תגידי מה השם של הגן.

<קריאה: אצל כל הגנים זה ככה.

<דלית גהן: זה אצל כל הגנים.

<דלית גהן: אחר-כך אין לי בעיה להגיד.

<קריאה: לשנה או לחודש?

יעקב מרגי: לשנה.

<דלית גהן: לשנה.

<דלית גהן: אני נדרשתי לחתום על זה בתחילת שנה.

<דלית גהן: אני אציין שאין פה שום דבר אישי, לא נגד הגננת, חלילה.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: את מציינת עובדות בלבד.

<דלית גהן: בוודאי.

<דלית גהן: אני אימא לנויה ודיה, הן תאומות בכיתה ב'.

<דלית גהן: אני משלמת כמעט 1,000 שקלים.

<דלית גהן: ואימא לאורי בכיתה ד', משלמת כמעט 1,000 שקלים.

<דלית גהן: חשבון פשוט, כמעט 4,000 שקלים בשנה.

<דלית גהן: בבית ספר זה היה בתוך - - -

יעקב מרגי: באיזה כיתות הילדים בבית הספר?

<דלית גהן: ג', ג' וד'.

יעקב מרגי: ג', ג' ו-ד' מגיע ל-1,000 שקל בשנה?

<קריאה: בטח.

יעקב מרגי: בטבלה שבמצגת לא זכור לי שבגילאים האלה אנחנו מגיעים ל-1,000 שקל.

<יהודית גידלי: 581.

יעקב מרגי: 556 שקלים.

יעקב מרגי: זה טעון בדיקה.

יעקב מרגי: אלה רק דוגמאות שמלמדות על הכלל.

<דלית גהן: זה השטח.

<דלית גהן: זה השטח.

<דלית גהן: אני מייצגת את השטח.

<דלית גהן: כמעט 4,000 שקלים שאני משלמת, אנחנו כמשפחה של שש נפשות.

<דלית גהן: נקודה נוספת שאני רוצה להעלות, אני רק רוצה שתדעו שבדרך כלל ההורים שזקוקים לעזרה לא מבקשים אותה.

<דלית גהן: לא שמים את זה על השולחן בצורה ברורה.

יעקב מרגי: אני אגיד לך משהו שאנשים מדלגים על זה.

יעקב מרגי: קחי אותך.

יעקב מרגי: הרי את משלמת את ה-4,000 שקלים האלה.

יעקב מרגי: תציירי בדמיונך שלא היית צריכה לשלם את ה-4,000 שקל האלה, היית בוחרת חוגים והעשרה לילדים.

יעקב מרגי: מה היית עושה עם הילדים שלך?

יעקב מרגי: ואני אומר את זה באוויר רק.

<דלית גהן: המון.

<דלית גהן: הנושא של התל"ן, זה היה בתוך בית ספר עם כמה טפסים, כמה מעבירים את זה, וההורים חותמים אוטומטית.

<דלית גהן: יש פה התנהגות שלדעתי צריך לשנות.

<דלית גהן: ועד ההורים שלנו – שוב, אין פה משהו אישי – חותם אוטומטית על התל"ן, אז מבחינתי זה בכלל לא משהו שמעכב או עוצר.

<דלית גהן: הכול אוטומטי.

<דלית גהן: גם אם מחר יגידו 15,000 למשפחה, הוועד יחתום, לא מכוונה רעה, כי זה עובד ככה.

<הרן רייכמן: הוא אמר שכל הורה צריך לחתום.

<דלית גהן: אני אתייחס להערה שלך, ברשותך.

<דלית גהן: כל הורה חותם לעצמו על איזשהו טופס קטן, והוועד המרכזי חותם בגדול בשם כלל ההורים.

<דלית גהן: זה קצת שונה.

<דלית גהן: בנוסף, זה נעשה באופן אוטומטי, אף אחד לא שואל.

<דלית גהן: אני מתחברת למה שאמרה הגברת פה, מי שלא משלם, יודעים שלא משלם.

<דלית גהן: יודעים שלא חתם על טופס.

<דלית גהן: אני מסיימת.

<דלית גהן: אורלי ארביב מרמלה דיברה על כך שהדרגה הסוציואקונומית שלכם היא 4.

<דלית גהן: ירושלים כבר ירדה ל-3, אני לא יודעת אם לבכות או לשמוח מזה.

<דלית גהן: בכל אופן, גם בשם הורי ירושלים ובשם ההורים בכל המדינה, תנו לנו לעשות עם ה-4,000 שקלים האלה דברים אחרים.

<דלית גהן: תודה.

יעקב מרגי: זאב, אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אתם החלטתם – זכות

יעקב מרגי: כם – מרד תשלומי רשות חובה.

<זאב גולדבלט: הימנעות מתשלומים.

יעקב מרגי: קרא לזה איך שאתה רוצה.

יעקב מרגי: בחרתי להשתמש במרד תשלומים.

יעקב מרגי: אתה מבין מה עשיתם?

יעקב מרגי: הלכתם למקום שהוא סביל.

יעקב מרגי: אל תתרגשו, אתה רואה שהמדינה לא נפלה, השמיים לא נפלו.

יעקב מרגי: נכון, חגים, אחרי החגים יתחילו תכנית, ידחו את הטיולים.

יעקב מרגי: זה ידגדג לחברה להגנת הטבע, שפוחדת שיבטלו לה, אז היא מתקשרת אלי.

יעקב מרגי: זה לא מזיז לאף אחד.

יעקב מרגי: לעומת זאת, הייתי מצפה, לאור תמונת המצב הזאת, שהייתם צריכים לעשות את זה בכסף הגדול – עוצרים את התל"נים במכה אחת, ככל שזה תלוי בכם, מפעילים את המנוף הזה על כולם.

יעקב מרגי: אבל אי-אפשר להגיד אני לא משלם את הרשות, מהצד השני תשלם 7,000, 8,000, 4,000, 5,000, 10,000.

יעקב מרגי: זו הערה, אל תענה לי עליה.

יעקב מרגי: עכשיו תגיד בעשר שניות מה שרצית.

<זאב גולדבלט: קודם אני אתן עשר שניות ואחרי זה בכל זאת אני אענה.

<זאב גולדבלט: הפתרון לכל הסוגיות שהועלו כאן

<זאב גולדבלט: בחדר בנושא התל"נים הוא אחד בראייתי.

<זאב גולדבלט: אני חושב שהוועדה הלכה לכיוון הלא נכון.

<זאב גולדבלט: הפתרון הוא פשוט, ליישם את החלטת ממשלת ישראל אחת לאחת.

<זאב גולדבלט: אותה החלטה שמדברת על יום לימודים ארוך.

<זאב גולדבלט: ברגע שתיישם את יום הלימודים הארוך ביטלת את התל"ן באותה נשימה.

<זאב גולדבלט: רק תיישמו את מה שאתם החלטתם.

יעקב מרגי: רגע, תעצור, אני עוזר לך.

יעקב מרגי: אני לא רוצה שתלך על כנפי מסע הפנטזיה כי זה נעים אבל אחר-כך נופלים לרצפה.

יעקב מרגי: אמרתי לך דוגמה, הבן שלי בי"ב.

יעקב מרגי: הוא חוזר הביתה ב-16:00.

יעקב מרגי: יום לימודים ארוך?

<זאב גולדבלט: עקרונית, ודאי.

<זאב גולדבלט: אתה משלם בשבילו.

יעקב מרגי: אני לא משלם.

יעקב מרגי: אותם בתי ספר שביקשו בי"ב ומאשרים להם עד 7,000 או 8,000 ש"ח, מסיימים ב-16:00.

יעקב מרגי: על מה אני משלם, הם עד 20:00?

יעקב מרגי: א', צריך ליישם את החלטת הממשלה ליום לימודים ארוך, אני מסכים אתך.

יעקב מרגי: אנחנו צריכים להפסיק לתת ארכה למדינה בחוק ההסדרים.

יעקב מרגי: מסכים אתך.

יעקב מרגי: אתה חושב שבזה ביטלת את תשלומי ההורים?

<זאב גולדבלט: עוד לא.

<זאב גולדבלט: לא.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני רוצה שייאמר במפורש – משרד החינוך יכול לחיות עם זה היום בצורה הכי טובה ולהודיע חד-משמעית שאין תל"נים.

יעקב מרגי: רמת התלמידים לא תיפגע.

יעקב מרגי: אל תספרו לי סיפורי סבתא על העשרה ובתי ספר ייחודיים.

יעקב מרגי: כל מנהל בית ספר, אם הוא רוצה לשים דגש על משהו, הוא ייתן את הדגש הזה.

יעקב מרגי: זו פרצה.

יעקב מרגי: יש לי אפשרות לגבות עוד 300,000 או 400,000 שקל בשנה, למה לא? תבין טוב, יום לימודים ארוך זה טוב, צריך ליישם אותו.

יעקב מרגי: צריך ליישם אותו מידית.

יעקב מרגי: אבל זה לא יבטל.

יעקב מרגי: כל עוד המשרד לא אומר את הצלילים שאני רוצה לשמוע, שאין הצדקה מוסרית, עניינית, מהותית, חוקית – בית משפט יכריע, לא תמיד זה לפי הרציונל המשפטי – לגבות את התל"נים האלה חוץ מאשר בצע כסף, נקודה.

<זאב גולדבלט: שלא יהיו אי-הבנות, אני מחבק ומברך על הדברים שלך.

<זאב גולדבלט: אבל אני רוצה לחזור להתחלה.

<קריאה: אבל הוועדה אישרה את התל"ן.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: תל"נים לא.

<קריאה: סליחה, אז אני חוזר בי.

<זאב גולדבלט: תל"ן היא לא נדרשת לאשר.

יעקב מרגי: אמרתי לך, עשו לנו היסח הדעת.

יעקב מרגי: נתנו לנו להתקשקש עם 800 שקל, 200 שקל, 300 שקל, וגונבים אותנו מהצד.

יעקב מרגי: והמנהלים לא גנבים.

<זאב גולדבלט: אני רוצה לתת מענה קצרצר למה שזרקת בהתחלה.

<זאב גולדבלט: תשלומי הורים זה גזל ישירות מההורים חד וחלק.

<זאב גולדבלט: גזל שהמדינה, או הוועדות של משרד החינוך - - -

יעקב מרגי: תורה להורים לא לשלם גם את התל"נים.

<זאב גולדבלט: בוודאי, אין לי בעיה שלא ישלמו כלום.

<קריאה: קדימה.

<קריאה: זה בסדר גמור, תקבלו החלטה.

<קריאה: למה לא?

<זאב גולדבלט: יותר מזה, ועדות של משרד החינוך כבר החליטו שאסור לקחת את זה, שצריכים לגלגל את זה על תקציב המדינה.

<זאב גולדבלט: כל מה שאנחנו מבקשים, עשו את זה.

<זאב גולדבלט: יותר מזה, אנחנו לא יצאנו בקריאה סתם ככה מילה אחת.

<זאב גולדבלט: לא יצאנו בקריאה סתם ככה כי בא לנו.

<זאב גולדבלט: אנחנו נדחקנו ואולצנו לצאת בקריאה הזאת כי ממשלת ישראל מתעלמת מהחלטותיה שלה והתחייבויותיה שלה.

יעקב מרגי: זאב, אני לא באתי בביקורת על זה.

<זאב גולדבלט: ויותר מזה, אני אומר לך, משרד החינוך מתעלם גם היום מהמצב האמתי.

<זאב גולדבלט: אני רוצה להזכיר לך שבדיוק אותה תופעה של התעלמות הייתה בנושא הצפיפות.

<זאב גולדבלט: גם אז הם אמרו שזה לא קיים וההורים עושים סתם דברים.

<זאב גולדבלט: ובסוף נדחקו לעשות את הרפורמה.

<זאב גולדבלט: אותו דבר יהיה גם הפעם.

יעקב מרגי: זאב, איציק שמולי אמר אתמול שמחאה בפארק לא תביא תוצאות לנכים.

יעקב מרגי: הבנת?

<קריאה: מה יביא תוצאות?

<קריאה: מה יביא תוצאות?

<קריאה: שואלים אותך באמת, מה יביא תוצאות?

<קריאה: עברו 25 שנה מאז הוועדה.

<קריאה: מה כן יביא לתוצאות?

<קריאה: אנחנו עושים את זה כי אין לנו ברירה.

יוסי יונה: הוא אומר, מרד תשלומים.

<קריאה: תל"ן, הכול.

יעקב מרגי: על הכול.

יוסי יונה: היושב-ראש הציע מרד תשלומים.

יעקב מרגי: בתל"נים.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

<משה אשכנזי: אני אומר לך יישר כוח.

<משה אשכנזי: אתה הצגת פה את ההורים הרבה יותר טוב מהפורום.

<משה אשכנזי: ברגע ששמת את הדגש ואמרת לנו אל תשלמו תל"ן, אמרת הכול.

<משה אשכנזי: אני הייתי מצפה מפורום ועד ההורים היישוביים, שחולש על 160 ישובים, להורות באופן חד-משמעי, שלא משתמע לשתי פנים, ליו"רים של בתי ספר לא לחתום ולא לאשר את התל"נים, וזה היה עוזר.

<זאב גולדבלט: למה מפלגת העבודה לא עשתה את זה בהתחלה?

<זאב גולדבלט: היה שר חינוך של מפלגת העבודה.

<זאב גולדבלט: הוא מרכז את ועדת החינוך של מפלגת העבודה.

<משה אשכנזי: אני רוצה לומר, אני נמצא פה כנציג ועד הורים, כנציג הורים של בית ספר "חשמונאים" בבת-ים.

<זאב גולדבלט: אתה לא נבחרת שם.

<משה אשכנזי: אני נבחרתי שם.

<משה אשכנזי: אתה, אין לך בכלל ילדים במערכת החינוך.

<זאב גולדבלט: נכון.

<זאב גולדבלט: לכן אמרתי שאני מנכ"ל.

יעקב מרגי: לזאביק יש זכויות בייסוד הפורום ובמאבקים למען ההורים.

יעקב מרגי: אני חייב להגן עליו.

<משה אשכנזי: אני פונה לגור.

<משה אשכנזי: גור, אתה ממלא אותנו פה בתקנונים ובחוקים שלא מתקיימים בכלל.

<משה אשכנזי: אין כזה דבר שוועד ההורים מאשר.

<משה אשכנזי: בקושי היו"ר רואה את החוזר, ובאופן סיסטמתי הוא חותם.

יעקב מרגי: שיתפטר.

<משה אשכנזי: אין פה ייצוג של נציגויות הורים על החתימה בחוזרי תשלומים, כאשר מדובר על מיליונים.

<משה אשכנזי: אמרת תל"ן, אמרת הפרטת חינוך, אמרת פערים חברתיים, אמרת אי-שוויון בחינוך.

<משה אשכנזי: אני רוצה לתת רק שתי דוגמאות – זכאות לבגרות באשכול 2-1 הוא 12.7%, באשכול 10-9 - - -

יעקב מרגי: בוא לא נזרוק את כל העוולות החברתיות על הקטע הזה.

<משה אשכנזי: כמה מגיעים להשכלה גבוהה?

<משה אשכנזי: באשכול 4-1, רמלה, 32% מהתלמידים מגיעים להשכלה גבוהה.

<משה אשכנזי: באשכול 10-8 קרוב ל-75%.

יעקב מרגי: יש עוד פרמטרים, אבל אין ספק שזה מעצים פערים.

<משה אשכנזי: פה משרד החינוך גוזל מילדי ישראל שוויון בחינוך.

יעקב מרגי: רבותי, בכוונה אמרתי לדלית תארי לך 4,000 ש"ח האלה.

יעקב מרגי: מורה פרטי למתמטיקה – אתם יודעים כמה לוקח לשעה בפריפריה, לא במרכז?

<זאב גולדבלט: בין 200-120.

יעקב מרגי: אם הוא לא צריך להגיע עם נסיעות.

יעקב מרגי: שתבינו טוב, אתם מדברים על צמצום פערים, הזדמנות שווה, מילים גבוהות.

יעקב מרגי: איזו הזדמנות שווה שהורה אחד, במקום לשים את הכסף הזה על שיעורים פרטיים, להעצים את הילד שלו, הוא נותן את זה בבסיס, מה שהמדינה הייתה צריכה לתת?

יעקב מרגי: זה נשאר באוויר, בלי תשובות.

<גבריאל דובינר: לא הספקתי להגיד תודה לאלפי ההורים שלא משלמים תל"ן.

<גבריאל דובינר: למרות שאנחנו חושבים אחרת מהפורום, אנחנו משתפים פעולה עם הפורום ונעשה ביחד.

יוסי יונה: אדוני, מהדברים הקטנים והחשובים – הם חשובים מאוד לדעת את הדברים היותר משמעותיים.

יוסי יונה: גור, התייחסת לעניין של אישור של תשלומי תל"ן וציינת שנדרשות שתי חתימות ממורשי החתימה מתוך שלושה.

<גור רוזנבלט: להוציא כסף מהחשבון.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: אבל אומרת לנו היועצת המשפטית שההנחיות קובעות שהחתימה של נציג ועד ההורים היא הכרחית.

<קריאה: לא.

<מירב ישראלי: לא, יכול להיות שלא הבנתי.

<מירב ישראלי: יכול להיות שלא הבנתי.

<קריאה: הוא מדבר על הוצאת הכסף, לא על האישור.

יוסי יונה: הוצאת הכסף.

<מירב ישראלי: אני דיברתי על האישור.

יוסי יונה: אני רוצה את ההתייחסות שלך, גור, לידיעה שהתפרסמה לפני מספר ימים בעיתון "הארץ" לגבי הכוונה של משרד החינוך להוריד את שעות היסוד הנדרשות ללימודי בגרות.

<גור רוזנבלט: זה לא נכון.

<גור רוזנבלט: זה לא נכון.

<גור רוזנבלט: ראיתי את זה, זה לא נכון.

<גור רוזנבלט: זה פשוט לא נכון.

יוסי יונה: אני אשמח מאוד שתגיב תיכף.

<גור רוזנבלט: אין לי מה להגיב יותר מזה, זה פשוט לא נכון.

יעקב מרגי: גור, לשאלה הקודמת של יוסי יונה, הניסוח שלכם לגבי הגנים, 3,000 ש"ח.

יעקב מרגי: אם אני מבין מדבריך, אתה מאפשר את זה רק לגנים שגבו קודם 15,000 שקל או בכלל?

יעקב מרגי: יש חריגים בגנים?

<גור רוזנבלט: זו ההטעיה בתקשורת.

<גור רוזנבלט: כל מה שאישרנו זה רק לגנים שגבו בעבר סכומים יותר גבוהים מזה, הרבה יותר גבוהים, ואותם הורדנו כלפי מטה.

יעקב מרגי: אז כנראה שהניסוח שלך בנוהל - - -

<גור רוזנבלט: הניסוח היה ברור.

<גור רוזנבלט: אני חושב שהכתב ידע בדיוק מה הוא כותב, ובטח הוא רצה לכתוב מה שהוא כתב.

יעקב מרגי: וזה לכמה שנים?

<גור רוזנבלט: אחת.

יעקב מרגי: אחת.

יעקב מרגי: וזהו?

יעקב מרגי: אתה תבדוק גם את הסיפור הזה, איך הגיע כיתה ה' ל-1,000 שקל?

<גור רוזנבלט: יכול להיות שיש שם תל"ן.

<גור רוזנבלט: מותר להם חמש שעות תל"ן.

יעקב מרגי: לא, תבדוק.

יעקב מרגי: תבדוק.

יעקב מרגי: למה אני צריך לחיות על יכול להיות?

יעקב מרגי: יש פה מצב שתשלומי הורים זה 550 ש"ח, ופה יש עדות של אימא שאומרת שעל ילד בכיתה ה' היא משלמת 1,000 שקל.

<גור רוזנבלט: תביאי את הפרטים של בית הספר, נבדוק.

יעקב מרגי: דלית, תעבירי לו בבקשה.

יוסי יונה: גור, לגבי מה שטענת, שלא היו דברים כאלה.

יוסי יונה: האם התקיים לפני שבוע אצל המנכ"ל דיון בסוגיה הזאת?

<גור רוזנבלט: כן, אבל זה היה דיון אחר לגמרי.

<גור רוזנבלט: הכתב שם בכלל לא הבין על מה מדובר.

<גור רוזנבלט: הדיון שהיה אצל המנכ"ל הוא דיון על איך מבצעים בקרה בבית ספר תיכון.

<גור רוזנבלט: זה לא קשור בכלל לכל הסוגיה הזאת.

<גור רוזנבלט: אין דבר כזה שתל"ן - - -

יוסי יונה: הוא לא התקיים.

יוסי יונה: אתה אומר חד-משמעית לא התקיים דיון.

<גור רוזנבלט: לא, היה דיון על בקרה.

יוסי יונה: אתה אומר שלא בנושא הזה.

<גור רוזנבלט: הוא לא הבין בכלל על מה הוא מדבר.

יוסי יונה: אני אגיד משפט שהוא סמי-סיכום, כי אתה הולך לסכם, אדוני היושב-ראש, ואתה יודע לעשות זאת היטב.

יוסי יונה: ההתרשמות שלי לאור העדויות שמביאים כאן האנשים מהשטח, שגם כאשר אנחנו מקבלים מה שאתה אומר כהנחיות, קיים פער אדיר בין ההנחיות שלכם ובין הרצונות שלכם לאופן שבו המציאות צריכה להיראות לבין המציאות הלכה למעשה.

יוסי יונה: זאת אומרת, אנחנו יכולים לומר – הייתי אומר באופן טנטטיבי – שמערך הפיקוח והבקרה של משרד החינוך באשר לתשלומי הורים – בין אם הוא לא קיים ובין אם הוא קורס לחלוטין.

יוסי יונה: פשוט לא קיים.

יוסי יונה: אנחנו רואים את זה – יש הנחיות, יפה מאוד, אבל הלכה למעשה, החריגות הן כל-כך רחבות ונפוצות שהיוצא מן הכלל הופך להיות הכלל.

יוסי יונה: זו התחושה שלי לגבי מה שאנחנו שומעים כאן.

יוסי יונה: נאמרו כאן דברים, ובמשפט אחד אני חוזר עליהם.

יוסי יונה: תכניות התל"ן, האומנם גם אין קשר חד-משמעי, אדוני היושב-ראש, בין יום לימודים ארוך לבין תכניות תל"ן, אנחנו כן יודעים לפי הנתונים שרובן מתרכזות ביישובים בעלי מצב סוציואקונומי גבוה - -

יעקב מרגי: אל תהיה בטוח.

יעקב מרגי: אל תהיה בטוח.

יוסי יונה: - - ובוודאי יש להם השפעה משמעותית - - -

יעקב מרגי: ברגע שאתה אומר תורני וייחודי, זה גם בפריפריה וגם בסוציואקונומי הנמוך.

יוסי יונה: אז אני מוריד את זה.

יעקב מרגי: אני כופר בכלל בסוציואקונומי הנמוך.

יעקב מרגי: קחו את ירושלים.

יעקב מרגי: אז ברחביה הם יכולים.

יעקב מרגי: בקריית יובל או בעיר גנים הם לא יכולים.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: אז אנחנו נעשה פילוח נוסף ונגיד שכונות - - -

יעקב מרגי: או מועצות אזוריות, שכולם במצב סוציואקונומי גבוה.

יעקב מרגי: יש ישובים ספציפיים במועצות המקומיות שהם חלקים.

יוסי יונה: יפה, אז בוא נעשה פילוח ופילוג של שכונות לפי מצב סוציואקונומי ולא ערים.

יעקב מרגי: הלוואי והמשרד היה עובד ככה.

<גור רוזנבלט: המשרד עשה את זה.

<גור רוזנבלט: המשרד עובד לפי בתי ספר.

יעקב מרגי: מדד טיפוח בית ספרי לגבי התוספות אתם מתקצבים, אבל לא בבסיס.

יוסי יונה: בכל אופן, אדוני היושב-ראש, ברור שבמידה רבה מאוד התל"נים האלו משפרים מצד אחד ולא מאפשרים מצד אחר חינוך איכותי לילדים.

יוסי יונה: נקודה אחרונה, אדוני היושב-ראש, אני מברך על ההערה שלך.

יוסי יונה: כאן הצגת אתגר כבד משקל שהייתי מכנה אותו אתגר אזרחי מהמעלה הראשונה, לומר לארגוני ההורים אנחנו הולכים להכריז על מרד תשלומי תל"ן.

יוסי יונה: לא משלמים תל"ן משום שזו אחריותה של המדינה להבטיח חינוך איכותי.

יעקב מרגי: וצעדים נוספים.

יעקב מרגי: תעבירו את זה למועצה אצלכם.

יעקב מרגי: פז.

יעקב מרגי: תשתדל לא להתחשבן, תן הערה מהותית.

<פז כהן: הפוך.

<פז כהן: אני רציתי להתחיל במילה טובה קודם כל.

<פז כהן: להגיד לגור ולדן ולצוות שנמצא שם על הפיקוח במשרד החינוך - - -

יעקב מרגי: תשאיר לי את זה לסוף.

<פז כהן: אבל מותר לנו גם להגיד.

<פז כהן: מרגיש לי שאנחנו באים כאנשי ציבור לפקידי ציבור וכולם - - -

יעקב מרגי: הם מבינים את זה.

יעקב מרגי: אמרנו להם את זה בתחילת הקדנציה, שזה לא אישי.

<פז כהן: אני רוצה לשים על השולחן ברמה של משרד החינוך, שאנחנו עובדים אתם צמוד והם עוזרים לנו המון בפיקוח נקודתי גם ברמה המחוזית וגם ברמה הבית ספרית – הם עושים המון עבודה של פיקוח מול מנהלים, וזה לא פשוט.

<פז כהן: מגיעה להם מילה טובה על זה, וגם לך, היושב-ראש, על הדיון הזה בוועדה, שהוא דיון אמתי.

יעקב מרגי: אחד מיני.

יעקב מרגי: יהיו כמה דיונים על הנושא של התל"ן.

<פז כהן: אני רוצה להגיד דברים שהם פחות פופולריים.

<פז כהן: אחד, החברה הישראלית שסועה ומחולקת להרבה חלקים.

<פז כהן: אנחנו נמצאים פה הורים שבאים מפלח אחד באוכלוסייה, ואנחנו מייצגים גם הורים שנמצאים בפלחים אחרים, לאנשים בממ"דים קשה יותר לבוא ולעמוד מול הממסד והקהילה שלהם.

<פז כהן: לאנשים מקהילות חזקות קשה יותר.

<פז כהן: ואנחנו יודעים, המעמד הסוציואקונומי בעיר מול החוץ.

<פז כהן: מה שאמר פה גור – אני אומר את זה בזהירות – לא להיסחף לדיון הפופוליסטי של - - -

יעקב מרגי: אני לא אתן לאף אחד להפריע לך.

יעקב מרגי: תאמר מה שאתה חושב.

<פז כהן: ההפקרות שהייתה בבתי הספר לאורך שנים היא הרבה יותר גרועה מהמספרים שנראים פה, וגם המספרים שנראים פה הם הרבה יותר גרועים ממה שקיים.

<פז כהן: כן, המשרד שואף להגיע, אבל צריך להבין שיש איזשהו בסיס שצריך להבין שיש אתגר להגיע אליו, וגם אנחנו צריכים לקחת בו אחריות ולהבין - - -

יעקב מרגי: פז, יש לי תחושה שאתה אמרת את אותם דברים באחד הדיונים הקודמים בסוגיה של התל"נים, ואני אמרתי את אותם דברים ואנחנו חוזרים עליהם.

יעקב מרגי: אנחנו חוזרים עליהם.

<פז כהן: עוד שתי מילים.

<פז כהן: קודם גל, אני רוצה לציין לשבח כי הגיעו לפה נציגים מכל הארץ – מכפר תבור, מיבנה, ממודיעין, מרמלה.

<פז כהן: נציגי ההורים.

<פז כהן: הכי מפחיד אותי שהדיון הזה של תשלומי הורים הופך להיות דיון שמשסע את ההורים אחד בשני במקומות שמהם הם באים.

<פז כהן: ויש כאלה שבכלל לא סופרים את המערכת ועושים מה שהם רוצים.

<פז כהן: שתי מילים, היושב-ראש, יש את המחאה שאנחנו מריצים אותה, מבקשים מההורים וקוראים להם לא לשלם חלק מתשלומי הרשות.

<פז כהן: אפשר להתווכח אם זו הדרך או לא הדרך.

<פז כהן: מה שהכי מטריד אותי בדבר הזה הוא שלמשרד החינוך – ואמר את זה – לא מזיז הסיפור הזה.

<פז כהן: לא מזיז כי לא אכפת לו שייפגעו הספקים ולא אכפת לו שלא יהיו טיולים.

<פז כהן: אני כואב את הדבר הזה.

יעקב מרגי: אל תגיב, רק מחשבה לעתיד, כשהמורים יצייצו על משהו, ותזדהה אתם גם אתה.

יעקב מרגי: תחשבו – יחסי גומלין.

יעקב מרגי: במאבקים ככה זה.

<פז כהן: אני רציתי להגיד לך ברוח – היה לנו צום גדליה, סיפור בת יפתח, מי שמכיר אותו, שבסוף כולם רבו על אגו ואתה בת יפתח נפטרה.

יעקב מרגי: לא, אבל זה לא אגו.

יעקב מרגי: יש מכפיל כוח.

יעקב מרגי: הייתי שר וראש מועצה דתית.

יעקב מרגי: הייתי שר הדתות.

יעקב מרגי: שכר הבלניות הוא בתחתית.

יעקב מרגי: אין סולם שכר.

יעקב מרגי: בתחתית.

יעקב מרגי: כשאנחנו באים להעלות, גם מה שביקשנו להעלות, עדיין מתחת לשכר המינימום.

יעקב מרגי: אמרו לא, זה השלכות רוחב.

יעקב מרגי: אז אמרו נצא להשבתה.

יעקב מרגי: אמרתי להם מי יספור אתכם?

יעקב מרגי: בעיצומים אתה צריך לחפש מכפילי כוח.

יעקב מרגי: היום אתה נתת כוח למורים, המורים צריכים להתייצב אתך, עם ההורים.

יעקב מרגי: אלו יחסי גומלין.

יעקב מרגי: אתה רוצה להיות נחמד?

יעקב מרגי: צא למאבקי סרק.

יעקב מרגי: מה אמרתי?

יעקב מרגי: לא באתי בביקורת על מהלך כזה שעשית או לא.

יעקב מרגי: בעיצומים אתה צריך להכאיב, להפריע למישהו.

יעקב מרגי: בינתיים, במבחן התוצאה – יכול להיות שבעוד חודשיים-שלושה-ארבעה תכאיב.

יעקב מרגי: כרגע אתה לא מכאיב לאף אחד.

יעקב מרגי: גם הטיולים כבר הפסיקו לאתגר את הילדים.

יעקב מרגי: רף הגירויים של הטיולים – הכול מקובע.

יעקב מרגי: זה לדיונים אחרים.

<פז כהן: את הכאב ואת הפגיעה במערכת החינוך אנחנו רואים ואנחנו יודעים שהיא קורית ותקרה.

<פז כהן: אנחנו חושבים שהריבון שנמצא פה בחדר, ועדת החינוך של הכנסת, תיקח את הנושא הזה לידיה ותבקש לזמן את כל הצדדים כדי למצוא דבר שהוא - - -

יעקב מרגי: אני לא מתכונן להרפות מהתל"נים, נקודה.

יעקב מרגי: אמירה חד-משמעית.

יעקב מרגי: זה כרוך בכל, באכיפה.

יעקב מרגי: אין סלחנות כזו.

יעקב מרגי: שפיר – אני נתתי לו לדבר, יכולתי להשתיק אותו, להגיד לו - - - נמאס לי לקרוא את - - -

<זאב גולדבלט: אנחנו מבקשים שתעשה את אותו דבר בתשלומי ההורים בכלל.

יעקב מרגי: זה חזר על עצמו במודיעין.

יעקב מרגי: לתקן מסקנות של רואה חשבון שאתה הזמנת – זה נראה לא טוב.

יעקב מרגי: נראה לא טוב.

יעקב מרגי: זו כמעט הצהרה של המשרד, על האני מאמין של המשרד.

<גיא יארניצקי: גיא יארניצקי, יושב-ראש ועד הורים יבנה, חבר הנהלת פורום ועדי ההורים היישוביים.

<גיא יארניצקי: אנחנו – ואני אגיד בסך הכול – נציגי הורים.

<גיא יארניצקי: כשאנחנו יוצאים למאבקים – ואפשר לדבר על הדרך בכל מיני צורות – בסופו של דבר, המאבקים שאנחנו יוצאים אליהם הם פגיעה בנו ובילדים שלנו.

<גיא יארניצקי: אנחנו לא ארגון מורים ואנחנו לא ועד עובדי רכבת.

<גיא יארניצקי: כל מאבק שאנחנו יוצאים אליו – אם זו השבתה, אם זו הפסקת תשלומים – הילדים שלנו נפגעים בסופו של דבר.

<גיא יארניצקי: אתם שיושבים כאן הם נציגי הציבור.

<גיא יארניצקי: אתם הנציגים שלנו בשלטון.

<גיא יארניצקי: משרד חינוך שלא אכפת לו ממה שקורה כרגע בארץ זה שר חינוך שלא אכפת לו שבשנת ה-70 אין אירועי תרבות ואין טיולים במדינת ישראל.

<גיא יארניצקי: אנחנו נמצאים עכשיו בעשרת הימים הנוראיים.

<גיא יארניצקי: זו תקופה של חשבון נפש.

<גיא יארניצקי: אני מבקש משהמדינה, שממשלת ישראל, שוועדת החינוך של הכנסת וכנסת ישראל ייכנסו לחשבון נפש וישנו עוול שקיים מעל 20 שנה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גור, אני משאיר לך את זכות התגובה לדיונים הבאים.

יעקב מרגי: בינתיים תשלים חומרים של שיעורי בית שאני אטיל עליך.

יעקב מרגי: אני אתן לך שיעורי בית היום.

יעקב מרגי: תרשום לך, זה דיון ראשון עד שנצליח להגיע ליעד.

יעקב מרגי: הוועדה התחילה היום סדרת דיונים שמטרתם לטפל בתופעת גביית התל"נים מההורים עד כדי ביטולים.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה סקירה נרחבת על מצב גביית תשלומי ההורים, על גובה התשלום החריג המותר.

יעקב מרגי: הוועדה הצטערה לשמוע שלמרות התחייבות המשרד להיכנס לעובי הקורה בחינוך התורני, בממ"ד ובחינוך החרדי ולהביא להפסקת הסכומים המופקעים וכן חובת הדיווח בתכנית "אפיק", הדבר לא נעשה.

יעקב מרגי: לא רק שלא נעשה, התקבל רושם שיש הבנה וסלחנות כלפי המוסדות התורניים והחרדים.

יעקב מרגי: הוועדה דורשת משר החינוך לבטל לאלתר את האישור שניתן לבתי הספר לגבות עבור הבעלויות באמצעות התל"ן הארכת יום הלימודים.

יעקב מרגי: נראה לא מוצדק בעליל.

יעקב מרגי: להערכתי – אני זהיר – זה גם לא חוקי.

יעקב מרגי: הוועדה כופרת בכך שניתן לאשר 15 שעות שבועיות גם לכיתות בעל יסודי שממילא לומדים בשעות הבסיס כמעט כל השבוע עד השעה 16:00.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל הסברים איך זה מסתדר עם אורך יום הלימודים, שמאשרים חמש, עשר ועוד את השעות האחרות.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל הסבר, שיציגו לי מקרה של בית ספר שמלמד עד 19:00 או 20:00.

יעקב מרגי: את כל זה אני מבקש לדיון הבא.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידה את הקריטריונים המפורטים שמונחים במחוזות ובארצי לאישור החריגות האלה.

יעקב מרגי: אמירה כללית משכנעת לא תשכנע אותי.

יעקב מרגי: אני רוצה קריטריונים על סמך מה הוועדות האלה מאשרות.

יעקב מרגי: אני לא סומך על המפקחת ולא על מנהל בית הספר.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת רשימה שמית, כפי שביקשתי טרום הדיון הזה, לצערי הרב, מישהו בחר להתעלם מזה.

יעקב מרגי: אני יודע שהמשרד ידע מזה.

יעקב מרגי: גור, אני יודע, והבהרתי זאת.

יעקב מרגי: אני מבקש רשימות של כל המוסדות שאושר להם תשע"ז, ואם כבר בוצע ההליך בתשע"ח, גם תשע"ח, כולל שמית וסכומים ומטרת החריגה, מטרת הגבייה.

יעקב מרגי: אני מבקש רשימה שמית לנושא הזה.

<גור רוזנבלט: גבייה בכלל?

יעקב מרגי: גבייה.

יעקב מרגי: כל אישור שהוא מעבר לאישור תשלום רשות וחובה, כל אישור תשלום של שקל ראשון מעבר לתשלום רשות וחובה, אני מבקש לקבל רשימה שמית כזו.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון נוסף בתחילת המושב הבא.

יעקב מרגי: קחו 30 ימי עבודה מהיום בסוגיית התל"נים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: גמר חתימה טובה, חג שמח, תזכו לשנים רבות.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.