ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 838, 2017-10-31 12:00

משה גפני: אני מבקש לומר לחברי הכנסת ולאורחים שבדקנו בהיסטוריה של הכנסת, לא היה מקרה שבו ועדה נפרדה מחבריה שפרשו.

משה גפני: לא מכיר.

משה גפני: אולי היה, אבל 3 פעמים?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': שלושה אנשים בבת אחת.

איילת נחמיאס ורבין: שלושה אנשים בתקופה כל כך קצרה.

עיסאווי פריג': משהו לא בסדר אצלך, אולי.

מיקי רוזנטל: - - - חשבון נפש.

עיסאווי פריג': תעשה חשבון נפש.

עיסאווי פריג': שלושה במכה?

משה גפני: האמת היא שהיה אפשר להתעלם מהעניין הזה כדי שלא יבואו ויצעקו מהאופוזיציה לעשות חשבון נפש.

משה גפני: תכף אני אעשה גם חשבון נפש, אני לא בורח מזה.

משה גפני: אבל לא זה הנושא.

משה גפני: מהרגע שפרש אחד מחברי הוועדה ולאחר מכן עוד אחת ועוד אחד, הרגשתי שיש מחויבות לוועדת הכספים להיפרד נורמלי, לא לעשות ישיבה חגיגית.

משה גפני: באופן אישי אני עצוב מזה.

קארין אלהרר: אין שום דבר חגיגי כשהם עוזבים.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: זו לא ישיבה חגיגית ולא איזה אירוע.

משה גפני: לא נתבלבל בעניין הזה.

משה גפני: כל אחד וכל אחת מחברי הוועדה, מחברי הכנסת, התברכנו בכישורים שלהם במשך כל השנים.

משה גפני: זהבה 16 שנה, ואחרים שנמצאים פחות זמן, אבל באמת התרומה הייתה תרומה אמתית, מכרעת.

משה גפני: אני לא מדבר על חילוקי דעות.

משה גפני: זהבה גלאון ואני, בהשקפת העולם שיש לנו בנושאי דת ומדינה, אנחנו רחוקים כרחוק מזרח ממערב.

משה גפני: אין דברים משותפים לנו בעניין הזה.

משה גפני: מכאן ואילך, 98% מהנושאים אנחנו משדרים יחד.

זהבה גלאון: תגיד שאנחנו אוהבים.

מיקי רוזנטל: בעיתונות החרדית תעשה - - -

משה גפני: אני חוזר הביתה עם אופניים עכשיו.

משה גפני: אבל התרומה של שלושת חברי הכנסת, גם של זהבה גלאון, גם של מנואל טרכטנברג בעניין הכלכלי היא באמת תרומה שאי אפשר להקל בה ראש.

משה גפני: אני פשוט מצטער שהם עוזים.

משה גפני: אותו דבר לגבי אראל מרגלית עם הנושאים שהוא העלה, עם הדברים שהיו כאן בדיונים בוועדה, לפעמים עם הרבה צעקות שבלי זה אנחנו כנראה לא יכולים לחיות.

משה גפני: באמת הרגשתי חיסון גדול ברגע שהם עזבו והתקשרתי לכל אחד מהם ואמרתי שאני באמת מצטער על העזיבה שלהם.

משה גפני: זאת האמת.

משה גפני: בדיוק התחלתי את הישיבה עכשיו, חיכינו לך קצת.

משה גפני: אמרתי שגם התרומה שלך לא תסולא בפז.

משה גפני: מאוד הצטערתי על כל אחד מכם שהודיע על פרישה.

משה גפני: אני מרגיש חובה לעשות את הישיבה הזאת לעזיבתכם.

משה גפני: אני לא יכול להתערב בשיקולים שלכם, אני מצטער על ההחלטה הזאת.

משה גפני: מבחינתי זאת החלטה לא טובה.

משה גפני: היא נזק לכנסת, היא נזק לוועדת הכספים, אף על פי שיהיה מי שיחליף.

משה גפני: אני התרגלתי לתרומה הזאת ואני מברך אתכם שבכל מה שתעשו, ואני מניח שתישארו שלושתכם בחיים הציבוריים.

משה גפני: אני מברך אתכם שבכל מה שתעשו, תצליחו.

משה גפני: השם יהיה בעזרכם ושתהיה הצלחה בדרך שבה אתם הולכים ותחזרו לכאן מכיוון שאתם מתאימים לחיים הציבוריים והציבור יבחר בכם, זאת אומרת לא על חשבון יהדות התורה, אבל על חשבון מפלגות אחרות.

משה גפני: רבותי, אני נותן את רשות הדיבור ליושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת הרצוג.

משה גפני: לאחר מכן לכל החברים.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק הרצוג: יש כנס גדול של חבר הנאמנים של הסוכנות.

יצחק הרצוג: קודם כל, לחברי היקרים וחברתי, אני אתחיל עם זהבה כי היא גם ראשת מפלגה וגם חברה שנמצאת במאבק לא פשוט, אנחנו מאחלים לך הצלחה.

יצחק הרצוג: את כבר חסרה לנו גם במליאה.

יצחק הרצוג: לחברי אראל מרגלית ופרופסור מנואל טרכטנברג, שניכם אנשי עשייה יוצאת דופן, כל אחד בתחומו.

יצחק הרצוג: עובדה, רק עזבתם ואנחנו רואים ומרגישים אתכם בפעילותכם.

יצחק הרצוג: אני יודע שזה לא יהיה קל בוועדת הכספים של הכנסת.

יצחק הרצוג: אני התנדבתי לנסות להיות כאן במקומכם.

יצחק הרצוג: אני יודע שאני לא נכנס לנעליכם, אבל אני מאחל המשך דיונים פוריים בוועדה ולך, יושב-ראש הוועדה ולחברות ולחברי הכנסת ודרך צלחה לכם.

יצחק הרצוג: אני מסכים עם ההערכה של היושב-ראש גפני שאתם עוד תשובו ובגדול.

יצחק הרצוג: בהצלחה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני הולך ממש לפי הסדר.

משה גפני: רחל, בבקשה.

משה גפני: מיקי אחרי זה.

רחל עזריה: אנחנו מתגעגעים אליכם כבר.

רחל עזריה: כשנכנסתם לחדר לקח לי שנייה להיזכר שעזבתם כי אתם כל כך מתאימים.

רחל עזריה: באופן אישי, שלושתכם בעיני מאוד שונים מהתדמית הציבורית שלכם.

רחל עזריה: צריך לעשות משהו עם העניין הזה.

רחל עזריה: נכון שזהבה נראית נורא קשוחה?

רחל עזריה: אבל היא בעצם חמאה.

רחל עזריה: אני ממש אהבתי לעבוד אתכם, נהניתי לעבוד אתכם.

רחל עזריה: יש עוד המון דוברים, אז רק אגיד שהפער בדימוי הוא בעיקר, בעיני, שאתם הרבה יותר מדהימים מקרוב מאשר הרבה מאוד אנשים - - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיקי, בבקשה.

מיקי רוזנטל: אני לא אעסוק בדברי חנופה, אתם מכירים אותי, אלא אני אבקר אתכם.

מיקי רוזנטל: את שלושתכם.

מיקי רוזנטל: אני מאוד אוהב אתכם, את כל אחד ואחד מכם.

מיקי רוזנטל: אתם אנשים טובים וידענים, חברי כנסת מצוינים הייתם וחבל שעזבתם ובעיקר אתם בני אדם.

מיקי רוזנטל: אבל העזיבה הקולקטיבית הזאת אומרת שאין מה לעשות באופוזיציה, ועל זה אני מתקומם.

מיקי רוזנטל: העבודה באופוזיציה היא עבודה חשובה ביותר של הפרלמנט הזה כי זו לא חוכמה לבוא מעמדת כוח ולתת בראש.

מיקי רוזנטל: העבודה הסיזיפית באופוזיציה היא עבודה קשה, היא עבודה מתסכלת נורא וחלקכם עזבתם אותה ונטשתם אותנו בדרך.

מיקי רוזנטל: אני אומר לכם שזאת העבודה הכי חשובה בפרלמנט.

מיקי רוזנטל: זו לא חוכמה להיות שר בממשלה.

מיקי רוזנטל: החוכמה לעמוד פה ולתקן את העוולות ולמנוע חוקים רעים ועמוד אל מול הכוחנות ולעמוד אל מול הזדון.

מיקי רוזנטל: זאת עבודה שהיא העבודה הכי חשובה בפרלמנט הזה, אולי.

מיקי רוזנטל: היא לא מוערכת, לא חשובה בתקשורת, לא חשובה אפילו בעיני הציבור, אבל היא העבודה הכי קשה וסיזיפית שיש.

מיקי רוזנטל: על זה אני מצר שעזבתם.

מיקי רוזנטל: אבל אני כמובן מוקיר כל אחד ואחד מכם באופן אישי.

מיקי רוזנטל: אני אוהב אותך, זהבה, אהבת נפש הרבה שנים, עוד לפני הפרלמנט.

זהבה גלאון: אתה רואה, גפני?

זהבה גלאון: לא סיפרתי לך.

משה גפני: איזה מילים אלה פה?

מיקי רוזנטל: אתה יודע, אני מדבר בכנות, אז אני אומר את זה.

מיקי רוזנטל: בעיקר את בן אדם נהדר שזה נדיר במקומותינו.

זהבה גלאון: נא לא להספיד אותי.

מיקי רוזנטל: מעבר לתכונות הנהדרות, אני מקווה שתחזרי.

מיקי רוזנטל: את אראל הכרתי פחות.

מיקי רוזנטל: למרות שהוא ישב קרוב אלי, יצא לנו לשוחח פחות.

מיקי רוזנטל: בוודאי כולכם מכירים אותו ואני למדתי גם להכיר את יתרונותיו וגם את חסרונותיו, ויש לו, בלי עין הרע, שיהיה לי בריא.

מיקי רוזנטל: מנו, ממך בעיקר למדתי - - -

אראל מרגלית: ואלה החברים שלנו.

אראל מרגלית: ככה מדברים החברים שלנו.

מיקי רוזנטל: אראל, אתה יודע, שלטוב ולרע, תמיד אני אומר את מה שאני חושב.

מיקי רוזנטל: מכולכם למדתי פרק בפרלמנטריזם ואני ממש מודה לכם.

מיקי רוזנטל: מנו, גם יש לי חבר חדש ועל זה אני גאה מאוד.

מיקי רוזנטל: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': שלום לכולם, חברים.

עיסאווי פריג': אני רואה את הח"כים סביב השולחן, זה כבוד.

עיסאווי פריג': מפתיע אותי שאין אף ליכודניק כאן.

עיסאווי פריג': הליכודניקים ראו לנכון לא להיות כאן.

מיכל בירן: כי הם פשוט לא באים לכספים.

עיסאווי פריג': לא באים?

עיסאווי פריג': רק בזמן חלוקה.

מיקי רוזנטל: אם לא מחלקים כסף, הם לא באים.

עיסאווי פריג': גפני, לאבד שלושה חברי כנסת מוועדת הכספים בתקופה כל כך קצרה זה אומר דרשני.

עיסאווי פריג': או שהדיונים לא היו מעניינים – לאבד שלושה איכותיים, כל אחד בתחומו.

עיסאווי פריג': אני אומר לך, איכותיים - - -

איילת נחמיאס ורבין: עיסאווי, הוא עשה מסיבת פרידה לא מסיבת - - -

עיסאווי פריג': או שהדיונים לא היו מעניינים או שעשית משהו, קראת משמיש מאחורה - - -

איילת נחמיאס ורבין: מישמש, לא משמיש.

עיסאווי פריג': מישמש.

עיסאווי פריג': אני אומר לך שאתה מאבד שלושה חברים ברמה מקצועית גבוהה.

עיסאווי פריג': כולם אחד אחד.

עיסאווי פריג': עכשיו בנימה אישית.

עיסאווי פריג': זהבה היא ידידה מזה יותר מ-30 שנה.

עיסאווי פריג': אני מרגיש בחסרונך.

עיסאווי פריג': מרגיש בחסרונך במליאה, בבית הקפה מאחורי המליאה ובכל התייעצות.

עיסאווי פריג': אני חושב שאת הפסד לבית הזה.

עיסאווי פריג': אבל איך אמר בוז'י, את חוזרת בגדול.

עיסאווי פריג': בגדול.

עיסאווי פריג': ושיהיה בהצלחה לכל - - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מוסי, בבקשה.

מוסי רז: אני חדש פה.

מוסי רז: עם חברי הכנסת מרגלית וטרכטנברג לא יצא לי בכלל לעבוד, קצת בהפגנות ודברים כאלה, אבל ראיתי מבחוץ את - - - את זהבה אני מכיר עשרות שנים.

מוסי רז: אמרתי בדברי הפתיחה שלי שזהבה הייתה הקול הכי צלול של השמאל ב-18 השנים האחרונות.

מוסי רז: הודעת שאת מתכוונת לחזור לפה בראש סיעה גדולה.

מוסי רז: מי שחושב אחרת, שיירגע.

מוסי רז: אני רוצה להגיד בהקשר הזה שאני הכרתי את זהבה בהרבה הקשרים.

מוסי רז: כשהיא חזרה לכנסת ב-2011, היא נכנסה לוועדת הכספים, היא לא הייתה לפני זה אף פעם בכספים, ופשוט הוכיתי בתדהמה לאור זה שהיא כבשה את כל הכותרות ועשתה פה דברים נפלאים.

מוסי רז: באמת, לא היה דבר – הכרתי אותה 20 שנה קודם - - - זהבה בעניין הזה.

מוסי רז: אז גם על זה, כמו כל שאר הדברים, שאפו.

מוסי רז: אני בטוח שזה לתקופה קצרה, תזהר על המקום שלך.

משה גפני: אמרתי, כן – חשבתי להגיד בדיחה לא מוצלחת - - -

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שאם היית מציע לה רוטציה היא לא הייתה הולכת.

משה גפני: לא.

משה גפני: היא רוצה להיות שרה.

משה גפני: אני לא.

משה גפני: מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: אדבר בקצרה כי יש פה הרבה שרוצים לברך.

מיכל רוזין: אני מסרבת להספיד, זהבה, ממש לא.

מיכל רוזין: היא חוזרת לפה בענק ואני לא מספידה.

מיכל רוזין: הייתה לנו תחרות בימים האחרונים, שלי תעיד, כל אחת אמרה כמה יותר קשה לה בלי זהבה והכנסת קצת יותר עצובה, במיוחד כשחזרתי אתמול בלילה לבד: הקאר פול שלי הלך.

מיכל רוזין: אבל אני חייבת לומר שחוויתי – אתמול דאגתי לבוא לפה, לשות לגפני הרבה בלגאן כדי שהוא לא ירגיש בחסרונכם.

מיכל רוזין: זו הייתה הסיבה היחידה, גפני, שבאתי.

משה גפני: זו לא הייתה הסיבה היחידה, אבל זו הייתה סיבה מרכזית.

משה גפני: לא הייתה היחידה.

מיכל רוזין: שלא תרגיש לבד, ואני אמריך לעשות את זה.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד שחוויתי את השלישיה שלכם, ולא רק אתם, אבל העוצמה של האופוזיציה בוועדת כספים, דרך זהבה, עשיתם פה מהלכים מדהימים ביחד.

מיכל רוזין: הייתם הוכחה, בהבדל לפעמים ממקומות אחרים, של שיתוף פעולה באופוזיציה.

מיכל רוזין: באמת מרשים וכל הכבוד.

מיכל רוזין: אני בטוחה שאני אמשיך להיות אתכם בקשר ושאני אפגוש אתכם בהרבה מקומות ואתם תמשיכו לעשות דברים גדולים ומדהימים ואפשר לעשות אותם, מיקי, גם באופוזיציב בגדול וגם מחוץ לכנסת בהרבה מאוד פרויקטים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מה שמאפיין את שלושת החברים שנפרדים מהם היום זה שבחיבור של שלושתם יש הרבה מאוד ניסיון.

איתן ברושי: הכנסת מורכבת גם מאנשים שעשו יותר ועשו פחות.

איתן ברושי: זהבה פה הרבה שנים, אני מכיר אותה גם מתפקידי הקודמים, אבל בכנסת בוודאי היא מהוותיקות.

איתן ברושי: מנו והראל לא הגיעו לכנת משום מקום, הגיעו עם הרבה מאוד ניסיון אישי.

איתן ברושי: גם אם היו פה תקופה קצרה, למנו יש היסטוריה גדולה והוא ממשיך בה ואראל יזם ומשקיע ופיתח והיכולת להיות פה במקום חשוב כמו ועדת הכספים, עם ניסיון אישי ולא רק מי שקרא את הדברים בספרים, בעיני זה יתרון גדול לוועדה.

איתן ברושי: חשוב מאוד שהוועדה תהיה מאוזנת בהרכבים מגוונים ובניסיון רחב כדי להתמודד עם האתגרים שוועדת הכספים אחראית עליהם.

איתן ברושי: אני חושב שהמרכיב הזה של השלושה היה בו מרכיב לעוצמה של הוועדה והיא חייבת לראות שהעוצמה הזאת תישאר בידה כדי לתת תשובות אמתיות, ממש יום יום, שעה שעה, לצרכים האמתיים של מדינת ישראל.

איתן ברושי: הוועדה הזאת לא עוסקת רק בתיאוריות.

איתן ברושי: הוועדה עוסקת במה שיקרה פה גם מחר ולא רק בעוד הרבה שנים.

איתן ברושי: עוד שעה יהיו פה דיונים על הבולענים, מחר דיון על משהו אחר.

איתן ברושי: לכן, שלושת החברים האלה יחסרו לוועדה.

איתן ברושי: הם הביאו אתם הרבה מאוד יכולת והבנה וניסיון.

איתן ברושי: אבל אני מאמין שגפני ינווט אותנו גם בהמשך.

איתן ברושי: אני מאחל לכם באופן אישי, לכל אחד ואחד מכם, הצלחה בכל מה שתעשו.

איתן ברושי: ועם הניסיון שהבאתם מהכנסת, תצליחו אולי יותר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: מנו ואראל וזהבה, אנחנו נמצאים היום ב-י"א בחשון, שזה יום פטירת רחל אימנו.

שולי מועלם-רפאלי: מחר אנחנו ב-י"ב בחשון, שזה היום שמציין את רצח ראש הממשלה יצחק רבין.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שביום הזה, בחיבור הזה, מהדהד דווקא בפרידה מכם, מבחינתי האישית, המשפט של אברהם אבינו ללוט: אנשים אחים אנחנו.

שולי מועלם-רפאלי: למרות כל הפערים הכאילו ברורים.

שולי מועלם-רפאלי: כל כך הרבה למדתי מכל אחד ואחת מכם.

שולי מועלם-רפאלי: ההבנה שהייתה בבסיס שיתוף הפעולה בינינו זה שזו לא חוכמה להסכים, כנראה, עם מי שבא מאותו מקום אלא מה אנחנו יכולים לתת אחד לשני, דווקא ממי שנראה כאחר.

שולי מועלם-רפאלי: אלה בעיני אותם יחסי קרבה ואחדות שהם רוב מה שאנחנו עושים בבית הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אולי לא מה שמהדהד בחוץ, אבל רוב מה שאנחנו עושים בבית הזה הוא לימוד הדדי ושאיפה למקום טוב יותר.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד גם מילה אישית יותר לזהבה.

שולי מועלם-רפאלי: בעיני, היכולת להוביל נושא במשך 10 שנים ואז תבוא חברת כנסת חדשה ולהגיד לה: בואי, תהי אתי בהובלה.

שולי מועלם-רפאלי: לא תהי אתי מספר 2, בואי תהי זאת שרשומה ראשונה.

שולי מועלם-רפאלי: אחרי שאני אבין את הניואנסים בכנסת, אני אבין את המשמעות של לתת נושא שכל כך מזוהה עם עשייה בלתי פוסקת שלך, שכאילו בתיאוריה אני אהיה רשומה בו במספר 1 – בתיאוריה ולא במעשה, כי כולנו יודעים מי מובילה את העניין הזה – ולדעת גם היום, גם כשאת עוזבת את הכנסת, את עדיין מובילה את התיקון הגדול, תיקון העולם הגדול הזה, ובעיקר תיקון הממלכה שכולנו חיים בה ושואפים להביא אותה למקום טוב יותר.

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת השם, הלימוד שלכל אחד למד משלושת

שולי מועלם-רפאלי: כם ילווה אותנו כאן, אבל אנחנו לא מרפים, אתם לגמרי אתנו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד שזה יום עצוב מבחינתי כי על פניו - - - נדמה שאין לי במשותף עם שלושת הנציגים המאוד פעלתניים פה בוועדה ובכלל בכנסת ומצאנו מתוך אחריות גדולה דווקא את המשותף כשידענו לשים את השונה בצד, את המפריד, כי ידענו להתעלות מעל הדברים האלה כי האינטרס הציבורי חייב זאת.

אורלי לוי אבקסיס: זהבה, באמת מכל הלב, ראיתי בך גם מורת דרך, גם כמו אחות גדולה שגם ענייני נשים היו חלק מהשיחות שלנו, א רק במאבק שלנו לזכויות נשים.

אורלי לוי אבקסיס: הדבר הראשון שעבר לי בראש כשראיתי את ההודעה זה היה: אוי, מה עם המאבק לגבי גיל הפנסיה לנשים?

אורלי לוי אבקסיס: מי תוכל להיכנס לנעליים שלך ולהבנה ברזולוציות הקטנות.

אורלי לוי אבקסיס: כי דיפרנציאציה חייבת להיות פה.

אורלי לוי אבקסיס: האחריות הזו ששמו אותנו שותפים – אותי, אותך, את שלי ואחרים וגם את שולי – בעצם יראו את האחווה הזו שאנחנו אומרים שאנחנו קצת מעבר לנושא הזה, אנחנו מסתכלים על האנשים.

אורלי לוי אבקסיס: כל כך חשוב פה האנשים שרואים את ההליכים ולא רק את הסיפורים.

אורלי לוי אבקסיס: מנו, אני חייבת לומר שהנושא הזה של הגיל הרך נורא הפתיע אותי.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, היית בנושא של המחאה הגדולה שהייתה אבל אתה לא עצרת שם.

אורלי לוי אבקסיס: היינו ביחד יושבי-ראש במשותף של השדולה לגיל הרך, והצלחת בעקשנות גם לשתף פעולה וקיבלת את ההמלצה שלי, אתה זוכר?

אורלי לוי אבקסיס: כשהתחלנו התחלה אמרתי לך שכשאנחנו יוצאים לדרך, אנחנו חייבים להביא אתנו את אלי אלאלוף.

אורלי לוי אבקסיס: יכולנו להיות שנינו בפרונט ובזה זה יגמר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל האחריות, כדי שהדברים יתקיימו, הייתה לראות מי סימן את הניסיון לפתור את הבעיה של המחאה החברתית הגדולה מול מי שניהל את דוח העוני או את המאבק בעוני.

אורלי לוי אבקסיס: אלי אלאלוף הראה פה איזה - - - סולידריות.

אורלי לוי אבקסיס: אראל יקירי, אנחנו באים מכיוונים שונים לחלוטין - - - אבל לי ולהראל יש פטיש אחד משותף: כל מה שקשור לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא הזה אני חושבת שאראל יצג מעבר לנושא של נבחר ציבור, נציג פה בכנסת, כי אלה המילים הנכונות לומר ברגעים הנכונים והמאבקים על פריפריה ומרכז הרי לא - - - אראל עשה גם במחוזות הפרטיים שלו.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, אראל, נתנו לך לדעתי כמה עצות אחיתופל.

אורלי לוי אבקסיס: במקום להביא את ההישגים שלך, את מה שעשית פה בירושלים, מה שאתה עושה בצפון, ולשים את זה ולהעלות את זה על נס – אמרתי לך את זה גם בפרטי – איפה שהוא התפספס והציבור הרחב לא יודע את כל העשייה שלך.

אורלי לוי אבקסיס: ניהלנו קשרים גם בנושא של השדולה לעסקים קטנים ובינוניים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה תחסר מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: אז הנה, הצלחנו להתעלות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך, גפני, אתה הולך לאבד פה את ה"עזר כנגדו", כי הרבה פעמים במאבק שלך מול הקואליציה היה לך נורא נוח שאנשים ממש מומחים בתחומם יושבים פה בוועדה ומעלים את הסוגיות האמתיות.

אורלי לוי אבקסיס: מנו, למשל, מביא את כל הניסיון שלו ואת כל היכולות שלו ופורט את זה לכללים חשבונאיים שקשה לראות מישהו מפקדי האוצר מתווכח אתו ברמה המקצועית.

אורלי לוי אבקסיס: הדברים האלה יחסרו לך כי הרבה פעמים אתה צריך לעמוד מול הקואליציה ולנסות להעביר משהו צודק ולא מה שהמשמעת הקואליציונית דורשת.

משה גפני: אם זה היה תלוי בי הם לא היו מתפטרים.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת.

אורלי לוי אבקסיס: צריך למלא את החסר ולעמוד ברף הגבוה הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שמי שייכנס לנעלים, יעשה עבודה לא פחות טובה כי זה אינטרס ציבורי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה.

סאלח סעד: אתם יודעים שפרישתו של מנו הביאה אותי לכנסת.

יחיאל חיליק בר: הוא היחיד שבא לעודד את הפרישה שלו.

סאלח סעד: תאמין לי, התקשרתי אליו והוא יודע מה אמרתי לו.

סאלח סעד: מני, תודה על זה שנתת לי הזדמנות להיות הנציג בכנסת כאן.

סאלח סעד: אין לי ספק שלהיכנס לנעלים שלך אני באמת לא יכול.

סאלח סעד: עשית עבודה נהדרת.

סאלח סעד: אתה תחסר לנו גם בסיעה כלכלן מספר אחד בארץ.

סאלח סעד: גם נוף הסיעתי בדיונים על הכלכלה ועל דברים מסוג זה אתה באמת חסר לנו ותחסר לנו.

סאלח סעד: אנחנו ניקח חלק מהדברים שלך ונוביל אותם בהקדם בדרך הנכונה.

סאלח סעד: אראל ידידי היקר, אתה אישית חבר.

סאלח סעד: עשית עבודה מקצועית, נהדרת, גם לפריפריה, במיוחד לצפון שם אני גר.

סאלח סעד: אני אומר לך, אנשים יזכרו אותך עוד שנים רבות ואתה תחסר גם לכלכלה הישראלית, גם לכנסת ובמיוחד לסיעה.

סאלח סעד: זהבה הפרלמנטרית המקצועית, הנוף היפה של השמאל הישראלי.

סאלח סעד: אני באמת אוהב אותך למרות שאני לא בסיעה שלך.

סאלח סעד: את עושה עבודה נהדרת, את פרלמנטרית מקצועית ממדרגה ראשונה.

סאלח סעד: אני בטוח שאת עוד תחזרי לכאן ותתפשי את מקומך הטבעי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהמכנה המשותף של שלושת האנשים שעוזבים אותנו כרגע זה שפיהם ולבם שווים.

יעקב אשר: זה לא דבר שכל כך קל במקצועות מסוימים.

יעקב אשר: כאני אומר פיהם ולבם שווים, זה שגם אם הרבה פעמים היו ויכוחים וישנם ויכוחים ויש גם תהום אידאולוגית לפחות עם חלק מהאנשים, תמיד ידעת את הדעה והם ידעו לכבד את הדעה השנייה.

יעקב אשר: ארד לרזולוציה לגבי האנשים שעוזבים אותנו.

יעקב אשר: אראל, באמת איש שידע להתחבר גם לפריפריה וגם לציבורים שלא תמיד אהבו לחבק אותם, כמו למשל, הציבור החרדי.

יעקב אשר: הוא עשה את זה לא בשביל הפוליטיקה אלא עוד הרבה לפני הפוליטיקה, למיטב ידיעתי.

יעקב אשר: זה שוב מגיע מתוך אותה עוצמה שהוא אומר את מה שהוא חושב וחושב את מה שהוא אומר.

יעקב אשר: לפעמים גם לא נשמע טוב.

יעקב אשר: למשל, אני חושב שבבנקים ינשמו לרווחה קצת על שיצאת מהכנסת בתקופה הזאת.

יעקב אשר: אבל פיו ולבו שווים גם לפעמים כזה לא קל לאנשים מסוימים לשמוע.

יעקב אשר: פרופסור טרכטנברג, אני חושב שראיתי מעבר לאישיות שלו והידע שלו.

יעקב אשר: ראינו ביחד, אדוני היושב-ראש, שהרבה דברים שבמבט שונה ממקומות מסוימים הוא ראה אותם.

יעקב אשר: הוא ידע גם ללמוד להפיק דברים ולהגיד מחלק הדברים: פעם חשבתי כך, היום אני חושב אחרת אחרי שראיתי, אחרי שלמדתי.

יעקב אשר: פיו ולבו שווים.

יעקב אשר: על זהבה גלאון להגיד שפיה ולבה שווים, לא צריך להסביר את זה.

יעקב אשר: אנחנו שומעים את זה בקול רעם גדול, גם בדברים שאנחנו לא אוהבים לשמוע, אבל לפחות אוהבים לשמוע את האמת ולהתמודד אתה.

יעקב אשר: שיהיה לכם בהצלחה לכולכם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: זה היה בתוך שבוע או שבוע וחצי שאחת אחרי השנייה הגיעו הודעות על פרישה.

קארין אלהרר: זה היה שבוע וחצי קשה מאוד.

קארין אלהרר: עם חלקכם יצא לי יותר לעבוד ועם חלקכם פחות.

קארין אלהרר: זהבה, את תהיה חסרה בגוש אצלנו, שתי שורות לפני, בלילות.

קארין אלהרר: תמיד זהבה ידעה את כל מה שקורה מחוץ למליאה.

קארין אלהרר: אם הייתי רוצה לדעת, בדיוק, זהבה.

קארין אלהרר: מדהים באמת.

איתן ברושי: רכילות, הכוונה.

שלי יחימוביץ': כל המוסיף, גורע.

קארין אלהרר: כל המוסיף, גורע.

קארין אלהרר: בדיוק.

זהבה גלאון: בזה נראה לי שנוכל להתעדכן גם עכשיו.

קארין אלהרר: פרופסור טרכטנברג, אתה הטבעת חותם בנושא הגיל הרך כשהובלת את זה יחד עם אחרים, אבל באמת זה קרה - - -

משה גפני: אני מציע לא ללכת בגלל שאחר כך אנחנו מצטלמים פה.

שולי מועלם-רפאלי: נלך להגיד שלום לראשי הקהילות היהודיות ונחזור.

משה גפני: הלאה, קארין.

קארין אלהרר: כל אחד בתחומו, פריפריה, אלה באמת דברים מדהימים.

קארין אלהרר: אני מאוד מצטערת על זה שאתם עוזבים כי גם אם אנחנו לא רואים עין בעין דברים מסוימים, אני חושבת שעדיין על רוב הדברים אנחנו מסכימים.

קארין אלהרר: אני חושבת שאתם גם משרתי ציבור אמתיים שפעלתם למען הציבור וברור לי שתפעלו למענו גם אחר כך.

קארין אלהרר: אבל עדיין המקום שבו באמת אפשר לעשות את הדברים החשובים, גם בפיקוח על הממשלה וגם בעשייה הפרלמנטרית האחרת, היא מאוד משמעותית מהכנסת.

קארין אלהרר: זהבה, אני מחכה שתחזרי.

זהבה גלאון: אני עובדת על זה.

קארין אלהרר: אל תאכזבי.

קארין אלהרר: בהצלחה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': קודם כל, אנחנו לא מספידים אף אחד כי מדובר בשלושה אנשים שעתידם לפניהם ועוד הולכים לעשות גדולות ונצורות.

שלי יחימוביץ': מנו ואראל, אני יודעת שיש ניואנסים ביניכם, אתם לא דומים בכלל, אבל יש דבר משותף.

שלי יחימוביץ': אני כבר מספיק זמן הכנסת הזאת כדי לראות אנשים שבאו מתוך מעמד מאוד גבוה, בין אם מעמד אקדמי גבוה ובין אם מעמד כלכלי גבוה ויש להם מה לעשות בחיים, כמו שאומרים, והיו פה שתי דקות וחצי וברחו כשהם גילו שהם לא יהיו שרים.

שלי יחימוביץ': כמובן אני לא אגיד שמות, אבל היו תופעות שחלפו כברק בחיינו.

שלי יחימוביץ': אני חייבת להגיד בהערכה עצומה ששניכם לא גבה לבכם ולא נמנעתם מלעסוק בדברים הקטנים ביותר לטובת הציבור ושאילתות ובקשות לדיונים וקוצו של יו"ד וממש להתעסק גם ביום יום הסיזיפי של העבודה הפרלמנטרית בלי שזה יהיה למטה מכבודכם.

שלי יחימוביץ': העדר ההתעקשות על הכבוד מעוררת הרבה מאוד כבוד, במיוחד במעמד שלכם.

שלי יחימוביץ': גם כמובן בתור חברת מפלגה, ההפסד הוא מאוד גדול.

שלי יחימוביץ': אתם פנים מאוד חשובות של המפלגה, מוסיפים לה רבות.

שלי יחימוביץ': זה לא משמח אותי בכלל שאתם עוזבים.

שלי יחימוביץ': יחד עם זה, אני משוכנעת לחלוטין שבאופן אבסורדי – בגלל שאני מכירה אתכם, את הטמפרמנט, את הרצון האמתי לתרום לקהילה ולעשות למען החברה, שאי אפשר להיפטר ממנו, הוא טבוע בכם – אנחנו נמשיך לנצל אתכם עד תום גם עכשיו ושאתם תמשיכו לתרום ולעשות רבות.

שלי יחימוביץ': כבר עכשיו אני גונבת את מנו למשהו, אני רוצה להשתמש בידע שלו לטובת ועדת ביקורת המדינה, למשל.

שלי יחימוביץ': גם אתה, אראל, אנחנו לא נעשה לך חיים קלים.

שלי יחימוביץ': תודה רבה לכם ואני בטוחה שעוד נתראה הרבה.

שלי יחימוביץ': זהבה אהובתי, מה אני אגיד לך?

שלי יחימוביץ': את כל פעם שוברת את לבי מחדש.

שלי יחימוביץ': באמת כל פעם.

שלי יחימוביץ': פעם אחת כשוויתרת באופן חסר תקדים בפוליטיקה על מקום ברשימה לטובת מישהו אחר ונשארת מחוץ לכנסת, לשתי דקות אמנם, אבל אני זוכרת את שברון הלב.

שלי יחימוביץ': ופעם שנייה כשאת מחליטה שהמפלגה שלך לא השיגה תוצאה מספיק טובה לדעתך ואת הולכת הביתה ואז מגלה שהתוצאה הרבה יותר טובה ממה שהביאו קודמיך ונשארת, תודה לאל.

שלי יחימוביץ': ועכשיו שוב.

שלי יחימוביץ': את ממש המודל בשבילי לפרלמנטרית שפשוט לא נלאית לעולם.

שלי יחימוביץ': ההתלהבות שלך, האכפתיות שלך, היצירתיות שלך, הבקיאות שלך בפרטים.

שלי יחימוביץ': כל בוקר מחדש כאילו אתמול נכנסת לכנסת, זה דבר שהוא ממש מודל.

שלי יחימוביץ': הוא ממש מודל לפרלמנטר.

שלי יחימוביץ': והיסודיות וההבנה בפרטים והכול.

שלי יחימוביץ': הזכירה כאן אורלי, הנושא האחרון שנכנסנו באימ-אימ-אימא שלו זה העלאת גיל הפרישה לנשים עניות שהיו נשארות בלי כלום - - -

משה גפני: זה הולך לעלות עכשיו.

משה גפני: נדבר עם עליזה גם כן.

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': גפני, כל השבחים מגיעים לו בעניין הזה.

שלי יחימוביץ': אבל באמת, היכולת שלך לקחת נושא, להחליט שהוא הנושא, לדעת לרתום שותפים ולגייס גם אותם ולהחדיר בהם את המוטיבציה.

שלי יחימוביץ': אין לי מילים באמת.

שלי יחימוביץ': חוץ מזה, אני ממש אוהבת אותך ואת חברה שלי ומאד קשה לי שאת לא נמצאת.

שלי יחימוביץ': התקווה שלי כמובן שאת כאן כדי לחזור אלינו ובגדול.

שלי יחימוביץ': אני מאחלת לך המון הצלחה.

שלי יחימוביץ': גם ממך אני לא ארפה.

שלי יחימוביץ': מחכים לך בכיליון עיניים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: קודם אני רוצה להודות לך על ההזדמנות להיפרד משלושת האנשים המאוד יקרים האלה ולהקשיב לחברים.

עליזה לביא: זה לא דבר שקורה כל יום בכנסת, וחבל.

עליזה לביא: אז קום כל, תודה על המקום הזה שיש לנו פרידה ועל החברים שמדברים.

עליזה לביא: עליתי לפה עם מועקה מאוד גדולה.

עליזה לביא: גם הדחיפות של העזיבה שלכם והסיפור הכולל של העזיבה שלכם שמספר את הסיפור של המציאות הפוליטית ומצב הכנסת שלנו.

עליזה לביא: הסיפור שלכם הוא אישי אבל הוא גם ציבורי שלנו.

עליזה לביא: המקרה האישי של כל אחד מכם לא יכול שלא להתכתב עם המציאות שבה אנחנו נמצאים.

עליזה לביא: אני רוצה לשוב ולהודות.

עליזה לביא: איך שהגעתי לכנסת והיינו כולנו טירונים, את היית מורה של רבים מאתנו ובטח ובטח ברזי הפוליטיקה, זהבה, ועבדנו ביחד למרות שלא תמיד הסכמנו באותה דעה, אבל ידענו לגבור על המחלוקות.

עליזה לביא: אני זוכרת ערב שבת שהיית עם המשפחה שלך אצלנו בליל שבת בבית, המשפחות הכירו וזה הקרין רבות על המשך הדרך.

עליזה לביא: מנו – עולם המחר, ההשכלה העתידית, השינוי, דריכה במקום והליכה אחורה הם מעסיקים אותך.

עליזה לביא: שיתפנו פה פעולה לגבי תעסוקת המחר, המקום של ישראל.

עליזה לביא: אני יודעת שאתה תמשיך ואני בטוחה שנמשיך לעבוד יחד.

עליזה לביא: אראל, הגליל מחכה לך.

עליזה לביא: אנחנו פה נרדמנו ואתה יודע איך לעשות את זה, הראית לנו בדרום, ועכשיו בגליל צריך לעשות את זה.

עליזה לביא: די לסטודנטים שלנו שיוצאים מחוץ לישראל, יש מקום בגליל להרבה מהם.

עליזה לביא: תודה לכם.

עליזה לביא: כמו ששלי אמרה, אני מצטרפת, אנחנו נמשיך, נתכתב, נדבר וגם נשקם את מעמדה הפוחת של כנסת ישראל ביחד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: אני יכול לומר שלגבי הוועדה הזאת אפשר לחוש יותר את התרומה של שלושת החברים, כיוון שמי שיושב פה – נכון שיש קואליציה ואופוזיציה, אבל לא בוועדה הזאת.

יצחק וקנין: אני אומר את זה במלוא הרצינות, במאה אחוז.

יצחק וקנין: בדיוני הוועדה יש חלקים של הצבעות על תקציב בניואנסים כאלו ואחרים, 99% פה זה תרומה גדולה של כל חברי הוועדה, בשיתוף פעולה שאי אפשר לתאר אותו.

יצחק וקנין: זה נכון לגבי זהבה.

יצחק וקנין: אני חושב שאפשר לספור את שיתופי הפעולה איתה בנושאים ספציפיים וגם של כל הוועדה ביחד.

יצחק וקנין: מנואל, תמיד אהבתי לשמוע את הניתוחים שלך בשום דעת, חשיבה נכונה.

יצחק וקנין: התוספת שלך פה היא מס ערך מוסף לכולנו.

יצחק וקנין: אראל, כתבתי לך משהו בהודעות.

יצחק וקנין: כשקיבלתי הודעה, החזרתי לך הודעה.

יצחק וקנין: זה היה מאד קשה בשבילי.

יצחק וקנין: החשיבה שלנו כנבחרי ציבור היא חשיבה למען הכלל.

יצחק וקנין: אני חושב שאצל אראל מרגלית זה בבא לידי ביטוי המלא מובן המילה.

יצחק וקנין: הוא לא הסתפק בדל"ת אמותיו, תמיד ראה את הפריפריה הרחוקה ובאמת ברצון עז לעשות למען כולם.

יצחק וקנין: כוח הנתינה הזה – יש איזו מילה שקוראים אותה משני הצדדים: ונתנו.

יצחק וקנין: תדע, כשאתה נותן, אתה גם מקבל.

יצחק וקנין: לפעמים יש לנו ייאוש מפוליטיקאים.

יצחק וקנין: לא כל כך הולך לנו - - - אבל בפוליטיקה, אני יכול להגיד את זה יותר מכולם ורבי משה יכול להעיד, אני חושב אני – משה בין הוותיקים פה וכל כך הרבה זמן פה וגם אני הגעתי לאיזשהו שלב של "זהו זה".

יצחק וקנין: אני אומר את האמת.

יצחק וקנין: אבל זה אסור לנו כי אני תמיד רואה את האחריות - - -

איתן ברושי: - - - אני מקווה שזה נגמר - - -

יצחק וקנין: אני מדבר במלוא האמת שאני מתכוון לפרוש, אבל לי יש דעת תורה – תגיד לי משהו אחר, אני אעשה אותו.

יצחק וקנין: באיזשהו מקום צריכה להיות לנו סבלנות מכיוון שאנחנו בשליחות ציבורית פה למען הציבור ואני בטוח שדווקא את שלושת

יצחק וקנין: כם אנחנו נראה פה באיזה סיבוב אחר.

יצחק וקנין: אני מקווה מאוד, אני לפחות מקווה.

יצחק וקנין: אי אפשר לחשוד שאני אומר את זה מהפה ולחוף כי באמת היה פה שיתוף פעולה אתכם במלוא מובן המילה.

יצחק וקנין: אני מאחל לכם הרבה הצלחה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אתחיל בחברי המאוד אהובים מהמפלגה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת אהובים ממש במונחים של אהבה.

איילת נחמיאס ורבין: את אראל מרגלית אני מכירה הרבה מאוד שנים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שתדעו שהוא לא קיבל אותי לעבודה כי הוא התעקש שאני אעבור לירושלים.

איילת נחמיאס ורבין: התנאי שלו היה שאני אעבור לגור בירושלים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקווה שאם אי פעם אני אבוא לבקש ממך עבודה עוד פעם, זה לא יהיה התנאי היחיד שאותו תבדוק.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני אמרתי לעצמי: ואוו, הוא משוגע לגמרי, האיש הזה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא היה עומד במליאה ומדבר על דברים שהייתי אומרת לו אחרי זה: אראל, אנשים פה בכלל לא מבינים על אלו סדרי גודל אתה מדבר, אני מצטערת.

איילת נחמיאס ורבין: זו שפה ומקום ועולמות של טיפול ודרכים לגעת במקומות שאף אחד לא העז לגעת בהם בצורה יוצאת דופן.

איילת נחמיאס ורבין: חברים, אני רוצה להגיד משהו ואני רוצה לעשות פה סדר וצדק היסטורי.

איילת נחמיאס ורבין: באר שבע לא הייתה נהיית בירת הסייבר – אנחנו יודעים שראש ממשלת החמוצים אוהב לדבר על זה – בלי אראל מרגלית.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד את זה ואני חושבת שאולי היום זו ההזדמנות הנכונה להגיד את זה בלי ציניות, אבל יש איזשהו חוב מוסרי בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הקושי עם זה שאתה הולך מפה, אני יודעת שיש המון אנשים שייצאו נשכרים מזה.

איילת נחמיאס ורבין: באמת באהבה גדולה ובהערכה.

איילת נחמיאס ורבין: מנו סיפר את זה, אז אני מרשה לעצמי לספר את זה.

איילת נחמיאס ורבין: קבלת הפנים של מנו בפוליטיקה לא הייתה אידאלית.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא הכרתי את מנו טרכטנברג והחלטתי שאני עושה את המעשה הלא טריוויאלי ופשוט נותנת לו יד.

איילת נחמיאס ורבין: החזקתי לו את היד בכל ועידת מפלגת העבודה.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיבו רגע, זו ועידת מפלגת העודה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מכירה את מנו, אבל אמרתי: אם אני אתן לו יד, יהיה בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: והחזקנו ידיים ככה איזה חצי שעה עד שזה נרגע ועד שזה עבר.

איילת נחמיאס ורבין: אתה בן אדם נדיר וייחודי.

איילת נחמיאס ורבין: לא מיד העזתי לבוא לוועדת כספים, צריך להגיד את האמת, נורא פחדתי מגפני.

איילת נחמיאס ורבין: אז זה פשוט עשה לי קבלת פנים כל כך טובה כי אתם יודעים, זה גפני.

איילת נחמיאס ורבין: נדהמתי לגלות כמה הידע שלך גדול.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאתה היית פרלמנטר הרבה יותר טוב ממה שאתה חושב על עצמך.

איילת נחמיאס ורבין: מעבר לזה שהעברת את חוק המועצה לגיל הרך, באמת היית פה, אתה היית מגיע לדיונים וידעת.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה – זה מחבר גם למה שקשור לאראל.

איילת נחמיאס ורבין: לאהבה שלי לתעשייה, מצאתי כאלה שותפים, שלא לדבר עליך גפני, שבאמת לא ידעתי.

איילת נחמיאס ורבין: מעבר לפיטורי עובדים שאנחנו דנים פה חדשות לבקרים כי זה בנשמתנו וזה הורג אותנו ממש, צריך להגיד, זה באמת איך אנחנו מצמיחים, מפריחים את השממה ומחזירים לישראל את העטרה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך על כל מה שעשית.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שהילדים של ילדי ידעו להעריך את המועצה לגיל הרך, אז זה גם בסדר, אנחנו יודעים שזה תהליך ארוך.

איילת נחמיאס ורבין: זהבוש, הכנסת הרבה פחות אופנתית עכשיו.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד את האמת.

איילת נחמיאס ורבין: אין על מה להסתכל, על מי להסתכל.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך שאת בן אדם כל כך מיוחד.

איילת נחמיאס ורבין: זה נכון מה שרחל אמרה שלא יודעים כמה את אדם ייחודי ונדיר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת שגם תגידי לפסח שאנחנו ממש מבואסים שעכשיו יש לו יותר זמן אתך, זה די מעצבן.

זהבה גלאון: אל תבני על זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא בונה על זה, אבל אני יודעת שיש לו עדיין יותר זמן ממה שהיה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך שהאומץ שלך, מה ששלי אמרה על זה שקמת והלכת, את לא מפחדת מכלום, יא אללה שלך.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסתכלת עליך בהתפעלות, באהבה, בגעגוע.

איילת נחמיאס ורבין: אמנם אני מסמסת לך ומציקה לך כל יום, אבל את יודעת, את גם מעצבנת אותי.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, זה לא שביום חמישי, למשל, אני רציתי להתקשר אליך ולצעוק עליך: תגידי לי, מה זה השטויות עכשיו של מוסי עם ההטרלה הזאת על הציונות?

איילת נחמיאס ורבין: באמת, גם כן אתם.

מוסי רז: - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: מה זאת אומרת?

איילת נחמיאס ורבין: היא - - -

עיסאווי פריג': אולי זה מה שאתם עושים לזוהיר.

עיסאווי פריג': אני לא - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה אותך המון שנים, אבל אותה אני אוהבת זמן קצר.

<קריאות: - - -

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אבל איתה אני צריכה לדבר.

איילת נחמיאס ורבין: בקיצור - - -

משה גפני: איילת - - -

איילת נחמיאס ורבין: די, סיימתי.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אתם כאלה ייחודיים ואני אתג

איילת נחמיאס ורבין: עגע אליכם אבל אני אציק לכם.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה.

משה גפני: הוא פשוט עבר צד.

משה גפני: יש פה כאלה שמחכים, אם אפשר, להתכנס.

<קריאות: - - -

יעל גרמן: - - - לצאת ולהיכנס שוב?

משה גפני: את אחרי זה.

משה גפני: אין מוקדם או מאוחר בתורה ואנחנו נעשה את זה קצר וזה יהיה בסדר.

משה גפני: כן, חיליק, הוא עבר צד.

יחיאל חיליק בר: רציתי להתקרב לאראל.

משה גפני: כן, הוא היה פה.

משה גפני: כן, חיליק.

יחיאל חיליק בר: זהבה, אני אתחיל אתך.

יחיאל חיליק בר: אני לא מאוהב בך שנים כמו מיקי רוזנטל ולא חבר נפש שלך כמו שלי, אבל אני מאוד מחבב אותך ואני חושב שאת מנהיגה אמיצה וחשובה.

יחיאל חיליק בר: אני אתגעגע לאיומים שלך לחברי הקואליציה במליאה: חכה, אני תכף אטפל בך.

יחיאל חיליק בר: ישבתי קרוב אליו והייתי שומע את האיומים האלה, והיית מטפלת בהם, בעיקר בימניים מאוד שביניהם.

יחיאל חיליק בר: אני מאחל לך בהצלחה.

יחיאל חיליק בר: צריך אותך בפוליטיקה הישראלית ואני מאמין שעוד תחזרי אלינו בגדול.

יחיאל חיליק בר: מנו, כדי שגם החרדים פה יבינו, אתה היית בעבורנו בנושא הכספי והכלכלי סמכות רוחנית ואנחנו איבדנו סמכות רוחנית בוועדת כספים ובכנסת בכלל וגלל שאבדנו אותה אני מאמין שאנחנו גם נשלם את המחיר, למרות שיש פה עוד הרבה אנשים שעושים את זה טוב.

יחיאל חיליק בר: אני מקווה שתישאר אתנו לעזור לנו כמפלגה, כמחנה וכמדינה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו זקוקים לך ואנחנו מודים לך.

יחיאל חיליק בר: הייתה לנו זכות לשרת לצדך, גם אם זה באופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: בעיקר באתי להיפרד מחבר כאח לי, אראל מרגלית, שאני באמת נעצבתי כשהוא עזב.

יחיאל חיליק בר: אני עוד זוכר, איילת את הלכת אליו לראיון ב-JVP, כשאת יצאת אני הייתי נכנס כדי לשכנע אותו להצטרף למפלגת העבודה.

איילת נחמיאס ורבין: לשכנע אותו להכריח תל אביבים לבוא לגור בירושלים אם הם רוצים לעבוד - - -

יחיאל חיליק בר: אגב, הוא לא השתנה בזה.

אראל מרגלית: עכשיו את צריכה לעבור לגליל.

יחיאל חיליק בר: ידעתי כמה מפלגת העבודה צריכה מישהו כמו אראל כי אני ראיתי את המהפכות שהוא עשה בירושלים.

יחיאל חיליק בר: מה שהאיש הזה הבודד, עם העמותות שלו, עשה בירושלים – אגב, הרבה לא מכירים, יודעים על הפריפריה, אבל בתחום החינוך, אלה דברים שרק עליהם מגיע לו פרס ישראל.

יחיאל חיליק בר: אבל אני רוצה להתחבר למה שאיילת אמרה על אראל.

יחיאל חיליק בר: קול כמו שאתה הבאת פה לפריפריה, לגליל, לנגב, לבאר שבע, לקריית שמונה, מקומות שהרבה מפה באו מהם וגם אני, לא היו בכנסת.

יחיאל חיליק בר: כולנו צריכים לעבוד מאוד מאוד קשה כדי לחשוב להשתוות לעשייה שלך.

יחיאל חיליק בר: בקטע הזה אנחנו איבדנו אבדה אמתית.

יחיאל חיליק בר: אני מצטער על זה שעזבת אותנו.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שיהיה קשה להשלים את הפער ביחס לפריפריה שאתה הבאת.

יחיאל חיליק בר: אני מצדיע לך על מה שעשית ומאחל לך בהצלחה ואני גם אוהב אותך, אראל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

משה גפני: יואל, אני אחזור אליך עוד מעט.

יואל חסון: יש לי סבלנות.

רויטל סויד: זהבה, אהובתי.

רויטל סויד: מיוחדת לי ולכולנו מאוד.

עיסאווי פריג': היית צריכה להתפטר, זהבה, קודם.

רויטל סויד: היא יודעת שגם לפני כן.

רויטל סויד: אם יש משהו שאפיין אותך מעבר לקול צלול מאוד של שמאל בישראל, אבל על זה דיברו, אם יש משהו שאפיין אותך זה לקחת מאבקים מהותיים, בעיקר למען נשים, ולהוביל אותם עד הסוף.

רויטל סויד: אני יודעת שמה שאת עושה היום זה מאבק מהותי, לא רק בשביל המפלגה שלך, אלא בשביל כל גוש המרכז שמאל במדינת ישראל.

רויטל סויד: אז תמשיכי, אנחנו אתך, אנחנו אוהבים אותך.

רויטל סויד: אני לא משלימה עם זה שאת לא נמצאת במליאה.

רויטל סויד: לי זה רק נראה שאת איכשהו מקוזזת - -

איילת נחמיאס ורבין: מקוזזת, מקוזזת, מקוזזת.

רויטל סויד: - - ואנחנו מחכים לך.

רויטל סויד: אנחנו מחכים לך בחזרה.

רויטל סויד: מנו, על האיכות, היכולות והאופן – אני אומר לך משהו אחר, אני קיבלתי את הלשכה שלך.

רויטל סויד: כשעברתי עם הארגזים, ישבתי עם הדפדפדות הצהובות שלי והתחלתי לראות מה אני מעבירה ומה לא.

רויטל סויד: ואז מצאתי דפדפת בה רשום בריף והרצאה על התקציב והכול היה כתוב.

רויטל סויד: ישבתי וקראתי והתענגתי מהיכולת להעביר חומר, מסר, בצורה ממוקדת, לכוון למה שחשוב, עיקר וטפל.

רויטל סויד: זה מה שעשית לנו בסיעה ולנו פה בכנסת.

רויטל סויד: הערך המוסף שלך חסר לנו כבר עכשיו וייחסר לנו עוד הרבה יותר עם התרומה שנתת, אבל אין לי ספק שאנחנו לא נניח לך.

רויטל סויד: אנחנו נמשיך וניקח ונִינֹק את כל מה שנתת לנו ואפילו עוד יותר.

רויטל סויד: תודה.

רויטל סויד: אראל, אני לא חושבת שיש הרבה אנשים שמכירות אותך בכנסת כמו שאני מכירה אותך.

זהבה גלאון: סליחה, אני הייתי בחתונה שלו.

יואל חסון: בכנסת, היא אמרה.

זהבה גלאון: נכון, נכון.

רויטל סויד: אתה לא רק חבר, אתה ישבת לידי במליאה, את שכן שלי במליאה.

רויטל סויד: אני איבדתי את השכן שלי במליאה.

רויטל סויד: אני יודעת איזה עומק יש בך, איזה איכויות, כמה מדינת ישראל חשובה לך, כמה הפריפריה חשובה לך, איזו עשייה עשית, מה אתה רוקם וחולם ומה עוד תעשה.

רויטל סויד: ברמה האישית, לי אתה מאוד חסר.

רויטל סויד: נכון שהתקרבתי לכבל ועכשיו אני יושבת ליד איתן, אבל אתה חסר לי מאוד – גם ליואל, אני חייבת לציין – אין לי ספר שאתה תחזור לפה ובענק.

משה גפני: תכף ידבר יואל.

יואל חסון: אני נכנס לדמות.

טלי פלוסקוב: גפני, אין סיכוי שתתחיל - - -

משה גפני: בסדר, טלי, זה לא הרבה זמן.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.

מיכל בירן: אני אקצר כי באמת היו רבים וטובים.

מיכל בירן: תחסרו כאן מאוד.

מיכל בירן: יכולתי לדעת, אני נהנית מהמקום של מחליפה בוועדת כספים כי ידעתי שאתם נמצאים כאן ועומדים על המשמר ואני בטוחה שהממשיכים שלכם ינסו להיכנס לנעלים הגדולות שהשארתם.

מיכל בירן: גם מנו וגם אראל – אני, בתור מי שחייתה בקומונה – כשרק התחלנו, חשבתי באמת שהפערים בינינו מאוד גדולים ולמעשה בשנים האחרונות כשהסברתי לאנשים למה אני שמחה שאני במפלגתה העבודה, זו בדיוק הדוגמה שנתתי:

מיכל בירן: הצורך להות במפלגה שמביאה פרספקטיבה רחב, שיש בה אנשים שמביאם את מה שאני לא יודעת להביא, ואני יכולה להביא את חלקי במשוואה.

מיכל בירן: אתם תחסרו מאוד.

מיכל בירן: זהבה, אין כמוך.

מיכל בירן: הקונספט של נשים מנהיגות בחברה הישראלית לטווח ארוך הוא סופר קריטי.

מיכל בירן: אני חושבת שעברת הרבה מכשולים ופרצת הרבה דלתות בשביל הרבה נשים שעוד יגיעו בעקבותייך.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני חושב שניכרים דברי אמת.

אורי מקלב: הדברים שנאמרו פה הם לא מהשפה ולחוץ.

אורי מקלב: גם אם לא הייתם פה היינו אומרים אותם דברים.

אורי מקלב: הסיכום של הדברים האו שהעזיבה שלכם מאוד מורגשת והשאירה רושם.

אורי מקלב: השאירה רושם בוודאי בוועדת הכספים כוועדה מיוחדת שבה הפן האישי מאוד בולט.

אורי מקלב: זה לא רק המפלגה שמייצגים גם בגלל דיונים ארוכים.

אורי מקלב: כישורים, האופי והחשיבה באים לידי ביטוי בוועדת כספים ולכן יש - - - וזה מאוד מובן.

אורי מקלב: העזיבה שלכם הייתה מורגשת לא רק בגלל הפן האישי אלא גם מהפן הציבורי שבסופו של דבר רואים שאנשים בעלי יכולות ומוכשרים עם רצון עשייה, בסופו של דבר לא מוצאים מקום להמשיך את הפעילות שלהם בקונסטלציה כזו או אחרת, גם אם זו - - - זה בעצם משהו שאתם משאירים לנו לתקן את עצמנו.

אורי מקלב: מה הסיבה ולמה זה ככה להיות שאנשים כאלה צריכים לעזוב את הכנסת ולא משנה אם נמצאים בקואליציה או באופוזיציה וזה בגלל מה שעשיתם פה.

אורי מקלב: את זה השארתם לנו לתקן.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להחליט איך אנחנו משפרים את המצב.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד למנו ולאראל, להקריא לכם הערכה מיוחדת על ההגנה שלכם, על האהדה שלכם ועל - - - לציבור החרדי.

אורי מקלב: אתם לציבור החרדי לא רק שְׂכַר שִׂיחָה נָאָה, גם שכר עשייה נאה, חשיבה נכונה, פעולות, אכפתיות לציבור החרדי לשילוב של נשים בעבודה.

אורי מקלב: יש לכם גם מעשים שמביאים לידי ביטוי את האהדה שיש לכם.

אורי מקלב: אהדה שבאה מתוך הערכה גדולה מאוד.

אורי מקלב: אני חושב שזה שהיום אנחנו בכנסת מדברים על ציבור כזה בהערכה, לא תמיד אנחנו זוכים לזה.

אורי מקלב: לכן אנחנו מעריכים באופן מיוחד את ההערכה שלכם.

אורי מקלב: את זהבה אני לא מכליל בעניין הזה, אני לא רוצה שזה יפריע לה אבל לשניהם זה לא מפריע, הם כבר לקחו את השיקול הזה כשהם היו פה ולכן ציינתי את זה באופן מיוחד.

אורי מקלב: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חברת הכנסת יעל גרמן.

משה גפני: אחריה – יואל חסון.

יעל גרמן: יש לנו כאן שלישיה שמבחינתי מגלמת אומץ לב ציבורי בלתי רגיל, ידע וניסיון אדיר ויזמות פורצת דרך.

יעל גרמן: אני לא מתכוונת לכל אחד לחוד.

יעל גרמן: אני חושבת שבכל אחד מכם יש את שלושת התכונות.

יעל גרמן: על זהבה זה ברור, אבל גם מנו, מה שאתה עשית, לקפוץ לפוליטיקה באמת ממרום מעמדך דורש קודם כל אידאל וציוניות אבל גם אומץ לב.

יעל גרמן: אין ספק שאראל מרגלית שהעז לומר לנו: ק-י-ב-י-נ-י-מ-ט בקול רם גם זה דורש אומץ לב, ועל הידע ועל היזמות אין על מה להתווכח.

יעל גרמן: זה חבל, זה הפסד, זה הפסד לכולנו.

יעל גרמן: אבל אני רוצה לדבר במיוחד על זהבה.

יעל גרמן: אני חושבת שזהבה מגלמת הדמות הטראגית אידאלית אידילית של הפוליטיקה הישראלית.

יעל גרמן: לעמוד כל כך הרבה שנים, קודם כל, הוא לא קיבלה שום דבר בקלות.

יעל גרמן: תמיד הכול הלך בקושי והיא מעולם לא נכנעה.

יעל גרמן: אבל לעמוד כל כך הרבה שנים מול אנשים שעוינים את דעותייך, לומר אותן בקול רם ובאומץ בלי להניד עפעף, בגו זקוף.

יעל גרמן: לסבול את כל האיומים שקיבלת, וכולנו יודעים אלו איומים אמתיים, ולהמשיך בדרך – זהו מודל לכולנו.

יעל גרמן: לכן, אין לי ספק שאת לא עוזבת אותנו, שאת עושה זאת כפסק זמן כדי לחדד ולהקדיש את הזמן לדברים שאת חושבת שהיום חשובים ולחזור בגדול, וזה מה שאני מאחלת לך.

יואל חסון: תודה רבה, גפני.

יואל חסון: קודם כל, אני אומר לכולנו, בגלל שלכל אחד מאתנו יגיע יום אחד סופנו הפוליטי, אז תפרשו ככה.

יואל חסון: ככה תפרשו, בסערה.

יואל חסון: כל אחד מכם הצליח לעשות את הפרישה דרמטית באופן המובהק והבולט ביותר ובאמת אם לפרוז, אז ככה צריך לפרוש.

יואל חסון: אראל, כמו רויטל, היית שותף לשורה, היינו שלישיה מגובשת כזאת.

יואל חסון: גיליתי אותך בכנסת, לא הכרתי אותך קוד.

יואל חסון: חוץ מהדמות הציבורית לא הכרתי.

יואל חסון: ברמה האישית היה לי כיף אתך, לדבר אתך הכי פתוח.

יואל חסון: אדם מבריק, חכם, נעים, מצחיק - - - שבאמת כיף היה להיות שכן שלו.

יואל חסון: זה ברמה האישית.

יואל חסון: פעם אחת הייתי אתך בחיפה באחד הכנסים הגדולים שעשית - - - וראיתי גם את העוצמה של התזמורת הזאת שאתה מנצח עליה והיא מחוללת שינוי כל יום, כל דקה, ואתה גם הרגשת שפה אתה מחולל שינוי ובאמת חוללת.

יואל חסון: אולי לא את השינוי הגדול שרצית, אבל חוללת.

יואל חסון: אני מאחל לך שתמשיך לעשות.

יואל חסון: אני אומר לך את האמת, אמרתי לך את זה כמה פעמים בארבע עיניים ואני אגיד את זה פה: קיבינימט, לך תהיה ראש עיריית ירושלים.

יואל חסון: באמת, זה הכי הגיוני בעולם.

יואל חסון: תלך ותעשה את זה ונעמוד מאחוריך.

יואל חסון: מנו, אני אומר לך באמת, היית צריך קצת למשוך כי היית בדרך.

יואל חסון: אתה קצת מהר מאוד נכנעת.

יואל חסון: אני יודע שהייתה קשה לך הפוליטיקה - - - וקצת הפרלמנט.

יואל חסון: אבל כמו שאמרו קודם, אתה היית הרבה יותר טוב ממה שאתה חושב.

יואל חסון: אתה ידעת לתת לנו את האינפוטים הנכונים כסיעה, כקבוצה, כיחידים.

יואל חסון: כל אחד מאתנו הועשר ממך בידע, במידע, בניתוח – מה שעשית לתקציב המדינה, הובלת את זה, באמת עבודת מחשבת אמתית.

יואל חסון: לדעתי, יכול היה להיות לך פה עתיד של פרלמנטר גדול, אבל אולי יום אחד בסיבוב הבא תגיע עוד פעם ותהיה כאן.

יואל חסון: אני באמת חושב שהייתה לך פה תרומה גדולה מאוד והשארת חותם, קודם כל בציבוריות במה שעשית קודם, וגם כשהגעת לכנסת המשכת בזה.

יואל חסון: זהבה, אני מת עליך.

יואל חסון: את יודעת את זה.

יואל חסון: מה היה לנו פה בכנסת מ-2006: כמה צעקנו אחד על השני וכמה הסכמנו על דברים.

יואל חסון: אבל מה שמדהים בזה זה שאת פשוט לא פרווה.

יואל חסון: הכי כיף שאת לא פרווה.

יואל חסון: פשוט אדם שאומר את מה שהוא מאמין בו, שנלחם על מה שהוא חושב.

יואל חסון: כיף לריב אתך, כיף להסכים אתך.

יואל חסון: את דמות באמת מיוחדת בעיני.

יואל חסון: אני יודע, ואמרתי את זה גם בטלפון, אין לי ספק שאת עוד תחזרי לפה בקול גדול.

יואל חסון: אני מת על הדמות שלך ב"ארץ נהדרת", אני חושב שהיא אחת הטובות.

יואל חסון: מי שלא ראה שיעשה "יוטיוב", יש שם קטעים מאוד חזקים.

יואל חסון: תצליח במה שאת רוצה לעשות, אני חושב שזה הגיוני מה שאת מנסה לעשות, תצליחי בזה ונתראה בקרוב.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: קודם כל אני חייבת להגיד אמירה כללית.

סתיו שפיר: למצוא את שלושתכם, שלושה לוחמים וחברי כנסת מעולים ומעמיקים ומקצועיים וישרים ורציניים מחות לכנסת מבחירה אישית שלכם, מעיד הרבה מאוד על המקום הזה, על יכולותיו, על כישוריו או על האופן שבו הכנסת עובדת ועל כך שאנחנו חייבים לפעול וכולנו יודעים את זה והכול ביחד כדי שהכנסת תוכל להחזיר לעצמה את כבודה ולגרום לכך שאנשים כמוכם רוצים להישאר בה ומרגישים יותר משמעותיים בתוכה מאשר מחוצה לה.

סתיו שפיר: כאן זו אמירה שהיא חשובה כלפי כולנו וכלפי המשכן הזה כי בדיוק אתם האנשים שצריכים להיות פה וצריכים להרגיש פה הכי משמעותיים, תורמים וחשובים שאפשר ועל כך אני באופן אישי מצרה.

סתיו שפיר: אתם תחסרו לי באופן אישי מאוד מאוד.

סתיו שפיר: לפי סדר הגעה למשכן.

סתיו שפיר: זהבה, את באמת לוחמת אמיצה מאין כמותך והשראה גדולה ומצליחה, לצד ניהול ועמידה בראש מפלגה, גם להיות נוכחת בכנסת במורה כל כך משמעותית והצלחת להוביל כאן

סתיו שפיר: מאבקים ולהיות הכי מעמיקה שאפשר בתוך כמה מהסוגיות שרוב חברי הכנסת בכלל לא טורחים להיכנס לתוכן ולהבין אותן לעומק, לצד ניהול ועמידה בראש מפלגה זה דבר שהוא ממש עצום וחשוב כל כך ואני באמת מקווה שגם תשובי לפה.

סתיו שפיר: תודה רבה לך על זה.

סתיו שפיר: אראל, נכון שנכנסו ביחד לכנסת ומנו הגיע אחרי?

סתיו שפיר: אראל, זה לעונג ולכבוד להכיר אותך.

סתיו שפיר: באמת הצלחת כל הזמן לשלב עשייה משמעותית בשטח עם עשייה פרלמנטרית, לא לדעת גבולות.

סתיו שפיר: איפה שאפשר לעשות, לרוץ ולעשות בלי לפחד, בלי להתעצל במסגרת המחשבה הפרלמנטרית שמנסה לתמרן בין כל כך הרבה דברים.

סתיו שפיר: לרגע לא להתבטל, פשוט לעבוד בלי הפסקה ובלי לישון ולנסוע לצפון ולדרום, עם סטודנטים ועם צעירים ועם שנות שירות ועם כל מה שרק אפשר כדי להעצים את העשייה והבאת כל כך הרבה מזה גם אל תוך הכנסת.

סתיו שפיר: זו פשוט עבודה מדהימה שאני בטוחה שגם תמשיך בכל מקום שתהיה בו, ורואה שאתה ממשיך – לא הייתה שנייה של מנוחה, מהשנייה שעזבת פה, כבר פרצת והמשכת בכל מקום אחר וזו גאווה ותענוג לראות.

סתיו שפיר: מנו היקר, אנחנו התחלנו כסוג של יריבים.

סתיו שפיר: אני מאוד מאוד כעסתי כשראש הממשלה מינה אותך לעמוד בראש הוועדה שאנחנו קראנו לה "הוועדה למסמוס המחאה".

סתיו שפיר: אחרי שהקמנו את ועדות המומחים מטעם המחאה ורצינו להציע את הדרישות ואת הפתרונות לממשלה, באת אתה.

סתיו שפיר: ועוד גילו לנו שאתה בן אדם נחמד, אז בכלל זה הטריף אותנו כי מילא היה עומד בן אדם מרושע בראש הוועדה זאת, להביא בן אדם נחמד זו ממש חוצפה.

סתיו שפיר: קצת אחרי "הפגנת המיליון" פגשתי אותך בפעם הראשונה לשיחה אמתית וכל כך התרשמתי ממך וכל כך הבנתי שאנחנו באותו צד ומההעמקה שלך ומהרצינות שלך ומטוב הלב ומהרצון לפתור בעיות ולהסתכל עליהן בצורה מקיפה וכוללת וללמוד את החברה הישראלית ולעבור מבית לבית ואחרי כל הניסיון שכבר היה לך, להמשיך וללכת ללמוד עוד ועוד, כל הזמן.

סתיו שפיר: זה היה מאוד מרשים ומאוד משמח ואני הייתי הכי שמחה, יותר שמחה מכולם, כשבחרת לבוא ולהצטרף למפלגת העבודה, למחנה הציוני.

סתיו שפיר: גם מאוד מאוד הצטערתי כשהחלטת לעזוב.

סתיו שפיר: אני יודעת שתעשה עוד הרבה מבחוץ ושתמשיך בכל רגע ורגע ללמוד ולעשות.

סתיו שפיר: לגבי שלושת

סתיו שפיר: כם אני מקווה בכל זאת שמתישהו עוד נראה אתכם כאן ויודעת שנמשיך לראות אתכם יום יום בעשייה אמתית למען המדינה גם בחוץ.

סתיו שפיר: תודה רבה לכם על הכול.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אחרי מבול הברכות קשה מאוד, אבל אני אשתדל לקצר ולקלוע.

מיקי לוי: אראל, הניסיון האדיר שלך שהבאת מהחיים הציבוריים האזרחיים אל תוך ועדת הכספים, הניתוח, באמת יחסר לי.

מיקי לוי: חבל שמהרת ללכת.

מיקי לוי: אפשר לחכות עוד סיבוב, מה קרה?

מיקי לוי: אסל זה עניין שלך.

מיקי לוי: אני רק יכול לאחל לך מלוא החופן הצלחה ובעיקר בתחום החברתי, שם אתה עושה רבות לפריפריה.

מיקי לוי: אתה יודע מה?

מיקי לוי: זה אולי יותר חשוב מהשהייה פה כחבר כנסת.

מיקי לוי: שאפו ענק וחיבוק גדול.

מיקי לוי: מנו, תמיד יחסר לי הטאצ' הזה, רגע אחד, איפה שנתקעתי כשצללנו לאקסלים וישבנו יחד.

מיקי לוי: כשהייתי נתקע, תמיד הבהרת, תמיד ניתחת ולא רחת הובלת איזושהי מגמה כלכלית.

מיקי לוי: קטונתי, אבל בהחלט בהחלט תחסר לי מבחינה מקצועית וגם מבחינה אישית.

מיקי לוי: הלך הרוח, הנינוחות.

מיקי לוי: אף פעם לא מתרגז.

מיקי לוי: אומר לי רגע, מרגיע אותי – אני עם פתיל קצר.

מיקי לוי: אז גם כן אין לי ספק בכלל שאנחנו ניפגש בהמשך הדרך עם שלושתכם לטובת החיים הציבוריים.

מיקי לוי: אני מאוד אשמח לראות אתכם בכנסות הבאות לכשיקרה פה משהו פוליטי מהותי.

מיקי לוי: בהצלחה מכל הלב.

מיקי לוי: חיבוק ענק.

מיקי לוי: ענק.

מיקי לוי: זהבה, השתגעתי לראות פתאום, התפלאתי שאנחנו בכלל באותה תפיסת עולם כלכלית.

מיקי לוי: אן אני סופר אחורה כמה פעמים שיתפנו פעולה יחד בזימון דיונים כאן, בחתימה על אותם חוקים, בעיקר כלכליים חברתיים.

מיקי לוי: אם היו אומרים לי, הייתי אומר להם: השתגעתם, לכו תאשפזו את עצמכם.

מיקי לוי: וואלק, באמת עם הניסיון שלך, ההשקעה שלך, שאפו ענק.

מיקי לוי: לי תחסרי בהחלט כדמות.

מיקי לוי: יש דברים שאנחנו חלוקים בהם, אבל אני רוצה לאחל לך הצלחה באמת מכל הלב, ואצלי זה תרתי משמע, בדרכך החדשה.

מיקי לוי: אנחנו נסתכל עליך מאחורה, נראה מה את עושה.

מיקי לוי: בהצלחה וחיבוק ענק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אתם משיבים כנגד המברכים, זהבה.

שולי מועלם-רפאלי: ואומר להם: תטהרו.

משה גפני: את רוצה שאת הכול אני אגיד?

שולי מועלם-רפאלי: אתה יודע, אם כבר אז כבר.

שלי יחימוביץ': תשובה ציונית הולמת.

משה גפני: זהבה, בבקשה.

זהבה גלאון: ידידי היקר, אני מקווה שזה לא עושה לך נזק בחוגים שלך, אבל אני רוצה שתדעו שכאשר גפני צלצל אלי באופן אישי, אז אמרתי לו שני דברים: איזה באסה שאי אפשר להתחבק עם החרדים ואני ממש אוהבת אותך.

משה גפני: די כבר.

זהבה גלאון: אני רוצה לספר לכם, שלי הזכירה את זה, כיהנתי בכנסת עשור וב-2009 לא נבחרתי.

זהבה גלאון: ב-2011 ג'ומס התפטר, הוא היה חבר בוועדת הכספים 23 שנה.

זהבה גלאון: סיימתי את לימודי הדוקטורט והייתי בהתחלת כתיבת עבודת מחקר ובאתי לאימא שלי, עליה השלום – אני מזכירה אותה כי חבל שהיא לא שמעה את כל הדברים שלכם – אבל היא אמרה לי: תגידי, השתגעת?

זהבה גלאון: מה תחזרי לכנסת?

זהבה גלאון: יש לך הזדמנות להיות דוקטור.

זהבה גלאון: אז אם היא הייתה שומעת אתכם עכשיו, אני חושבת שזה היה מקל עליה שם למעלה.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר שצלצלתי לטמיר, הכרתי אותו קודם, הוא היה מנהל ועדת חוץ וביטחון.

זהבה גלאון: אמרתי לו: תגיד, מה אני אעשה, הייתי עשור בכנסת, מה אני מבינה בכספים?

זהבה גלאון: הוא אמר לי: קטן עליך, בואי.

זהבה גלאון: ואני חייבת להגיד לכם שזו הוועדה שהכי אהבתי אי אפשר לתאר עד כמה - - -

איתן ברושי: יותר ממרצ?

משה גפני: לא קשור.

מיקי רוזנטל: מרצ היא לא ועדה.

זהבה גלאון: הסברתי שאני עוזבת את הכנסת כי את מרצ אני אוהבת יותר.

זהבה גלאון: מאוד אהבתי את הזירה כאן.

זהבה גלאון: כשנכנסתי לוועדת הכספים, גפני היה יושב-ראש הוועדה.

זהבה גלאון: זו הייתה הנאה צרופה וזו הזדמנות להגיד תודה.

זהבה גלאון: באמת אני מתכוונת לזה, אני לא אומרת את זה מצוות אנשים מלומדה, אני מתכוונת לזה.

זהבה גלאון: ובעיקר אני רוצה להודות גם לטמיר וגם לשגית ולכל הצוות כאן.

זהבה גלאון: זה לא מובן מאליו.

זהבה גלאון: כמובן לכל החברים שדברו כאן.

זהבה גלאון: רגשתם אותי עד מאוד.

זהבה גלאון: אפילו אני לא חשבתי שאני אתרגש ככה לשמוע את כל הדרים שלכם.

זהבה גלאון: ואוו, אני עוד צריכה לעכל את זה.

זהבה גלאון: לדעתי, אני אשלח את התמליל לילדים שלי שיראו.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד שני דברים.

זהבה גלאון: קודם כל, לכבוד גדול הוא לי שכל הדברים האלה נאמרים עלי – אני חמור קופץ בראש בחברה של מנו ואראל – באמת אני מתכוונת לזה, זה לא מובן מאליו.

זהבה גלאון: אתם אנשים מדהימים, כל שבחכם נאמר בפניכם כאן והרווחתם אותו ביושר אחד אחד, העבודה המשותפת, הלילות הארוכים ובכלל.

זהבה גלאון: כל החברות שלי עם כל מי שיושב כאן, הרבה מאוד פעמים כעסנו וצעקנו והתווכחנו והרבה פעמים אנחנו גם משני עברי הדעה – ואגב, ככה אני רואה יושבים כאן אנשים – אז קודם כל, אני אוהבת אתכם.

זהבה גלאון: אני מקווה שמותר להגיד את זה, אני באמת אוהבת אתכם, כל אחד בפן האישי והיחסים האישיים.

זהבה גלאון: אני שמחה שנכנס במקומי לכנסת חבר לוועדה הזאת, חברי מוסי רז, חברי הרבה שנים.

זהבה גלאון: אין לי ספק שהוא יהיה חבר כנסת מאוד משמעותי כאן בוועדה עם הידע שלו, והוא היה כאם כבר פעם.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד מילה אחרונה, כל החברים שלי לסיעה היו כאן, רובם היו כאן, כולם רצו לעיסוקים אחרים.

זהבה גלאון: זה לא מובן מאליו, זה מרגש.

זהבה גלאון: גפני, זה לא מובן מאליו שעשית את ההתכנסות הזאת.

זהבה גלאון: הייתי בקליפורניה אצל הנכדים שלי כשהחלטתי שאני מתפטרת מהכנסת.

זהבה גלאון: אני חושבת שהכנסת זו הזירה הכי חשובה שיש, שלא יובן לא נכון, ואני מתקוממת נגד מי שמנסה לשוות לכנסת מעמד ירוד.

זהבה גלאון: אני חושבת שזו הזירה הכי חשובה לשינוי חברתי.

זהבה גלאון: אני לא מכירה עוד זירה כזו.

זהבה גלאון: כשהייתי בקליפורניה והחלטתי בטיסה לשם שאני מתכוונת להתפטר כשאחזור מתוך מטרה רחבה יותר, אמרתי את זה לא אחת, לפעול להגדלת השורות, גם של מרצ וגם של השמאל, ופתאום אני שומעת שמנו מתפטר ואז אראל מתפטר אני אומרת: יא אללה, הם די הורסים לי את זה.

זהבה גלאון: חשבתי שאודיע שאני אתפטר ואני אצור סדר-יום וכולם ידברו על זה, ופתאום נדחפים לי שם.

מנואל טרכטנברג: לא מנומס.

זהבה גלאון: ממש לא מנומס.

מיכל בירן: זו למעשה המהות האמתית של הפוליטיקה.

זהבה גלאון: זהו, בדיוק.

זהבה גלאון: בנימה יותר רצינית.

זהבה גלאון: הצטערתי לשמוע שעזבתם.

זהבה גלאון: העזיבה שלי היא אחרת, היא שונה, היא למטרה אחרת.

זהבה גלאון: אני מכבדת אתכם, אני אוהבת אתכם, אם אפשר לומר את זה.

זהבה גלאון: תודה לכולם.

זהבה גלאון: באמת, אין לי דרך אחרת להגדיר זאת.

זהבה גלאון: יש לי הרבה דברים שרציתי להגיד, אבל כל כך לא מתאים פוליטיקה עכשיו אז אני מוותרת.

זהבה גלאון: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מנו, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: בהמשך לדברים שלך, כשאני התפטרתי הייתי הראשון, ואז כשאראל הודיע ואחר כך את, הצטערתי שהתפטרתי כי התחלתי טרנד.

מנואל טרכטנברג: הייתי צריך לעצור על ההתחלה.

יואל חסון: גם במשותפת לקחו את זה ברצינות - - -

מנואל טרכטנברג: העובדה שאנחנו יושבים פה שעה ורבע, אני עשיתי תכניות:

מנואל טרכטנברג: ב-12:15 קבעתי עם שלי שנשב כי חשבתי באים צ'יק צ'אק איזה רבע שעה, יהיו שניים-שלושה חברי כנסת, הרי יש לחץ של דיונים.

מנואל טרכטנברג: אני נדהם ואני אומר מכל הלב שזו תעודת כבוד, קודם כל למי שיושב כאן, לכם, לכנסת, לוועדת הכספים ולמי שעומד בראשה.

מנואל טרכטנברג: בעבודת הכנסת יש אורות וצללים.

מנואל טרכטנברג: לפעמים רבים הצללים מהאורות.

מנואל טרכטנברג: ועדת הכספים, מבחינתי – אני לא רוצה להכליל – הייתה נקודת אור כל הזמן מכיוון שפה באמת הדיונים היו אמתיים, היו ענייניים.

מנואל טרכטנברג: יש גם את התפאורה מסביב, בסדר, אבל לעניין הזה, המשקל היחסי של הדברים האלה.

מנואל טרכטנברג: בסוף, מי שעושה את זה אלו האנשים.

מנואל טרכטנברג: הצוות שיושב פה הוא יוצא דופן בכל קנה מידה ואני התנסיתי, ברוך השם, בכל מיני מסגרות וארגונים ומצבים ולכן אני יכול להשוות.

מנואל טרכטנברג: אני אומר, טמיר, אתה עם דרך ארץ ועם מקצועיות ושקט ועם חיוך מוביל את הוועדה.

מנואל טרכטנברג: והאחרים כאן, אני לא נקוט בכל השמות, אבל אני חייב להגיד משהו על שגית.

מנואל טרכטנברג: מבחינתי, אם אני צריך סצנה אחת של הכנסת, אחרי שנתיים וחצי בכנסת, לנצור בלבי ולקחת אתי לכל החיים זה באישון לילה בדיון על חוק מיסוי דירה שלישית, בסערה האדירה שהייתה כאן באה שגית עם התינוק ונתנה נאום מדהים – מדהים, שעוד צריך ללמוד אותו באוניברסיטה – באמת מדם לבה על מה זה דמוקרטיה, מה זה דיון בכנסת, איך צריך לחוקק.

מנואל טרכטנברג: אני אומר לך שאני נזכר בדבר הזה ויש לי צמרמורת.

מנואל טרכטנברג: אז באמת תודה רבה לכל הצוות.

מנואל טרכטנברג: משה, אני מכיר אותך מקודם.

מנואל טרכטנברג: אבל אני חייב להגיד לך, יש בך איזה צירוף מדהים, באמת מדהים, של הבנה אינטואיטיבית של סוגיות מורכבות שאני כל פעם מתפלא.

מנואל טרכטנברג: אומר: אני כלכלן?

מנואל טרכטנברג: קטונתי.

מנואל טרכטנברג: והנה הוא בא וככה מבין את הדברים.

מנואל טרכטנברג: גם אינטואיציה למצוא את דרך המלך.

מנואל טרכטנברג: הרי בסוף צריך לחתוך.

מנואל טרכטנברג: וכבמובן יש לך את הניסיון הפרלמנטרי האדיר שאתה נשען עליו.

משה גפני: אין לי תכנית להתפטר.

מנואל טרכטנברג: חשוב לי להגיד את הדברים האלה.

מנואל טרכטנברג: אתה יונק מהניסיון הפרלמנטרי שלך כדי לתרגם אותו לממלכתיות.

מנואל טרכטנברג: זה דבר יוצא דופן.

מנואל טרכטנברג: אחר, מאיפה שאתה בא, היה יכול להיות בדיוק ההפך מזה.

מנואל טרכטנברג: וכמובן לא למדת ליבה ויש לך חוש הומור מדהים.

מנואל טרכטנברג: אני אומר לך שאני יוצא מכאן עם הערכה עצומה לוועדת הכספים.

משה גפני: תודה רבה.

מנואל טרכטנברג: ועוד אמירה, חשוב לי להגיד את הדברים האלה.

מנואל טרכטנברג: יש כאלה שאומרים לי: למה התפטרת, בטח נמאס לך ממה שקורה בכנסת.

מנואל טרכטנברג: אני אומר לכם שאני פורש מהכנסת לא מתוך התמרמרות ולא בגלל שפה אני לא יכול לעשות כלום.

מנואל טרכטנברג: אני יוצא מכאן עם הערכה גדולה מאוד למקצוע שנקרא פוליטיקה.

מנואל טרכטנברג: פוליטיקה זה מקצוע קשה, זה מקצוע שיש בו הכי הרבה אי ודאות מכל המקצועות שאני מכיר ושהוא דורש מחירים אישיים מטורפים.

מנואל טרכטנברג: מישהו אמר לי שאני הייתי פרלמנטר יותר טוב משאני חשבתי, אני לא חושב.

מנואל טרכטנברג: אבל אתם, יש לכם איכויות שאתם לא מבינים כמה שיש לכם.

מנואל טרכטנברג: אני אומר את זה גם כמי שבא מעולמות מאוד דורשניים מבחינת השכל ומבחינת איך אתה מדבר.

מנואל טרכטנברג: היכולת של פרלמנטר, של חבר כנסת, לבוא ותוך שנייה להבין מה הסיטואציה ועל מה מדובר ולהגיד דברי טעם ומיד לקפוץ לסיטואציה אחרת ולהתמיד ולעשות ולדחוף גם כנגד כל הסיכויים, אלה יכולות מדהימות.

מנואל טרכטנברג: יש לכם הרבה על מה להתגאות.

מנואל טרכטנברג: אני יוצא מפה, חשוב לי להגיד, עם הערכה עצומה לכנסת, גם עם כל המגרעות שלה.

מנואל טרכטנברג: אמירה אחרונה.

מנואל טרכטנברג: אני לא נוטש את הזירה הציבורית.

מנואל טרכטנברג: הסיבה היחידה שהחלטתי לפרוש – זו הייתה אחת ההחלטות הקשות בחיי – הייתה שאני הגעתי למסקנה חד משמעית שבסיטואציה הנוכחית ובשלב שלי בחיים, אני אוכל לתרום יותר ממקום אחר וכן יכול להיות שאני אחזור.

מנואל טרכטנברג: אני לא נטשתי גם לא את הפוליטיקה, אמרתי את זה, כי הפוליטיקה זה המגרש האמתי בסופו של יום.

מנואל טרכטנברג: אני חושב שיש צורך גדול מאוד כיום במדינת ישראל לגבש אג'נדה כלכלית חברתית סדורה.

מנואל טרכטנברג: סדורה זה אומר מאל"ף עד תי"ו.

מנואל טרכטנברג: זה לא אומר קצת פה וקצת שם.

מנואל טרכטנברג: אני חושב שלאור הניסיון שרכשתי, חובה עלי לתרגם את הניסיון הזה גם לאותה אג'נדה.

מנואל טרכטנברג: אז לא נפרדים, אני אתכם.

מנואל טרכטנברג: מישהו אמר לי: אתה עכשיו הולך לעשות לביתך.

מנואל טרכטנברג: אמרתי: סליחה, אני עושה לביתי כל הזמן כי ביתי זה החברה הישראלית.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אראל, בבקשה.

אראל מרגלית: תודה.

אראל מרגלית: ממש מרגש.

אראל מרגלית: חשבתי שזה יהיה משהו יותר קצר.

אראל מרגלית: יושב-ראש הוועדה, כל הכבוד לך, זה באמת מרגש.

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד, קודם כל, לחברי הוועדה, כולכם ובעיקר לטמיר שעושה עבודה יוצאת מן הכלל, היה תענוג גדול מאוד לעבוד אתך.

אראל מרגלית: לשגית, אמרת מנו וצדקת, אני לא אשכח עם התינוק את הדברים החשובים ביותר באמצע הלילה שאני חושב שאנחנו כאופוזיציה לפעמים הצלחנו לביא.

אראל מרגלית: באמת נתת לנו הרבה השראה במחויבות שלך.

אראל מרגלית: אני רוצה לומר שהוועדה הזאת, יחד אתכם, כולנו – וגפני, הרבה מאוד בהובלתך – עושה דברים מאוד חשובים שהממשלה אולי לא תמיד מגיעה לעשות.

אראל מרגלית: אני רוצה להזכיר לכם את הרופאים בפריפריה באמצע הלילה, אני רוצה להזכיר לכם את הטבות המס בפריפריה, שלדעתי שינוי את סדר-היום לרבה מאוד אנשים באופן שבו הם מתגוררים ומשלמים מס וזה פשוט משפיע על האנשים.

אראל מרגלית: את רשות החדשנות שחוקקנו פה, שהיא באמת פותחת צעד חדש.

אראל מרגלית: עדיין היא מתוקצבת ברמה מגוחכת לעומת מה שישראל תורמת בחדשנות, אבל זה חשוב מאוד.

אראל מרגלית: את פירוק הפירמידות בבורסה הישראלית והריכוזיות.

אראל מרגלית: זה אחד הדברים החשובים ביותר לכלכלה הישראלית.

אראל מרגלית: אני שהגעתי מהעולם העסקי ומצאתי את עצמי נלחם מול הריכוזיות במשק הישראלי, אמרו לי: תגיד, אתה משלנו.

אראל מרגלית: אמרתי להם: לא.

אראל מרגלית: אני לא משלכם.

אראל מרגלית: אנחנו מהכלכלה היזמית, לא המונופוליסטית.

אראל מרגלית: אנחנו מהכלכלה שנותנת לאנשים סיכוי ולא לוקחת מהם את האפשרות להצליח.

אראל מרגלית: יש כלכלה קולוניאליסטית ויש כלכלה של האנשים, ואני חושב שזה העתיד של מדינת ישראל ושם היא נפגשת גם עם המסרים החברתיים.

אראל מרגלית: וגם שכר בכירים ששלי וזהבה, אתן הובלתן ביחד עם הוועדה הזאת.

אראל מרגלית: ההגבלה של שכר הבכירים בסקטור הפיננסי הציבורי הייתה מאוד חשובה.

אראל מרגלית: מישהו פה אמר שחלק מהחבר'ה מהבנקים לא כל כך אהבו את זה שאני שיתפתי עם זה פעולה, אבל אני גאה בזה.

אראל מרגלית: זה אחד הדברים שאני הכי גאה בהם.

אראל מרגלית: אבל אני לא אשכח עוד משהו.

אראל מרגלית: אני לא אשכח את צוק איתן ואת מה שאנחנו עשינו בשביל העסקים הקטנים.

אראל מרגלית: גפני, הרבה בהובלתך.

אראל מרגלית: ואיך שנתיים-שלוש אחר כך דאגנו שכל עסק קטן, גם בחקלאות וגם העסקים הקטנים בדרום, יקבלו את הפיצוי שלו, למרות שהמדינה הייתה די קמצנית, אבל לפחות מה שהיא החליטה לתת שתיתן.

אראל מרגלית: הצפון.

אראל מרגלית: חבר'ה, הצפון זה הדברה גדול הבא של מדינת ישראל.

אראל מרגלית: אני אומר לכם, עשינו את זה הרבה ביחד, כל אחד מכם בא אתי לאיזה אירוע אחר.

אראל מרגלית: הצפון הוא ההשקעה הגדולה הבאה של מדינת ישראל.

אראל מרגלית: קוראים לזה הפריפריה.

אראל מרגלית: בעולם קוראים לזה הגליל.

אראל מרגלית: הגליל זו מילה שהמותג שלה אחרי ירושלים זה המותג הכי חזק בישראל.

אראל מרגלית: אבל איך קוראים לזה בארץ?

אראל מרגלית: פריפריה.

אראל מרגלית: אתה נוחת ברומא, לוקח "אלפא רומאו", נוסע 10 שעות צפונה – קוראים לזה פיימונטה.

אראל מרגלית: פה אתה לוקח "סובארו" מצ'וקמק, נוסע שעתיים צפונה – קוראים לזה פריפריה.

אראל מרגלית: יושב פה ניסן זאבי שבא לעבוד אתי עכשיו והוא מכפר גלעדי, הוא עובד אתי מתוך יוזמה לאומית.

אראל מרגלית: ישבת פה רחלי - - - שהיא הכניסה אותי לכנסת ואמרה לי איך צריך להתנהג – לא תמיד היא הצליחה.

זהבה גלאון: אבל זה בגללך, לא בגללה.

אראל מרגלית: בעצם אנחנו ביחד עובדים על יוזמה לאומית.

אראל מרגלית: אני נשבע לכם ואומר לכם שהעתיד הבא של מדינת ישראל טמון בצעירות ובצעירים שבאים מכל רחבי הארץ, מהמגזרים שמודרים מהחדשנות ומהדברים החדשים בחברה הישראלית ובכלכלה הישראלית.

אראל מרגלית: הערב יש לנו אירוע גדול להייטק החרדי אצלנו במתחם בירושלים עם היזמים המעניינים ביותר.

אראל מרגלית: כשאתה ואני התחלנו ואתה באת – תארו לכם את גפני בא ל"זאפה" לאירוע של חרדים בהייטק הישראלי – היום אתם צריכים לראות: גברים, נשים שהתחילו חברות, שפועלים לא כל כך בזכות המדינה, אני צריך להגיד את האמת, למרות המדינה, ועושים דברים שמחברים בין האוכלוסייה החרדית לאוכלוסייה החילונית או הדתית ויוצרים את הגשר סביב המילה "פרנסה".

אראל מרגלית: אותו דבר עם האוכלוסייה הערבית הצעירה ואותו דבר עם חבר'ה שנמצאים בכל הארץ ונשים.

אראל מרגלית: יוזמה לאומית, זה הדבר שאני ממשיך להוביל מחוץ לכנסת, ליצירת אזורים חדשים שבהם החבר'ה הצעירים יקבלו הזדמנות, כי בבאר שבע ובקריית שמונה אי אפשר לעשות רק את כוחות השוק – המדינה צריכה להתערב.

אראל מרגלית: מילה אישית לשניכם.

אראל מרגלית: מנו, אתה אחד הכלכלנים החשובים בארץ, עם תודעה חברתית מדהימה.

אראל מרגלית: ראיתי אותך פה נאבק על קטנה כגדולה, על דברים שהם באמת בנפשך בנושא החברתי.

אראל מרגלית: זה היה מדהים.

אראל מרגלית: זהבה, אנחנו מכירים שנים.

אראל מרגלית: את מנהיגה אמתית ואני מוריד בפניך את הכובע.

אראל מרגלית: יש בך גם אומץ וגם אמירה, ויחד עם המשפחה שלך את גם חברה.

אראל מרגלית: את באמת חברה.

אראל מרגלית: זה היה מרגש להיות חבר שלך פה בכנסת.

אראל מרגלית: בשנה האחרונה הייתי הרבה יותר בוועדה המשותפת של ביטחון וכספים.

אראל מרגלית: אני לא אכנס פה לפוליטיקה, אבל אני רק רוצה להגיד לכולנו דבר אחד: יש לי 3 בנות, שלושתן היו ביחידה מובחרת.

אראל מרגלית: אני פוגש אותן ואת החברים שלהן שמוכנים לעשות בשביל מדינת ישראל.

אראל מרגלית: ביטחון ושחיתות לא הולכים ביחד.

אראל מרגלית: אני חושב שהוועדה המשותפת, מה שהיא חשפה והדברים שהיא עוד צריכה לחשוף, זה אחריות שקשורה בביטחון מדינת ישראל.

אראל מרגלית: בלי קשר לפוליטיקה, בלי קשר לאדם כזה או אחר אני אומר לכם, ביטחון ושחיתות לא הולכים ביחד, וזו האחריות שלנו לעצור: סור מרע, עשה טוב, בקש שלום ורודפהו.

משה גפני: תודה רבה.

שלי יחימוביץ': כל אחד מאתנו חשב שאת החברה הכי טובה שלו, כאן התגלה דבר מזעזע, חמור ביותר.

יואל חסון: מערכת מסועפת - - -

משה גפני: חבר הכנסת איתן כבל, מילה לפני שאני אסכם ונעשה צילום קבוצתי.

איתן כבל: גפני, קודם כל, אתה צריך להיות מודאג, מה זה שלושה מהוועדה שלך זה - - -

<קריאה: אמרו את זה כבר.

איתן כבל: אני מניח שלא המצאתי את זה.

איתן כבל: זה כל כך בולט.

איתן כבל: דבר שני, שלושתכם, לא סתם כך דיברו עליכם כי כל אחד מכם, בוודאי שלושתכם, מייצרים כוח ועוצמה שעזבה את הכנסת וזה לא עניין של מה בכך.

איתן כבל: אז אתם שותפים שלי הייתם במפלגה ובסיעה, ישבת לידי ועשינו גם שלושתנו דברים ביחד, אתה ואראל.

איתן כבל: זהבה, את אהובת לבי.

איתן כבל: אני לא מנסה להתחרות באף אחד.

מיקי רוזנטל: אני חוזר בי עכשיו.

איתן כבל: אני לא יודע אם את חברה שלי יותר מחברה של אחרים, זה גם לא מעניין אותי.

איתן כבל: אני רק יכול לומר לך שאני אוהב אותך, מעריך אותך בכל לבי ואין לי ספק שעוד נשמע עליך ותעשי דברים גדולים למען החברה הישראלית.

איתן כבל: אין לי ספק שאתם, כל אחד במקום שהוא ילך אליו, תעשו דברים גדולים.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

משה גפני: תודה רבה, תודה גבירותיי ורבותיי, אני מבקש לסכם.

משה גפני: הצטערתי כמו כולם על זה שאתם עוזבים את הכנסת.

משה גפני: הצטערתי.

משה גפני: אבל דבר אחד טוב עשיתם: הוכחנו היום לציבור שיש פה חברות אמתית, דבר שלא ראינו אותו קודם.

משה גפני: , זה שולחן שסביבו יש מריבות כל הזמן, אין כמעט דיונים שהם דיונים שקטים, אין מציאות כזו.

משה גפני: והנה, יושבים פה כל החברים ומדברים באמת ובתמים.

משה גפני: אני לא חושב שהיה פה איזה דבר שהוא לא אמתי.

משה גפני: מדברים בשבחכם, וזה נכון ואני כמובן מצטרף לאמירות האלה, אני אמרתי אותן גם קודם, אני לא רוצה להאריך בנושא.

משה גפני: כמובן אני לא אשתמש בסופרלטיבים של אהבה ודברים מהסוג הזה, זה ברור לגמרי.

משה גפני: אבל אני מבקש לומר לכם כדלהלן: אתם לא עוזבים את החיים הציבוריים, שלושתכם אמרתם את זה וזו אמת.

משה גפני: אתם שארים בחיים הציבוריים, זאת אומרת, אנחנו ממשיכים להיות יחד.

<קריאה: הם גם יחזרו.

משה גפני: כן, גם יחזרו.

משה גפני: אני מודיע לכם, כל עוד שאני יושב-ראש ועדת הכספים, כל אחד בתחומו, גם זהבה, גם מנו וגם אראל, יחשוב שצריך לקיים כאן דיון על איזשהו נושא אתם עוסקים בו כל אחד בתחום שלו – דלתי פתוחה בפניכם.

משה גפני: אנחנו נחשוב שאתם עדיין חברי ועדת הכספים שמבקשים דיון על נושא ציבורי.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו לא נפרדים, אנחנו נשארים יחד.

משה גפני: חשוב לכולנו, לכל אחד מנקודת ראותו, החברה במדינת ישראל, המבוגרים והצעירים, העולים והוותיקים, המרכז והפריפריה, הדתיים והחילוניים.

משה גפני: חשוב לנו כל הנושא הזה.

משה גפני: אני מודיע כאן: בקשה שלכם שהיא בתחום העיסוק שלכם, אנחנו נקיים על זה דיון כאילו אתם חברי הוועדה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי שרוצה להצטלם, יכול להצטלם פה.