ועדת המשנה ליחסי חוץ והסברה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 32, 2017-07-04 14:00

רוברט אילטוב: חברים, אנחנו נתחיל בדיון.

רוברט אילטוב: לפני הדיון, מזכיר הוועדה רוצה לומר כמה דברים.

<רון רומן: רק דבר אחד, בשביל הפרוטוקול.

<רון רומן: צריך לציין שעל פי סעיף 120ב לתקנון הכנסת, הדיון פתוח.

רוברט אילטוב: קודם כל, אני רוצה לברך את כל הסטודנטים שהגיעו ועושים עבודה נפלאה בכל המלחמה בתנועת ה-BDS העולמית, שהיא בעצם מכוונת נגד מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: יש לנו היום גם פעילות במסגרת יום הסטודנט הבין-לאומי, ואני רוצה להודות לכם על הפעילות.

רוברט אילטוב: אני חושב שהעבודה שאתם עושים בתחום הדיפלומטיה הציבורית היא עבודה חשובה, ולפעמים היא הרבה יותר אפקטיבית אפילו מפעילות מכוונת, ממשלתית, מאורגנת, כי אני באמת מאמין ביכולות של אנשים לשכנע, ולא תמיד כשהם באים מתוך משהו שהוא פורמלי, ממשלתי, אלא מתוך הרגש האישי.

רוברט אילטוב: על כך תודה לכם.

רוברט אילטוב: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: כאמור, הדיון הזה היום נעשה במסגרת יום הסטודנט פה בכנסת.

עליזה לביא: חברת הכנסת מירב בן ארי ואני מובילות את השדולה כאן, ואני רוצה להודות על האפשרות של הקיום של הדיון הזה היום, כאן במסגרת ועדת החוץ והביטחון.

רוברט אילטוב: במסגרת ועדת המשנה לענייני חוץ והסברה.

עליזה לביא: חברי חבר הכנסת אילטוב, שהוא יו"ר ועדת המשנה, שעושה עבודה בנושא הזה שהיא חשובה ומתמשכת, פינה היום מקום לשמוע ולהשמיע, ולא בכדי.

עליזה לביא: אתם אחת החוליות היותר משמעותיות בעבודה ב-BDS.

עליזה לביא: ראיתי את זה נכוחה כשהייתי בשבוע שעבר בברלין עם משלחת של סטודנטים, משלחת מדהימה, נפלאה, שבאה מתודרכת.

עליזה לביא: מה שראיתי אני, מעבר לכל, זה צעירים שמדברים לצעירים, בני גילם, סטודנטים, עם אותה הוויית חיים, עם אותה שפת דיבור וקשר וטכנולוגיה ועוד ועוד.

עליזה לביא: המסר עובר, המסר משפיע.

עליזה לביא: אותו כנ"ל באוניברסיטת ברקלי.

עליזה לביא: אני באה לתת הרצאה ומגיעים להלל, ושם הסטודנטים היהודים משתפים אותנו במצוקה הקשה, שהם מגיעים עם חבריהם, לא מתכננים והופכים להיות חבר'ה שעושים הסברה למדינת ישראל בלי כלים, כי הם הקיימים שם.

עליזה לביא: צריך לראות גם איך עושים את זה יותר מדויק, יותר הדוק, יותר נכון, כי בין פעילי ה- BDS יש גם ישראלים.

עליזה לביא: הפרעה קשה שהייתה לי באוניברסיטה בברלין בשבוע שעבר הובלה על-ידי ישראלים.

רוברט אילטוב: היינו מופתעים אם ישראלים לא היו משתתפים בצד השני גם.

עליזה לביא: נכון.

עליזה לביא: וזה הופך את הוויכוח פתאום להיות בעברית, כשהגרמנים מתבוננים ומסתכלים.

עליזה לביא: האלימות שהייתה, ההתקפה חסרת התקדים, כולל אנשים שהיו שם ומלווים.

עליזה לביא: יש החרפה, יש שימושים לא פשוטים.

עליזה לביא: ככל שנצא ברורים יותר, מהודקים יותר – אני לא פה כדי לדבר על כמה זרועות שיש לנו פה וכמה שרים וכמה משרדים.

עליזה לביא: אני חושבת שחלק גדול מוועדת המשנה באמת מבקשת לרכז ולראות איך עושים מכל הבלגאן הזה משהו אחד מדויק.

עליזה לביא: אבל הסטודנטים ואתם וכל מי שנמצא כאן בחדר הזה – אני שמחה מאוד שהחדר הזה עמוס במשתתפים ובאנשים שרוצים לשתף – כל אחד יכול להיות שגריר של רצון טוב ולבוא ולסייע.

עליזה לביא: הטכנולוגיה היום מאפשרת, וכולנו צריכים עזרה.

עליזה לביא: אנחנו תחת מתקפה, והמקום שלכם הוא משמעותי.

עליזה לביא: ושוב תודה על הדיון ביום הסטודנט שלנו כאן בכנסת ישראל.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: אנחנו קצובים בזמן.

רוברט אילטוב: אומנם יש לנו שעתיים, אבל אני רוצה לתת לכמה שיותר אנשים לדבר, גם למשרדי הממשלה.

רוברט אילטוב: אבקש קודם כל מהתאגדות הסטודנטים להציג את הדברים.

<אביב איטח: אני נשיא התאחדות הסטודנטים.

<אביב איטח: אני פועל בנושא חיזוק קשרי הממשל, יחד עם הצוות הנפלא שלנו.

<אביב איטח: אני חושב שזה הזמן גם לומר לכם תודה, קודם כל עקב ההתרעה הקצרה שלנו.

<אביב איטח: הכול התבלבל לנו בגלל ביקורו של טראמפ ב-23 במאי, ששם היה אמור להיות יום הסטודנט הלאומי.

<אביב איטח: תודה שהסכמתם והצלחנו להיות כאן, ושראיתם את החשיבות שלנו בהשתתפות כאן בסדר-היום.

<אביב איטח: תודה לך, תודה לאבי דיכטר, לצוות מסביב.

<אביב איטח: אני גם רוצה לומר שיש לנו עוד שיתופי פעולה עם עוד חברי כנסת ושרים בנושאים האלה.

<אביב איטח: אני רוצה לציין גם את השר לביטחון פנים ועניינים אסטרטגיים, גלעד ארדן, שגם אתו אנחנו פועלים על פרויקט גדול מאוד שאני מניח שישמעו עליו בקרוב.

<אביב איטח: אז תודה לכם שקיבלתם אותנו.

<אביב איטח: אני צריך ללכת לעוד ועדה אחרת.

<אביב איטח: יש לנו גם את ירדן כאן, עם פרויקט נפלא מהמרכז הבין-תחומי שהוא יציג אותו, ושותפתי ענבר הוכברג, סגנית היושבת-ראש.

<אביב איטח: תודה רבה.

רוברט אילטוב: ענבר, בבקשה.

<ענבר הוכברג: נאווה תתחיל, אני אצטרף בהמשך.

<נאווה אלדשטיין: שלום לכולם.

<נאווה אלדשטיין: תודה רבה שהזמנתם אותנו.

<נאווה אלדשטיין: אני ראש מחלקת קשרי חוץ של איגוד הסטודנטים הארצית.

<נאווה אלדשטיין: אני שמחה מאוד ומתרגשת להיות כאן עם כל החברים והשותפים שלנו בלחימה בנושאים במאבק היום-יומי שאנחנו מתמודדים אתם.

<נאווה אלדשטיין: כולם פה בחדר מכירים את תנועת ה-BDS, איפה זה פוגש אותנו.

<נאווה אלדשטיין: אנחנו נתמקד באקדמיה, כי שם אנחנו נמצאים וזה מי שאנחנו.

<נאווה אלדשטיין: אנחנו מכירים את הקריאות לחרם ומה הם מנסים לעשות, לפגוע בכל מה שקשור לאקדמיה בישראל כאן ובחוץ.

<נאווה אלדשטיין: יש פה הרבה שותפים שעושים עבודה נפלאה בכל רחבי העולם.

<נאווה אלדשטיין: בארצות-הברית השוק רווי, יש שם הרבה שחקנים.

<נאווה אלדשטיין: בסופו של דבר אנחנו נמצאים כחלק מההשכלה הגבוהה של אירופה, ואנחנו חברים באיחוד הסטודנטים האירופי, שם אני הנציגה הרשמית של ישראל, של ההתאחדות.

<נאווה אלדשטיין: אספר קצת על הארגון ומה המשמעות, ולמה אנחנו מתמקדים דווקא שם.

<נאווה אלדשטיין: באיחוד הסטודנטים האירופי נמצאים 15 מיליון סטודנטים בכל אירופה.

<נאווה אלדשטיין: 44 התאחדויות מ-38 מדינות.

<נאווה אלדשטיין: פעמיים בשנה היא נפגשת עם החברים של הוועדה, 120 איש, להצבעות, מסמכי מדיניות, כל מה שקשור בהשכלה גבוהה באירופה ואיפה זה פוגש אותנו.

<נאווה אלדשטיין: אנחנו חברים שם בארגון מאז 2006.

<נאווה אלדשטיין: אנחנו כהתאחדות ארצית מייצגים 350,000 סטודנטים בישראל, כולל ההנדסאים.

<נאווה אלדשטיין: כגוף שמייצג סטודנטים אנחנו יכולים לספר על העבודה שאנחנו עושים כמיקרו, שזה בתוך מדינת מקרו.

<נאווה אלדשטיין: מעורבות חברתית, הקהילה הגאה וכל מיני דברים אחרים, שבסוף מסתכלים עלינו ואומרים: בעצם אתם עושים דברים טובים, אתם מראים את העבודה הטובה שלכם בתוך המדינה.

<נאווה אלדשטיין: נכון, אולי אנחנו מסכימים או לא מסכימים עם המדיניות של המדינה שלכם, אבל אתם ארגון דמוקרטי, שעושה דברים טובים.

<נאווה אלדשטיין: שם כבר יש לי הפתיחה והמקום לדבר על נושאים אחרים.

<נאווה אלדשטיין: שם זה מאוד משמעותי.

<ענבר הוכברג: אני אתייחס לשורה האחרונה שרשומה במצגת, שאנחנו מארחים בעצם את הכנס הדו-שנתי בסוף נובמבר 2017.

<ענבר הוכברג: אני רוצה לקחת אתכם, כי זה ימחיש קצת את ההתמודדויות שאנחנו חווים בהתאחדות בהקשר הזה.

<ענבר הוכברג: ארגון הסטודנטים האירופיים מתכנס פעמיים בשנה, וכל פעם במדינה אחרת.

<ענבר הוכברג: הפעם האחרונה שישראל אירחה את הכנס הייתה ב-2010.

<ענבר הוכברג: מאז כולנו יודעים מה קרה במשך שבע השנים וכמה המצב הלך והחמיר.

<ענבר הוכברג: אנחנו החלטנו השנה שאנחנו מגישים מועמדות לארח את הכנס בישראל.

<ענבר הוכברג: הכנס הבא אמור להתקיים בסוף נובמבר, תחילת דצמבר שנה הבאה.

עליזה לביא: הגשתם?

עליזה לביא: מה ענו לכם?

<ענבר הוכברג: הגשנו.

<ענבר הוכברג: אני מספרת את החוויות שעברנו, כי הייתה הצבעה ראשונה בכנס שהיה השנה בפולין, שם כבר במדינות סקנדינביה הרגשנו שיש התלהטות, וממש יצירת אנטי נגד הרעיון שהצענו.

<ענבר הוכברג: נאווה, שמייצגת אותנו בכנסים, נאלצה להתמודד גם עם הצבעות נגדנו.

<ענבר הוכברג: אבל הצלחנו להעביר שהכנס יהיה בישראל.

<ענבר הוכברג: במפגש השני שהיה בחודש מאי עלו שוב רחשים ורעשים על למה זה צריך להיות בישראל, כל מיני איומים והצהרות והתחייבויות שאנחנו נדרשים להציג, שאנחנו כמובן נאלצנו לעמוד מולם בצורה חד-משמעית ולא מתפשרת שאנחנו לא מוכנים לעשות הצבעה חוזרת, והכנס התקיים בארץ.

<ענבר הוכברג: זה אחד הדברים שאנחנו מקווים שיעזרו לנו כמי שמייצגים את הסטודנטים והסטודנטיות בישראל, ובכלל עובדים עם כל הגורמים האירופים, לייצר איזושהי חשופה אחרת ושונה במשך חמשת הימים שהתקיימו כאן ולנסות לשבור את התדמית השלילית שיש לכל מי שלא היה כאן ולכל מי שחושב שאנחנו עושים את כל הדברים הנוראיים, לראות איך אנחנו מייצרים תמונת מצב מאוזנת.

<ענבר הוכברג: אנחנו מקווים שאחרי הכנס אולי נוכל לבוא עם בשורות טיפה יותר חיובית, לפחות בחזית שלנו.

<ענבר הוכברג: בהקשר הזה של הכנס יש נכונות גם של המשרד לעניינים אסטרטגיים לתמוך בנו, וזה מהלך שאנחנו מתעסקים בו כבר בחודשים האחרונים, וה"פיק" יהיה בהמשך.

<ענבר הוכברג: אבל זאת אנקדוטה מאוד פיקנטית, לצערי.

<ענבר הוכברג: גם אנחנו היינו מופתעים לנוכח העניין שכנס בישראל שנעשה אחת לשבע שנים הוא משהו שמעורר כל כך הרבה מחלוקות והתנגדויות.

עליזה לביא: מה שנוכל לעזור, גם במסגרת השדולה, תעדכנו אותנו ונשמח לכתוב לכל מי שצריך.

<ענבר הוכברג: בהחלט נהיה בקשר ונשמח.

<נאווה אלדשטיין: כנס אחד זה לא מספיק.

<נאווה אלדשטיין: כשאנחנו מסתכלים לטווח הארוך אנחנו רואים שזה טקטי וצריך לעשות גם דברים אסטרטגיים יותר.

<נאווה אלדשטיין: אנחנו כן רואים את המקום הזה של משלחות, וכמה שזה חשוב גם שיבואו לישראל ויראו מה קורה פה.

<נאווה אלדשטיין: השנה היו לי סטודנטים משבדיה, מפגש מדהים שהיה, והם ראו באמת מה קורה פה.

<נאווה אלדשטיין: וגם לשלוח סטודנטים ישראלים לאירופה ולראות מה קורה שם, לתת את הצד שלהם ולהציג את העמדה של הסטודנטים, מי אני בתור סטודנט.

<נאווה אלדשטיין: זה לא משנה מה אני, כולנו סטודנטים.

<נאווה אלדשטיין: כמו שעליזה לביא אמרה, באמת לדבר בשיח שמשותף לכולנו.

<נאווה אלדשטיין: מאוד חשוב להגיד שאנחנו לא עובדים לבד.

<נאווה אלדשטיין: כמו שאנחנו עובדים עם הארגונים האחרים שנמצאים בארץ, יש לנו חברים טובים מאוד בחו"ל שנותנים לנו את הזווית שלהם, את ההתאחדות היהודית הלאומית וגם של האירופים.

<נאווה אלדשטיין: אני מדברת אתם כל פעם שקורה משהו, גם אצלם בקמפוסים, גם אצלנו, ואנחנו מנסים לחשוב ביחד מה הכי טוב, איך אפשר לגשת לדברים ולתת את האימפוט שלנו.

<נאווה אלדשטיין: לא להגיד להם איך להתמודד עם הנושאים אלא להבין מהם מה קורה שם, איך אנחנו יכולים לתמוך בהם ולהמשיך קדימה.

רוברט אילטוב: נעבור למשרד החוץ.

רוברט אילטוב: בבקשה, רון.

<רון גרסטנפלד: לגבי הפעילות של התאחדות הסטודנטים ואגודות הסטודנטים, ברור שמשרד החוץ מברך על כל פעילות כזאת.

<רון גרסטנפלד: זו פעילות מבורכת ואנחנו גם מודעים לקונפליקטים שהסטודנטים ישראלים שיוצאים ללימודים אקדמיים עומדים בהם.

<רון גרסטנפלד: הם בעצם מסומנים כתומכי ישראל, וככאלה הם נתונים ללחצים גדולים מצד ארגוני ה- BDS, פעילים פרו-פלסטינים.

<רון גרסטנפלד: זה הכול מתערבב עם פעילויות אנטישמיות וכיוצא בזה.

<רון גרסטנפלד: משרד החוץ הוא המשרד היחיד כמעט שיש לו נוכחות רציפה ותמידית בכל מוקדי ה-BDS.

<רון גרסטנפלד: הראייה של משרד החוץ היא שהסיוע שלנו הוא סיוע מקצועי.

<רון גרסטנפלד: זאת אומרת, הגוף היחיד שנמצא באופן רציף עם ארגוני סטודנטים.

<רון גרסטנפלד: אין שגרירות שלנו או קונסוליה כללית, בעיקר שנמצאת במוקדי הליבה של ה- BDS אם אנחנו מדברים על החוף המזרחי או המערבי של ארצות-הברית, וכמובן באירופה, שלא נכון בכל רגע לסייע מבחינה מקצועית ולהיענות לכל בקשה.

<רון גרסטנפלד: אגב, אם אני טועה ויגיד לי ארגון או התאחדות סטודנטים שזה לא כך, אנחנו מאוד נרצה לשמוע ולהעביר את המסר הלאה.

רוברט אילטוב: איך זה עובד בפרקטיקה?

רוברט אילטוב: הארגונים פונים אליכם, או שאתם מזהים אותם?

<רון גרסטנפלד: גם וגם.

<רון גרסטנפלד: הארגונים המוכרים, הידועים, התאחדות הסטודנטים וארגוני ההסברה – אנחנו בקשרים ישירים אתם גם בארץ וגם בחו"ל לגבי נושאי האקדמיה.

<רון גרסטנפלד: הראייה שלנו היא שאנחנו לא רוצים שאותו סטודנט יהיה מזוהה כפעיל ישראלי.

<רון גרסטנפלד: גם מבחינה תקציבית כמובן יש לנו בעיה, אבל גם מבחינת המימון בפועל לפעילויות, לא לתמוך בפעילויות ישירות בהעברת כספים כדי לא להעמיד את הסטודנט באיזשהו קונפליקט כאיש המזוהה עם הממשלה.

<רון גרסטנפלד: זה גם פוגע באובייקטיביות בפורומים השונים שבהם הוא פועל, וגם פוגע בסטודנט עצמו כסטודנט, שבסופו של דבר אנחנו לא רואים אותו רק כפעיל קונטרה BDS, אלא הוא סטודנט לכל דבר ועניין שבא ללמוד, וזיהוי כזה עלול לסמן אותו ולפגוע בו בכל הרמות – החברתית, האקדמית לפעמים.

<רון גרסטנפלד: כי אנחנו יודעים שיש מרצים שהם מאוד פעילים.

<רון גרסטנפלד: כאמור, אנחנו מאוד מעודדים את הפעילות, אנחנו תומכים, ולדעתי לא הייתה איזושהי בקשה שלא נענתה.

<רון גרסטנפלד: אגב, במסגרת התפקיד שלי במשרד החוץ, גם בצד השני לאו דווקא של סטודנט אלא של מרצים, אנחנו מקיימים כ-20 משלחות של סגל אקדמי בשנה, כאשר המוקד הוא שיתוף הפעולה האקדמי, אבל כמובן שנושא ה- BDS, הקשרים שנוצרים שם, מהווים השפעה מאוד גדולה על המרצים שבאים, על הפקולטה, נשיאי אוניברסיטאות ורקטורים שרואים מה ישראל יכולה לתת להם.

<רון גרסטנפלד: כאשר קמות יוזמות, אז אותם מרצים חברי סגל וכיו"ב ברוב הפעמים הם בחזית המניעה של פעילות ה-BDS.

<רון גרסטנפלד: זו כמובן חלק מהפעילות שלנו.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: נציג המשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה, בבקשה.

<רון ברומר: צהריים טובים.

<רון ברומר: אני רוצה לברך על עצם קיום הדיון, מכיוון שאין ספק שיוזמות שעולות מהשטח וחכמת ההמונים זה הדרך להגיע להישגים.

<רון ברומר: כולנו – חברי כנסת, שרים, פקידי ממשלה – חכמים ככל שנהיה, בסופו של דבר היוזמות הממשיות הטובות, היעילות, הפרקטיות, החכמות ביותר מגיעות מהשטח.

<רון ברומר: מה שמוצג פה היום ומה שיוצג בהמשך זה בדיוק זה, יוזמה שבאה מאנשים אכפתיים עם מוטיבציה ועם המון רצון טוב.

<רון ברומר: ואנחנו כמובן מברכים על כך.

<רון ברומר: כפי שהוזכר קודם לכן, המשרד לנושאים אסטרטגיים, בהיותו מתכלל הפעילות הממשלתית כנגד הדה-לגיטימציה של מדינת ישראל ובפרצופה הנוכחי תנועת ה- BDS בכוונתו לסייע להתאחדות הסטודנטים בכנס הקרוב שייערך בארץ בסוף נובמבר תחילת דצמבר, ובכוונתו לבחון בחיוב כל יוזמה נוספת, כולל שילוב וחיבור של התאחדות הסטודנטים לארגונים אחרים שהמשרד עובד אתם ברחבי העולם.

<רון ברומר: כפי שצוין, חשוב מאוד להבחין בין שתי זירות גיאוגרפיות, ארצות-הברית ואירופה.

<רון ברומר: יש זירות נוספות, אבל אלה הזירות המשמעותיות ביותר.

<רון ברומר: הזירה האמריקנית רוויה בפעילות של המון גופים פרו-ישראלים שמתעסקים בקמפוסים ועושים עבודה מבורכת ומצוינת.

<רון ברומר: אבל אירופה לאורך השנים הוזנחה בצורה פושעת הן על-ידי ממשלות ישראל לדורותיהן ובעיקר לאור העובדה שאין הרבה כסף פילנטרופי שמסתובב באירופה כמו בארצות-הברית.

<רון ברומר: ולכן כשאין כסף פילנטרופי גם אין הרבה פעילות פרו-ישראלית.

<רון ברומר: המטרה שלנו כמשרד היא לנסות ולהעצים ולסייע ככל שניתן כדי להעצים פעילות קיימת בעולם הקמפוסים באירופה וליצור ולייצר פעילות חדשה.

<רון ברומר: אני חושב שהתאחדות הסטודנטים יכולה להיות יופי של כלי כדי להשתלב במאמצים האלה.

רוברט אילטוב: מה שיתוף הפעולה שאתם עושים עם ההתאחדות וגופי סטודנטים אחרים בישראל?

<רון ברומר: כפי שציינתי, שיתוף הפעולה כרגע שעל השולחן, שעומד לקרות בסוף השנה, זה התמיכה שלנו בכנס שייערך בארץ.

<רון ברומר: הסיבה שאנחנו רוצים לתמוך בכנס, שכביכול הוא כנס מקצועי וכדומה, וחשוב שהוא יישמר כך, היא שאין ספק שכל מי שמגיע לארץ, גם אם הוא האנטי-ישראלי האקטיביסט ביותר, הגעה לארץ משנה את עמדתו ואת תפיסותיו, ולכן חשוב לנו שהכנס הזה יהיה מוצלח ככל הניתן.

<רון ברומר: לכן אנחנו נעמיד לטובת הכנס משאבים וכל אמצעי נוסף שיידרש כדי שהכנס הזה יהיה הצלחה.

<רון ברומר: בנוסף, כפי שציינתי, אנחנו נבחן בחיוב יוזמות נוספות שיגיעו מהתאחדות הסטודנטים.

רוברט אילטוב: תקציבית אתם תומכים?

רוברט אילטוב: איך זה מתבצע?

<רון ברומר: לצורך הכנס הספציפי הזה אנחנו כרגע - - -

רוברט אילטוב: לאו דווקא לכנס ספציפי.

רוברט אילטוב: אני מדבר באופן כללי על הפעילות השוטפת שלהם נגד תנועת ה-BDS.

<רון ברומר: אתה מדבר על התאחדות הסטודנטים או גופים ככלל?

רוברט אילטוב: כרגע השאלה הספציפית היא על התאחדות הסטודנטים, והשאלה הרחבה היא לגופים בכלל, כי זה יותר רחב.

<רון ברומר: לגבי התאחדות הסטודנטים, שזה הנושא שנדון כאן היום, כפי שציינתי בכוונתנו לסייע תקציבית לכנס שייערך כאן בסוף השנה, ובהמשך לבחון כל יוזמה נוספת שתגיע מהתאחדות הסטודנטים בחיוב.

<רון ברומר: כי הכיוון הכללי הוא חיובי.

<רון ברומר: כמובן שצריך אחר כך לפתח ולראות עד כמה הרעיונות שמושמים על השולחן רלוונטיים לאינטרסים ולעקרונות של המשרד.

<רון ברומר: באופן כללי יותר, בוודאי שהמשרד עובד באופן שוטף ורציף עם ארגונים כאלה ואחרים בכל רחבי העולם, גם בזירת הקמפוסים וגם בזירה האקדמית, ואנחנו בקשר רציף לא רק עם ארגונים בארצות-הברית, אלא גם בכל רחבי העולם.

<רון ברומר: נקודה חשובה שצריך לציין, וזה הוזכר על-ידי ידידי ממשרד החוץ, בעניין תנועת ה-BDS נוח לדבר על מה שקורה בעולם הקמפוסים, בעולם הסטודנטים.

<רון ברומר: הבעיה האמיתית של מדינת ישראל בכל הנוגע לאקדמיה היא בעולם הסגל.

<רון ברומר: בעולם הסטודנטים יש בעיה קשה.

<רון ברומר: כפי שאמרתי, היא מטופלת בצורה יפה בארצות-הברית והיא תטופל להערכתי בצורה הרבה יותר טובה בשנה-שנתיים הקרובות באירופה.

<רון ברומר: הנושא של סגל הוא נושא סופר-בעייתי, ובהחלט אני חושב שניתן וצריך להשתמש גם בגופים שהיום-יום שלהם הוא עיסוק בנושאי סטודנטים על מנת להפעיל מנופי לחץ והשפעה גם על סגל, ששם אנחנו מפסידים את המלחמה.

רוברט אילטוב: ירדן בן יוסף, בבקשה.

<ירדן בן יוסף: קודם כל אני רוצה להודות גם לכם על הבחירה לקיים את הדיון הזה, וכמובן להתאחדות ולכל הצוות הנפלא.

<ירדן בן יוסף: אני חושב שזה נושא חשוב ואני שמח שבחרתם לקיים עליו דיון.

<ירדן בן יוסף: אני מנהל את פרויקט ACT.IL במרכז הבין-תחומי.

<ירדן בן יוסף: אני גאה לא להיות פה לבד, יש פה הרבה נציגים מהמרכז.

<ירדן בן יוסף: אני רואה את יושב-ראש אגודת הסטודנטים היוצא תום, את הסגנית הנכנסת ענת.

<ירדן בן יוסף: יש פה שני סטודנטים שמובילים יחד אתי את התוכנית, הדר ושי, שהוא מתמחה בכיר.

<ירדן בן יוסף: אספר לכם קצת על מה שאנחנו עושים.

<ירדן בן יוסף: שם הדיון פה הוא מה מקומם של הסטודנטים הישראלים במאבק ב-BDS, ואני חושב שיש לי תשובה די ברורה – להוביל אותו.

<ירדן בן יוסף: זו המטרה.

<ירדן בן יוסף: אני חושב שסטודנטים צריכים להוביל את המאבק הזה, זה מאבק שלנו.

<ירדן בן יוסף: ACT.IL זה פרויקט משותף של המרכז הבין-תחומי ושל ארגון ה-IAC, ישראלים אמריקנים.

<ירדן בן יוסף: אנחנו במבצעים "עמוד ענן" ו"צוק איתן" ב-2012 וב-2014 הקמנו את חמ"ל הסטודנטים אצלנו במרכז.

<ירדן בן יוסף: אני מתאר לעצמי שחלקכם שמעתם.

<ירדן בן יוסף: פעלנו שם 1,000 מתנדבים ב-35 שפות.

<ירדן בן יוסף: ושם אני חושב שהגענו לראשונה למסקנה כמה חשוב וכמה אפקטיבי לפעול כקבוצה יחד ברשתות חברתיות.

<ירדן בן יוסף: עולם שבו אנחנו מתעסקים בו זה עולם הרשת החברתית, המדיה החברתית, ואנחנו הבנו באותם מבצעים מה הכוח של קבוצה שעובדת יחד.

<ירדן בן יוסף: כמו שחברת הכנסת עליזה לביא הזכירה, כמה זה חשוב שצעירים מדברים עם צעירים.

<ירדן בן יוסף: אנחנו נמצאים אחת לחודש בקמפוסים, בשטח.

<ירדן בן יוסף: חזרנו מדרום אפריקה, משבוע אפרטהייד שם, מקמפוסים בארצות-הברית.

<ירדן בן יוסף: בשנתיים האחרונות יצרנו שני כלים שהם בעינינו משני משחק בתחום הזה.

<ירדן בן יוסף: הראשון זו אפליקציית ACT.IL שהשקנו אותה לפני חודש במצעד ישראל בניו-יורק, שהיא מאפשרת לכל אחד שרוצה לקחת חלק ממאבק משותף ברשת ובצורה אפקטיבית כקהילה.

<ירדן בן יוסף: מרגש לראות שבתוך חודש יש כבר 7,600 אנשים מ-41 מדינות.

<ירדן בן יוסף: הצעירה ביותר שבהן היא בת 14.5, המבוגר בן 78.

<ירדן בן יוסף: זה רק מראה את העוצמה של הקהילה שאפשר לפעול.

<ירדן בן יוסף: בחודש האחרון באמצעות הקהילה הזאת הורדנו עשרות עמודי הסתה, הצלחנו לעשות מאמצים מרוכזים ברשת כמו הורדת מכירת החולצות האנטי-ישראליות בחברת הבגדים סירס ומאבקים נוספים.

<ירדן בן יוסף: אני חושב שהאפליקציה הזאת היא בדיוק השילוב של טכנולוגיה ואנשים טובים וסטודנטים שמובילים את המאבק, ואני חושב שהיא תהיה כלי משנה משחק.

<ירדן בן יוסף: הדבר האחרון זה חדרי המדיה.

<ירדן בן יוסף: ברגע שהבנו את הכוח של קבוצה שיושבת יחד, מה שאנחנו מרגישים אצלנו במרכז כשהסטודנטים באים לפעול יחד, אנחנו עכשיו מעתיקים את זה למעשה במקומות שונים בעולם.

<ירדן בן יוסף: כבר לפני שבעה חודשים הקמנו את החדרים הראשונים מחוץ לישראל.

<ירדן בן יוסף: יש לנו חדר עכשיו בבוסטון עם סטודנטים, בניו-ג'רסי.

<ירדן בן יוסף: בספטמבר הקרוב אנחנו מקימים בפילדלפיה, ניו-יורק, והמטרה היא באמצעות שותפים נוספים להרחיב את היריעה כמה שיותר.

<ירדן בן יוסף: שתי נקודות שבעיני שווה להציף בדיון.

<ירדן בן יוסף: האחת, כמה חשובה תמיכה של מוסדות ושל ארגונים כמו אוניברסיטאות.

<ירדן בן יוסף: אני חושב שבלי התמיכה של הנהלת המרכז הבין-תחומי לא היינו יכולים להצליח.

<ירדן בן יוסף: אני חושב שבלי ההובלה של הנהלת המרכז לא היינו יכולים להצליח, ואני חושב שזה בדיוק הדיון.

<ירדן בן יוסף: זה הלחץ שההתאחדות יכולה להפעיל גם על מוסדות אחרים, לקחת אחריות.

<ירדן בן יוסף: זה חשוב.

<ירדן בן יוסף: הנושא השני, ואני חושב שהדיון הזה הוא דוגמה טובה, זה שיתופי פעולה.

<ירדן בן יוסף: נראה לי שהבנו כולם שאין איזה כדור אחד שינצח את המאבק הזה.

<ירדן בן יוסף: רק כשאנחנו משתפים פעולה כל הארגונים יחד, כל אחד מביא את הדברים שלו לתוך המגרש, אנחנו יכולים להצליח.

<ירדן בן יוסף: אנחנו לפחות מאוד אוהבים את שיתוף הפעולה הזה גם בין אזרחים לגורמים רשמיים במדינה, וגם בין הגורמים האזרחיים עצמם.

<ירדן בן יוסף: אז תודה רבה על ההזדמנות להציג.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: מי נותן לכם גיבוי?

רוברט אילטוב: מי נותן לכם את המימון ואת היכולות לפעול?

<ירדן בן יוסף: זו שאלה טובה.

<ירדן בן יוסף: נכון להיום, גורמי המימון העיקריים זה המרכז הבין-תחומי ה-IAC.

<ירדן בן יוסף: הצטרפו אלינו פילנטרופים.

<ירדן בן יוסף: רון נגע בנקודה שעם הפילנטרופים מגיע גם המיקום הפיסי.

<ירדן בן יוסף: אם שמתם לב, כל החדרים שקראתי נמצאים בצפון אמריקה, והאתגר הוא לא רק שם, הוא גם באירופה ובמקומות אחרים.

<ירדן בן יוסף: נכון להיום התקציב מגיע בעיקר מפילנטרופים ומהארגונים שהזכרתי, בתקווה שנחבור לעוד גורמים ונוכל לצאת מהמאבק גם מצפון אמריקה למקומות שונים.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: אשגר, בבקשה.

<אשגר ארדי: אני עובדת ב-Stand with us, ארגון חינוכי שהמטרה העיקרית שלו זה לחנך על אודות ישראל בקהלים שונים.

<אשגר ארדי: אני מנהלת תוכנית לדיפלומטיה ולמנהיגות ציבורית.

<אשגר ארדי: מה שזה אומר בפרקטיקה, יש לנו שבעה קמפוסים שאנחנו עובדים אתם, בכל קמפוס יש לנו 25 סטודנטים נבחרים שאנחנו בוחרים ואנחנו מכשירים אותם במהלך שנה שלמה להיות דוברים למען ישראל.

<אשגר ארדי: אם זה הרצאות בעמידה מול קהל, לספר על הסכסוך, סיורים אסטרטגיים, כל פלטפורמה שאתם יכולים לחשוב עליה על מנת להיות דובר יותר טוב לישראל, אנחנו נותנים לאותם סטודנטים.

<אשגר ארדי: זאת תוכנית מאוד מבוקשת.

<אשגר ארדי: כל שנה יש לנו 1,500 מתמודדים, מתוכם אנחנו בוחרים 150, את האנשים שאנחנו מרגישים שיהיו הכי טובים והכי משמעותיים על מנת לעזור במאבק.

<אשגר ארדי: כאשר הם מסיימים את התוכנית, אחד הדברים המיוחדים שהם עושים, כל קמפוס במקום שלו עושה פרויקט שהמטרה שלו היא שיפור תדמית ישראל בעולם.

<אשגר ארדי: אחד הפרויקטים היותר משמעותיים שיצא לי לקחת בהם חלק, בשנה שעברה האוניברסיטה העברית הביאה 40 סטודנטים, יו"רים וסגני יו"רים מארצות-הברית, בתפקידי מפתח שונים שזה סטודנטים שהם משמעותיים.

<אשגר ארדי: אנחנו מדברים על מאבק ב-BDS.

<אשגר ארדי: אלה אותם סטודנטים בקצה שיצביעו בעד או נגד שה-BDS יהיה בקמפוס שלהם, ואנחנו הבאנו אותם לפה.

<אשגר ארדי: בשבוע בארץ נגענו בנקודות התורפה הכי מרכזיות של ישראל ושיקפנו להם מה זה ישראל.

<אשגר ארדי: ההוכחה של ההצלחה של התוכנית היא שהשנה אנחנו מוציאים את אותו פרויקט פעם נוספת, ועיקר האנשים שמגיעים אלינו הם חבר'ה שקיבלו המלצות משנה שעברה.

<אשגר ארדי: יו"רים שסיימו את התפקיד שלהם ואמרו ליו"ר הנכנס שזאת אחת התכניות המדהימות והמליצו לקחת בה חלק.

<אשגר ארדי: אנחנו רואים באמת את השינויים, מעבר לעובדה שיש לנו היום יו"רים וסגני יו"רים שנמצאים בקמפוסים המרכזיים שהם בעדנו ותומכים בנו ומתייעצים אתנו מבחינה מקצועית, בכל בעיה עם ישראל, איך אפשר לפנות, איך מנגישים.

<אשגר ארדי: כולם יצאו ודיברו על ישראל בצורה חיובית.

<אשגר ארדי: זה אחד הפרויקטים.

<אשגר ארדי: כל קמפוס עושה פרויקט אחר, וזה במהלך 11 שנים.

<אשגר ארדי: ברגע שהסטודנטים מסיימים את התוכנית ההכשרתית הם מצטרפים לרשת הבוגרים שלנו, ששם לדעתי זו אחת הנקודות הכי חזקות שלנו.

<אשגר ארדי: זו בעצם קהילה שהיום מונה כמעט 1,400 איש של בוגרים מכל תחום, לאו דווקא אנשים שמתעסקים בדיפלומטיה ציבורית.

<אשגר ארדי: זה כולל גם את המגזר העסקי ובכל תחום אחר, שמגיעים והמטרה שלהם היא לעזור לישראל.

<אשגר ארדי: ביום שישי האחרון הייתה המכביה, היו 1,500 אנשים שהגיעו לטובת המכביה.

<אשגר ארדי: הצוות של המכביה מילא לנו שעתיים בלו"ז.

<אשגר ארדי: כל קבוצה פגשה בוגר שלנו שעשה להם תוכנית על ישראל, מה זה הקשר עם ישראל, מה זו ישראל שלך, איך הייתה החוויה.

<אשגר ארדי: בעצם למסגר את כל החוויה שהייתה להם פה בתפיסה של ישראל והאחריות שלהם כיהודים אקטיביסטיים איך להביא בסוף את החוויה הזאת לקמפוסים שנמצאים פה, לחברים שלהם, לקהילות שלהם.

<אשגר ארדי: זה דבר אחד שאנחנו מציעים לבוגרים שלנו.

<אשגר ארדי: מעבר לזה יש לנו משלחות במוקדים רבים בארץ.

<אשגר ארדי: יש לנו בין 8 ל-11 משלחות בשנה.

<אשגר ארדי: אני מתחברת לאותה נקודה מאוד נכונה שנאמרה פה, שהשינוי בסופו של יום מגיע בשיחה אחד על אחד.

<אשגר ארדי: כי כאשר נמצאים בקמפוס בדרום אפריקה שהוא עוין ברמה כמעט אנטישמית, זה אחד המקומות שמפחיד ללכת שם, ברגע שאתה מגיע לסטודנט ואתה מדבר אתו, והוא אומר שבישראל אין זכויות ואתה אומר לו שזה לא נכון, אתה אומר שהגעת בשביל להקשיב לו, הם מקבלים נקודת מבט שונה.

<אשגר ארדי: אני יכולה לומר על קמפוסים שהיו מאוד אנטי-ישראליים, שכל שנה חזרנו אליהם, רואים את השינוי.

<אשגר ארדי: אם בפעם הראשונה לא הייתה הבנה בכלל שיש נרטיב ישראלי, פתאום יש הבנה מה זה ישראל, הבנה שיש עוד צד בסכסוך.

<אשגר ארדי: זה משהו שלא היה קיים לפני כן.

<אשגר ארדי: הבוגרים שלנו מאפשרים לנו גם לפתוח המון פלטפורמות ומקומות, שזו באמת עשייה של סטודנטים.

<אשגר ארדי: אם זה ברמה האקדמית ואם זה ברמה הפרקטית של להכניס אותנו לקמפוסים.

<אשגר ארדי: ההתעסקות העיקרית היא עם אנשים של השליחות הארוכה.

<אשגר ארדי: היום 60% מהאנשים שנכנסים לשליחות ארוכה של הסוכנות היהודית הם חבר'ה של Stand with us, בוגרים של הארגון.

רוברט אילטוב: אתם עושים שיתוף פעולה עם ארגונים אחרים פרו-ישראלים?

<אשגר ארדי: יש כל מיני תפיסות שאנחנו עובדים אתן.

<אשגר ארדי: בקמפוסים אנחנו מתעסקים עם הרבה שיתופי פעולה עם ארגונים, עם עשיות, עם סטודנטים שונים.

<אשגר ארדי: בכל קמפוס יש עבודה שונה.

<אשגר ארדי: ככל שיש יותר שיתוף פעולה יש יותר עבודה משותפת.

<אשגר ארדי: זה רק מחזק את ההצלחה.

רוברט אילטוב: תודה.

רוברט אילטוב: נציגת NGO MONITOR, בבקשה.

<שלי: שלום לכולם.

<שלי: אני מצטערת שהבאתי את החיזוק.

<שלי: הוא בן חודש.

<שלי: אבל זאת הזדמנות חשובה וכבוד לי להיות ביום לציון יום הסטודנט, כי בעברי גם הייתי מנהיגה סטודנטית ולא יכולתי להחמיץ את ההזדמנות הזאת.

<שלי: הוזמנתי לתת קצת זווית אירופית, אולי זווית קצת אחרת, כשמדובר בתנועת BDS שהיא לא בהכרח זווית סטודנטיאלית.

<שלי: אני מנהלת מחלקת אירופה בארגון מכון מחקר שקוראים לו NGO MONITOR.

<שלי: ממוקם פה בישראל.

<שלי: BDS היא תנועה דיסקרימינטורית וקיצונית.

<שלי: אין מילים אחרות שניתן לתאר את התנועה.

<שלי: היא הפכה למציאות של הסטודנטים היהודים בכל העולם היום.

<שלי: אך אירופה היא מעט שונה מהמצב שאנחנו רואים בצפון אמריקה ובמקומות אחרים בעולם, במיוחד כשמדובר בפעילות של הסטודנטים.

<שלי: פעילי BDS לא מרוכזים בקמפוסים, שזה המקרה בצפון אמריקה ובאוסטרליה, והקמפיינים של פעילי BDS אינם שמורים רק לקהל סטודנטיאלי.

<שלי: מדובר בתנועה שהיא הרבה יותר רחבה, והיא מייצגת תנועה של דה-לגיטימציה של מדינת ישראל, ויותר חשוב במיוחד בימינו פה בישראל, דה-לגיטימציה של קשרים בין ישראל לבין יהדות בתפוצות.

<שלי: והיא עושה את זה כל זה כשהיא מחופשת לתנועה שנאבקת למען זכויות האדם וחופש ביטוי.

<שלי: התנועה של BDS באירופה היא הרבה יותר ממוסדת.

<שלי: אנחנו רואים אותה בכל הדרגות של ממסד – הפוליטי, הזירה של ארגוני זכויות אדם וחברה אזרחית ככלל.

<שלי: במידה הזאת היא הרבה יותר מסוכנת מאשר כשהיא רק באה לידי ביטוי כפעילות סטודנטיאלית, שהיא לכמה שנים ואחר כך הם יוצאים לעולם הגדול.

<שלי: לפני כעשר שנים כיהנתי כיושבת-ראש ארגון הסטודנטים היהודית האירופית, שבני פישר היום מציג אותם פה.

<שלי: הוא טס מבריסל.

<שלי: אני יכולה להגיד שגם אז המילה ציוני נתפסה כמילת גנאי.

<שלי: זאת אומרת, כבר אז, לפני 10 ו-11 שנים, להיות פעיל יהודי ולבטא את הנאמנות שלנו או לחזק את הקשר בין תחושת היהדות שלנו לבין מדינת ישראל, זה היה מאתגר בלשון המעטה.

<שלי: במלחמת לבנון השנייה ארגנו את האירוע המותג של הארגון, שזה "סמר יו", שבשעתו הביא כ-700 סטודנטים יהודים מ-34 מדינות באירופה ויותר רחב.

<שלי: כשיצאנו לבצע וכשהסטודנטים התחילו להגיע, האתר של הארגון הותקף וכל התוכן נמחק.

<שלי: מה שנשאר באתר זה דגל ישראל נשרף.

<שלי: אלה הפנים של תנועת BDS ושל אנטישמיות.

<שלי: היום באירופה הגבול בין האנטישמיות לאנטי-ישראליות הוא מטושטש ולפעמים גם לא קיים.

<שלי: זה לא אומר שכל אנטישמיות באירופה היא אנטי-ישראליות, אבל חלק גדול ממנה הוא כן.

<שלי: מספר גדול של ארגונים לא ממשלתיים, ארגוני זכויות אדם, הוא למעשה עומד מאחורי זה ומפזר נרטיב שלם חדש שמסתתר מאחורי זכויות אדם ומלבין למעשה את הביטוי הזה כדי לקדם בדיוק את ההפך, לקדם נרטיבים אלימים, לטשטש את הגבול בין אלימות לאי אלימות, לקרוא לאלימות ולהסית.

<שלי: לחלק מהארגונים האלה יש גם קשרים לארגוני טרור כמו חזית עממית לשחרור פלסטין.

<שלי: אנחנו במכון המחקר NGO MONITOR חוקרים בדיוק את הפעילות של הארגונים האלה, אבל אנחנו גם מסתכלים על מימון.

<שלי: המימון שלהם בא, לצערנו, ביותר מ-80% מממשלות, מאיחוד אירופי ומממשלות אירופיות.

<שלי: בהידברות שלנו עם הממשלות ועם נציגי הממשלות, אנחנו מגלים שהרבה פעמים הם לא מודעים לכך, וזה התחכום של התנועה.

<שלי: אני לא אוהבת לקרוא לה BDS, אני קוראת לה דה-לגיטימציה של קשרים בין ישראל לתפוצות, ליהדות העולם והוצאה לפועל של משהו שמצד אחד אתה מוזמן להיות יהודי באירופה כמיעוט וכדת, אבל ברגע שאתה מנסה להגיד שאתה גאה במולדת שלך, במדינת ישראל, אז זה כבר הופך ללא לגיטימי.

<שלי: גרוע מזה, זה הופך להפרת זכויות אדם.

<שלי: אני יכולה לתת לכם כמה דוגמאות.

<שלי: למשל, הארגון הלא-ממשלתי הספרדי נובקט, הממומן על-ידי ממשלת ספרד ואיחוד אירופי, הזמין רק השנה, בפברואר, את מונטר אמירה ומנאל תמימי, שהם שניהם פעילי ארגון זכויות אדם פלסטיני, לא ממשלתי, לכנס שהכותרת שלו היא כנס על מניעת קיצוניות אלימה.

<שלי: אותה תמימי היא תומכת באלימות ומאדירה טרור באופן ממושך.

<שלי: אנחנו עוקבים אחרי טוויטר שלה.

<שלי: הרשו לי לצטט ציוץ אחד שלה מספטמבר 2015, שאומר כך: הערפד הציוני חוגג את יום הכיפורים שלו על-ידי שתיית דם פלסטינים.

<שלי: כן, הדם שלנו טהור וטעים, אבל הוא יהרוג אתכם בסוף.

<שלי: ארגון פלסטיני אחר, פסיה, מיישם פרויקט יחד עם הסוכנות הפדרלית הגרמנית, שזה אומר מימון ממשלתי גרמני, שקורא לגל הסכינאות באוקטובר 2015 "התקוממות הצעירים".

<שלי: יש פה נרטיב שלם שמנסה להלבין משהו שהוא אלימות והסתה, וגם הצדקת טרור, כתנועת זכויות אדם.

<שלי: בימים האלה בגרמניה דווקא אנחנו רואים סערה שלמה סביב סרט דוקומנטרי של שתי חברות שהוציאו סרט על האנטישמיות העכשווית בגרמניה ובצרפת.

<שלי: לדעתי זו דוגמה מושלמת למצבנו בשטח.

<שלי: היום הנרטיב החדש לא רוצה להכיר בתופעה שקוראים לה אנטישמיות ותקיפות נגד יהודים באירופה.

<שלי: הם באים יד ביד יחד עם מה שמתרחש פה באזור ומה שקשור לסכסוך.

<שלי: דוגמאות כאלו מהארגונים הפלסטיניים לא זרות לנו בישראל.

<שלי: אנחנו אפילו מתקשים להגיע לכותרות בתקשורת עם הדוגמאות המזעזעות האלה, כי זה לא באמת מפתיע את אף אחד.

<שלי: אבל מה שכן מפתיע זה שהארגונים האלה מקבלים תמיכה מממשלות, בלי שהם יודעים הרבה פעמים, אבל הרבה פעמים גם כשהם יודעים, והם הופכים לנרטיב לגיטימי.

<שלי: אחרי שמשתמשים בציטוטים של הארגונים האלה, בדוחות ובמסמכים של הארגונים האלה, לאט לאט הם מוצאים את דרכם במסמכים רשמיים של פרלמנטים של הממשלות, הם מצוטטים על ידי תקשורת, מצוטטים בדוחות של ארגוני זכויות אדם וארגונים לא ממשלתיים אחרים, ולאט לאט הם הופכים לאמת.

<שלי: כל הארגונים האלה גם תומכים ב-BDS, אבל מה שאני מנסה להגיד הוא ש-BDS הוא לא הצרה הגדולה שלנו.

<שלי: כי אנחנו עומדים מול נרטיב שלם שהוא הרבה יותר מסוכן והוא הרבה יותר גדול מ-BDS.

<שלי: כמו שאומרים באנלית, לא הכול שחור, ואני חסידה גדולה של פיתוח וקידום יחסים עם אירופה, כאירופאית בעצמי, וחשוב מאוד לציין ולהגיד שיש הרבה התקדמות בהרבה דברים שקורים באירופה שמתריעים על עלייה במודעות לנושאים האלה ולסוגיות האלה.

<שלי: עצם העובדה שנושא של טרור עלה בחשיבות באירופה, הוא עוזר לכל התהליך הזה.

<שלי: רק לפני כמה חודשים המפלגה המובילה בגרמניה הכריזה על כך ש-BDS היא ביטוי של אנטישמיות, שזאת הייתה הצהרה מאוד חשובה ואסטרטגית.

<שלי: באירופה אימצו, למרות שלא באופן המחייב, הגדרה חדשה של אנטישמיות שמיישמים אותה עכשיו, גם האיחוד האירופי וגם מדינות אחרות, שכן מכניסה את הפן האנטי-ישראלי להגדרה של אנטישמיות.

<שלי: בהולנד לפני שנה הפרלמנט העביר החלטה לא לממן ארגונים שתומכים ב-BDS.

<שלי: רק לפני חודש בשווייץ הפרלמנט העביר חקיקה, שההחלטה היא הצהרתית.

<שלי: אבל חקיקה שיש לה כובד הרבה יותר גדול, שקוראת לממשלת שווייץ לשנות את כל החוקים שלה כדי לא לממן ארגונים שמסיתים שתומכים באנטישמיות ושיש להם קשרים לטרור.

<שלי: לפני שבועיים נורבגיה ודנמרק הקפיאו את המימון שלהם לארגון לא ממשלתי פלסטיני שהעניק שם של טרוריסטית לבניין.

<שלי: זאת אומרת, יש עלייה במודעות ובחשיבות של הנושאים האלה, ויש סוג של פריצה בנרטיב של ארגונים לא ממשלתיים וארגוני זכויות אדם שלצערנו הרבה פעמים מנצלים את האג'נדה של זכויות האדם כדי לקדם אג'נדות הרבה יותר פוליטיות.

<שלי: איך כל זה קשור לסטודנטים?

<שלי: כי בכל זאת באנו לציין את יום הסטודנט.

<שלי: אני חושבת שהקול של הצעירים ושל הסטודנטים הוא לא רק הכרחי וחשוב, הוא בין החשובים.

<שלי: אם זה פה בישראל ואם זה באירופה.

<שלי: אני חושבת ששם המשחק הוא שיתופי פעולה, אם זה להביא משלחות, אם זה פשוט לתת קול יותר לסטודנטים, כי הם קשורים למה שקורה בשטח, לשאלה איך כל הפעילות של הארגונים האלה באה לידי ביטוי.

<שלי: רוב המאבקים בין ישראל לבין אירופה הם מאבקים משותפים, ואני מאמינה שעצם העובדה שהתאחדות הסטודנטים כינסה היום את המפגש הזה כדי לדון בדברים האלה, היא מתריעה על כך שהסטודנטים תמיד חושבים קדימה, ואנחנו לפחות ב- NGO MONITOR תמיד עומדים לרשותם עם המידע ועם המחקר, עם הניתוח וגם עם היכולות שלנו והקשרים שלנו.

<שלי: אבל תכלס בסופו של דבר הביצוע הוא בידיים שלהם.

<שלי: אני חושבת שצריך והכרחי שזה יבוא יד ביד עם שיתופי פעולה ברמה של מקבלי החלטות ומחוקקים.

<שלי: אנחנו רואים גם התעניינות עולה בחקיקה מהצד של התורמים, זאת אומרת של ממשלות אירופאיות, שהיא יכולה הרבה פעמים להחליף צורך בחקיקה אצלנו פה, והיא גם תתבטא כיותר ידידותית.

<שלי: בסופו של דבר החקיקה והצד של האירופים צריכה לבחון לאן כספי משלמי המסים שלהם הולכים.

<שלי: זה לא תפקידנו.

<שלי: תפקידנו זה לעקוב אחרי הארגונים האלה ולהתריע על כך שהם פוגעים ביחסים.

<שלי: אני מודה לכם על ההזמנה להציג את העבודה של המחקר שלנו.

<שלי: זה ממש בתמצית.

<שלי: אני מברכת על היוזמה ואני קוראת לכם ליצור אתנו קשר בכל אחת מהמדינות, המומחיות שלנו היא מדינה-מדינה, ולנצל את החומרים שלנו.

<שלי: תודה רבה לחברי הכנסת.

רוברט אילטוב: אנחנו כמובן ככנסת וכוועדת המשנה נשמח לקבל את המחקרים.

רוברט אילטוב: זה מאוד מעניין.

רוברט אילטוב: אני באופן אישי מכיר את המחקרים שלכם, הם מאוד מעמיקים, וחשוב שגם חברי הכנסת ידעו בצורה יותר רחבה על הפעילות ועל המידע שאתם מספקים.

רוברט אילטוב: הוא מאוד הכרחי.

רוברט אילטוב: מצטרף אלינו יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אבי דיכטר.

רוברט אילטוב: בבקשה, אבי.

אבי דיכטר: באתי לשמוע, אבל התפעלתי.

אבי דיכטר: שמעתי אותך מדברת.

אבי דיכטר: אני כבר הרבה שנים בכנסת, לא זוכר אי-פעם שמישהו דיבר עם תינוק על הידיים שלא בוכה.

אבי דיכטר: זאת אומנות.

<שלי: הוא מציית לאימא.

אבי דיכטר: אני ממתין לשמוע ואחר כך אתייחס.

רוברט אילטוב: בבקשה, שחר לירן-חנן.

<שחר לירן-חנן: תודה.

<שחר לירן-חנן: אני מנכ"לית ארגון "האמת שלי".

<שחר לירן-חנן: זה ארגון של חיילים וחיילות במילואים שבאים לספר את האמת שלהם על מה שהם חוו בשירות הצבאי שלהם, על דילמות מוסריות שהם חוו, ולא כדי לקדם אג'נדות פוליטיות אלא פשוט כי השיח הזה הוא חשוב בפני עצמו והסיפורים שלנו – חשוב שיישמעו.

<שחר לירן-חנן: לפני הכול אני חייבת להגיד תודה על ההזדמנות ועל הדיון הזה.

<שחר לירן-חנן: אין ספק שסטודנטים הם כוח מאוד מאוד חזק במאבק הזה בדה-לגיטימציה, ואין ספק שהאקדמיה היא נמען מאוד חשוב שבו כולנו צריכים לפעול ולתמוך.

<שחר לירן-חנן: כמו שבארץ הצבא הוא חלק כל כך משמעותי בחיים, בזהות של כל אחד מאתנו וביום-יום שלנו, לאן שאנחנו לא הולכים ומה שאנחנו לא עושים, כך זה גם נתפס מבחוץ וכך זה גם תופס חלק כל כך משמעותי בשיח האנטי-ישראלי ובדה-לגיטימציה.

<שחר לירן-חנן: כשאני הייתי שליחה מטעם הסוכנות היהודית בדרום אפריקה לפני כמה שנים, עצם העובדה שהייתי חיילת, וזה לא משנה מה עשיתי בצבא, כבר גרר הרבה מאוד האשמות ומחמאות, במירכאות, שקיבלתי מכל מיני גופים ומכל מיני מקומות שהלכתי לדבר בהם, באמת בלי קשר למה עשיתי ואם אי-פעם אחזתי נשק בכלל.

<שחר לירן-חנן: זה מן קישור כזה שאי אפשר למנוע אותו.

<שחר לירן-חנן: אז אם כבר אי אפשר למנוע אותו, אז בואו ננצל אותו לטובתנו.

<שחר לירן-חנן: היום כארגון של מילואימניקים יש לנו כוח מאוד גדול בידיים.

<שחר לירן-חנן: העובדה שאנחנו חיילי מילואים ולא בשירות סדיר, ויחד עם זה אנחנו כמובן גם אזרחי מדינת ישראל, נותן לנו חופש לדבר בפתיחות ובמן אותנטיות על החוויות שלנו ועל הדעות שלנו – לא פוליטיות – בעצם זה אנחנו מצליחים לייצר אפקט רגשי מאוד מאוד חזק בפני כל קהל שאנחנו פוגשים, גם קמפוסים וגם מחוץ להם, גם אצל הקהלים הכי ליברליים שפגשנו.

<שחר לירן-חנן: ופגשנו קהלים מאוד ליברליים.

<שחר לירן-חנן: אנחנו ארגון מאוד חדש, חגגנו בדיוק שנתיים, אבל הספקנו כבר להיות לא מעט בצפון אמריקה, באוסטרליה, בדרום אפריקה.

<שחר לירן-חנן: רק עכשיו קיבלתי הזמנות גם לאנגליה ולמקסיקו, שגם שם רוצים לשמוע אותנו.

<שחר לירן-חנן: אני חושבת שיש לנו איזשהו קול ייחודי.

אבי דיכטר: חזרת לדרום אפריקה אחרי זה בתור אזרחית?

<שחר לירן-חנן: כן.

אבי דיכטר: ומה היה ההבדל?

<שחר לירן-חנן: אני חייבת להגיד שלא מאוד שונה.

<שחר לירן-חנן: במשך שנה שלמה שחייתי בדרבן, בדרום אפריקה, ראיתי שבהתחלה היהודים גם בקמפוסים וגם בכל מקום אחר העדיפו לשמור על פרופיל נמוך ולהתחבא במאורות שלהם, כי בסוף זה השכנים שלהם, בסוף הם המיעוט שם.

<שחר לירן-חנן: הנוכחות שלהם שם היא מינימאלית ויש להם שם מספיק מצוקות אחרות שהם לא צריכים להיות שם השגרירים של ישראל בנוסף לכל העליהום שיש עליהם, אפילו כאנשים לבנים.

<שחר לירן-חנן: לי אין הבעיה הזאת, הם לא השכנים שלי, הם לא החברים שלי לכיתה או לשום דבר אחר, ויש לי גם הסיפור שלי שאני יכולה לשתף.

<שחר לירן-חנן: אני חושבת שלאורך הזמן הצלחנו, ישראלים שנמצאים שם, להעצים אותם, לתת להם כוח שידעו שיש מישהו שעומד מאחוריהם.

<שחר לירן-חנן: אני חושבת שהרבה מהארגונים שיושבים פה משמשמים כפונקציה הזאת שמחזקת את הלוחמים האמיתיים שנמצאים שם בשטח ונלחמים את המלחמה הזאת יום-יום.

<שחר לירן-חנן: אני חושבת שגם בשביל זה אנחנו צריכים להיות פה, ובגלל זה היום אני עושה את מה שאני עושה, כשאני כבר לא שליחה רשמית של הסוכנות היהודית.

<שחר לירן-חנן: לאט לאט הם יוצאים מהמאורות ומעזים לדבר ונלחמים ולא שותקים, אפילו על האי דיוקים הכי קטנים שהם פשוט לא צודקים.

<שחר לירן-חנן: ביקורת זה לגיטימי, שקרים זה כבר לא.

<שחר לירן-חנן: כמו שאמרתי, חשוב לי להגיד שאנחנו ממש לא עובדים לבד.

<שחר לירן-חנן: רק פה מסביב לשולחן יש כמה מהשותפים החזקים שלנו, בין אם זה SSI וקמרה והלל.

<שחר לירן-חנן: לעולם לא נגיע לקמפוס או לכל מקום אחר ונכפה את עצמנו.

<שחר לירן-חנן: כמו שאמרתי, בעיני לפחות הם הלוחמים האמיתיים, והתפקיד שלנו זה לתת להם את הכלים או הקולות שאנחנו יכולים להשמיע מתוך העמדות שלנו ולחזק אותם.

<שחר לירן-חנן: אני רוצה לחזור לאמירה שנאמרה פה בתחילת הדיון.

<שחר לירן-חנן: אנחנו מדברים פה על ה-BDS ואנחנו מדברים על הדה-לגיטימציה, אבל צוין פה שהרבה מאותם פעילי BDS או אנשים שבגללם אנחנו צריכים לעשות פה את מה שאנחנו עושים, הם ישראלים.

<שחר לירן-חנן: יש ארגונים ישראלים שפועלים שם בקמפוסים ויש ישראלים בודדים שנמצאים שם בקמפוסים, וזו סיטואציה הזויה, אין מילה אחרת.

<שחר לירן-חנן: העובדה שאני מגיעה לקמפוסים בכל מקום שבו הייתי וכמילואימניקית ישראלית ישר משייכים אותי לארגונים אחרים, ושוב לארגונים פוליטיים, והם מקור הידע שלהם והם מקור הידע שלהם והם הנציגים שלהם של החברה הישראלית או של חיילי צה"ל, זו סיטואציה הזויה.

<שחר לירן-חנן: אין מילה אחרת.

<שחר לירן-חנן: זה גורם לכולנו לעבוד פי אלף יותר קשה.

<שחר לירן-חנן: אנחנו צריכים להיות הפנים של מדינת ישראל, אנחנו צריכים להיות הפנים של חיילי צה"ל, אנחנו צריכים להשתמש בחוויות האישיות שלנו כדי להשמיע את הקולות האלה, כדי להשפיע על השיח הציבורי הרחב, בין אם זה בקמפוסים וגם מחוץ להם, וזה כוח שאוי לנו אם לא ננצל ונשפיע.

<שחר לירן-חנן: שוב, אני רוצה להודות על ההזדמנות גם להיות חלק מזה.

<שחר לירן-חנן: יש פה פורום מאוד חזק, יש פה ארגונים מדהימים, רק ממעט הפנים שאני מצליחה לזהות.

<שחר לירן-חנן: אני רוצה גם לחזק ולהדהד את האמירה שנאמרה פה לגבי שיתופי פעולה.

<שחר לירן-חנן: חד-משמעית זה מה שמאפשר לנו לעשות את מה שאנחנו עושים ולהביא את הקולות האלה החוצה.

<שחר לירן-חנן: נשמח להמשיך לבנות ולטפח שיתופי פעולה כאלה כמה שיותר.

<שחר לירן-חנן: זו הדרך לנצח, ביחד.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: בני פישר, נשיא EUGS.

<בני פישר: תודה רבה לכם על ההזמנה.

<בני פישר: גם כיף לראות כל כך הרבה חברים פה בחדר.

<בני פישר: הבאתי גם את הנשיא הבא של EUGS פה לכנסת ושהוא גם מרגיש טוב פה.

<בני פישר: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי:) העברית שלי לא מושלמת.

<בני פישר: אם תרשו לי, אני מעדיף לדבר באנגלית, במידה ומשהו לא יהיה ברור אשמח להבהיר.

<בני פישר: - - - מגרמניה - - - בריסל, בלגיה שבו אני הנשיא המכהן של איגוד הסטודנטים היהודי האירופאי שהוא ארגון מטריה של איגודי של סטודנטים יהודים, אנחנו פועלים ב-35 מדינות אירופאית ואני מדבר בשמם של 160 אלף יהודים צעירים בין הגילאים 18-35.

<בני פישר: כארגון אנחנו עובדים עם - - - של הקהילה היהודית ומה שחשוב להבין זה שברור שהקהילה היהודית זה איפה שאנחנו מנסים למקד את עיקר המאמצים שלנו.

<בני פישר: אנחנו פועלים בשמם של זכויות הצעירים היהודים בפני מוסדות אירופאים ה-OSCE ובמיוחד ארגון זכויות האדם של האו"ם.

<בני פישר: מה שהייתי רוצה לדבר על דוגמאות של מה שאנחנו רואים שקורה בימים אלה בנוגע לנטיות אנטישמיות ופעילות של BDS בקמפוסים, אבל הייתי רוצה גם לדבר על פרקטיקות ואסטרטגיות שמצאנו כיעילות.

<בני פישר: כשמדברים על אירופה חשוב להבין שאירופה זה לא אירופה, 35 מדינות, כמו שאתם יכולים לתאר לעצמכם יש 35 אומות שונות ובמיוחד בכל מה שנוגע ל-BDS ניתן למעשה לחלק את אירופה למערב, מרכז ומזרח אירופה.

<בני פישר: אם תדברו עם סטודנטים יהודים מסלובקיה הם לא יהיו מסוגלים להגיד לכם את המשמעות של BDS כאשר סטודנטים יהודים מבריטניה, מבלגיה ומהולנד מכירים טוב מאוד את משמעותו כי הם היו צריכים לחוות את זה על עצמם.

<בני פישר: בנוגע למאבק ב-BDS, יש כמה ארגונים שהם חזקים יותר מאתנו, הם לא צריכים את התמיכה שלנו ויש לנו אחרים שמאוד זקוקים.

<בני פישר: דבר ראשון, הייתי רוצה לתת כמה דוגמאות.

<בני פישר: בבריסל, ולמעשה זה בכל בלגיה, בבריסל וגם באנטוורפ היה דובר שהוזמן על ידי המפלגה הקומוניסטית הצעירה, הוא ניסה להרוג את הרב עובדיה יוסף, הוא הורשע עקב כך, הוא היה בכלא יותר מ-15 שנה, אני חושב, והוא הוזמן לדבר בששה קמפוסים בבלגיה.

<בני פישר: כמובן שזה מאוד הדאיג אותנו מכוון זה מישהו שביצע ניסיון רצח, ולכן החלטנו לפנות לנשיאי האוניברסיטאות.

<בני פישר: פחות או יותר - - - מה שאולגה אמרה בשבילנו החשש הגדול ביותר לא היה העובדה שמאות אנשים הגיעו לשמוע את דבריו, הקשיבו והריעו לו שבמקרה של האירועים אצלנו זה לא תמיד המצב.

<בני פישר: החשש הגדול ביותר מבחינתנו היה העובדה שאף אחד מראשי האוניבריטאות הבינו את הטיעון שלנו.

<בני פישר: אנחנו הבענו בבירור שלהזמין מישהו שהורשע בניסיון לביצוע רצח, זהו לא פעיל למען שלום, זה לא מישהו שצריך לדבר על שלום.

<בני פישר: חלק מהכותרות של נושא הדברים שלו היו איך להביא שלום למזרח התיכון.

<בני פישר: אבל ראשי האוניברסיטאות לא היו בצד שלנו, הם טענו שזאת שאלה של חופש הביטוי ושהם לא יהיו מוכנים לבטל את האירוע.

<בני פישר: החשש הגדול בשבילנו היה שהם גם לא הסכימו, בחלק מהמקרים, לעימות נגדי מצדנו.

<בני פישר: אז בשם חופש הביטוי היה בבירור חוסר איזון בנוגע למי שמותר להביע את עמדתו ומי לא.

<בני פישר: אוסטריה היא דוגמה של מרכז אירופה.

<בני פישר: באוסטריה אנחנו רואים מצד אחד שארגון הסטודנטים הלאומי, שכל סטודנט אוסטרי חייב להיות חבר בו, למעשה לא מתיר פעילות של BDS בקמפוסים באוסטריה, לפחות לא עם המעורבות שלהם, שזה הצלחה גדולה מבחינתנו ועבדנו על זה זמן רב.

<בני פישר: יחד עם זאת, כשמדובר על מה שעושים הארגונים המקומיים הם מוצאים דרכים שלא ליישם את הדברים האלה.

<בני פישר: כן מתקיימות פעולות של BDS ואנחנו רואים גם את BDS מתפתח בגרמניה ואוסטריה, הסקטור דובר הגרמנית.

<בני פישר: יש דוגמאות נוספות שהייתי יכול לתת לכם עכשיו.

<בני פישר: אני חושב שאנחנו חייבים לדבר על בריטניה אבל אני יודע שאחד החלוצים של התאחדות הסטודנטים היהודית ידבר וירחיב לגבי מה שקורה שם.

<בני פישר: לכן אני רוצה כרגע לדון בפרקטיקות הטובות ביותר שאנחנו חושבים שרלוונטיות אולי גם לכאן.

<בני פישר: קודם כל אני רוצה להביע את הערכתי לעבודה שכולכם עושים ואת תודתי לכך שסטודנטים ישראלים, במיוחד התאחדות הסטודנטים שהיא שותף חזק, כשמדובר לא רק על הגנה על זכויות הסטודנטים בישראל אלא זכויות היהודים בקמפוסים האירופאיים.

<בני פישר: הרבה מחברי הארגון שלנו וגם אנחנו משתפים פעולה עם הרבה מהארגונים שכאן סביב השולחן, אנחנו מזמינים דוברים כי אנחנו חושבים שאין אנשים טובים יותר לדבר עם סטודנטים מאשר הסטודנטים עצמם, הם לומדים אחד מהשני, ככה זה עובד.

<בני פישר: אפילו בתגלית זה הניסיון עכשיו, במקום היררכיה בהשכלה, הגישה המודרנית להשכלה היא לא היררכית, וכך עמיתים דנים בנושאים האלה.

<בני פישר: במובן הזה, העובדה שישראל נאבקת ב-BDS מאוד מועילה לנו.

<בני פישר: מצד שני, אנחנו מוצאים שאנחנו כארגון, אבל גם הרבה מחברי הארגונים המקומיים שאיתם אנחנו עובדים, הרבה פעמים נשארים מחוץ לתמונה כאשר זה מגיע לנושא של התמודדות עם BDS בקמפוס שלהם.

<בני פישר: אנחנו הרבה פעמים מתמודדים עם הערות שמגיעות מהממשלה הישראלית, מוסדות ישראלים רשמיים, שגרירות ישראל וגם, דרך אגב, ממנהיגות של קהילות יהודיות.

<בני פישר: פעמים רבות אלה אנשים דיי מבוגרים שלא יודעים מה קורה בקמפוס, אף פעם לא דיברו איתנו, אף פעם לא שאלו אותנו מה לעשות, וכשצריך לדבר בשם סטודנטים יהודים אנחנו חושבים שהסטודנטים היהודים צריכים לעשות את זה.

<בני פישר: אותו דבר בנוגע לכל התערבות זרה בנושאים הקשורים בעינייני הקמפוס.

<בני פישר: אם רוצים להתעמת עם BDS באחת המדינות האירופאיות צריך לוודא שקודם כל מנסים לפנות לאיגודים המקומיים או לארגונים המקומיים במטרה לדעת מה הדבר הנכון ביותר לעשות.

<בני פישר: אני יכול לומר לכם מעבודתי היום יומית שכל מדינה אירופאית היא שונה.

<בני פישר: מזרח אירופה שונה ממערב אירופה.

<בני פישר: דבר אחרון שחשוב להדגיש, כי גם רציתי לסיים בצורה חיובית.

<בני פישר: רק לאחרונה הפרלמנט האירופי העביר את ההגדרה של אנטישמיות שהיא ההגדרה הישנה של ה-UMC אבל עכשיו היא ידועה כהגדרה של ה-IHRA (International Holocaust Remembrance Alliance).

<בני פישר: ואני חושב שזו דוגמה מצויינת לכך שעימות מול BDS יכול לקרות.

<בני פישר: הדרך שבה לחצנו עבור ההגדרה הזאת שתעבור הייתה דרך גישה הוליסטית.

<בני פישר: בנינו כישורי על, היו לנו דוברים שהם אינם יהודים שדיברו בשמנו במטרה לתמוך בהגדרה הזאת.

<בני פישר: עבדנו על זה מספר שנים ופנינו לנושא הזה מנקודת המבט של זכויות אדם, לא מנקודת מבט נגד BDS או נגד אנטישמיות, מפרספקטיבה שהיא פרו-זכויות אדם שאני חושב שבסופו של דבר הובילה להצלחה.

<בני פישר: מה שאני חושב שטוב בהגדרה הזאת שהיא לגמרי מבדילה בין ביקורת לגיטימית על ישראל ואנטישמיות.

<בני פישר: זאת הסיבה שהיו לנו כל כך הרבה בעיות כשתמכנו בהגדרה הזאת כי הרבה מהמדינות החברות, שוודיה, הולנד, בעיקר המדינות הסקנדינביות, דיי התנגדו להגדרה הזאת והייתה להם הגדרה שכללה אנטי ציונות כצורה של אנטישמיות.

<בני פישר: אבל בסופו של דבר ההגדרה הזאת היא מאוד מועילה לנו מכוון שאולגה דויטש מ- - - היא הזכירה את הדוגמה של הסרט הדוקומנטרי שהוצג בגרמניה.

<בני פישר: היה דיון לאחריו שהיה לו מיליוני צופים שבו במשך שעה וחצי אנשים ניסו לדון מהי אנטישמיות.

<בני פישר: כאשר יש לנו את ההגדרה הזאת היא מאפשרת לנו לענות ולהגיב במהרה.

<בני פישר: אנחנו יכולים לראות שגם בפועל דברים השתנו.

<בני פישר: רומניה, אוסטריה ובריטניה אימצו את ההגדרה של IHRA ברמה הלאומית ואני חייב לומר שבריטניה היא דוגמה זוהרת למה זה אומר לאמץ הגדרה.

<בני פישר: זה לא רק פיסת נייר אבל הם באמת התחילו ליישם את זה.

<בני פישר: אירועים בוטלו עקב כך שדיקני האוניברסיטאות יכלו להבחין בין מה שלגיטמי ומה שלא על סמך ההגדרה.

<בני פישר: אני חייב לומר שאני לא רואה את זה קורה באוסטריה או ברומניה.

<בני פישר: אז הגדרות זה דבר אחד וזה מאוד חשוב לתמוך בהן אבל אם אין יישום שלהן אז אנחנו לא נראה תוצאות.

<בני פישר: אחרון חביב אני רוצה שוב לומר תודה על זה שאתם נותנים במה לסטודנטים.

<בני פישר: בהתחלה ביקרתי את זה שלא תמיד האנשים המתאימים הם אלה שנשאלים כאשר זה נוגע לעימות עם BDS ואתם לא עשיתם את השגיאה הזאת.

<בני פישר: תודה רבה שנתתם לי לדבר כאן ושנתתם במה לקול של הסטודנטים מאירופה.

<בני פישר: הייתי רוצה להודות ל- NUIS עבור השיתוף פעולה שהיה לנו בשנה האחרונה.

<בני פישר: כפי שאתם יודעים, הפגישה הבאה של מועצת איגוד הסטודנטים האירופאים תהיה בישראל שזה הודות לעבודה הנהדרת שאתם עושים.

<בני פישר: EUGS הוא ארגון שמחובר ל- - - אז אנחנו גם שמחים לראות אתכם סביב השולחן הזה.

<בני פישר: אז תודה רבה לכולכם על העבודה שאתם עושים ולכך שהזמנתם אותנו לכאן.

רוברט אילטוב: תודה רבה על הסקירה הרחבה.

רוברט אילטוב: אבל אני נאלץ לקצץ את זמני הדיבור לשלוש דקות לדובר, ואשמח מאוד אם לא תחזרו על הדברים.

רוברט אילטוב: יוסף תרשיש, יו"ר WUJS.

<יוסף תרשיש: תודה רבה.

<יוסף תרשיש: אני יו"ר ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודיים.

<יוסף תרשיש: גם אני מתנצל על העברית שלי, אני עולה חדש.

<יוסף תרשיש: אני אדבר באנגלית.

רוברט אילטוב: זה בסדר, זה לא חיסרון.

רוברט אילטוב: גם אני הייתי עולה חדש.

<יוסף תרשיש: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי:) קוראים לי יוסף תרשיש, אני יו"ר התאחדות העולמית של הסטודנטים היהודיים.

<יוסף תרשיש: ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודיים היא ארגון מטריה - - - אנחנו תומכים - - - זוהי הרשת הגדולה ביותר של ארגון סטודנטים עצמאי בעולם, אנחנו נמצאים ביותר מדינות מאשר כל ארגון אחר שפעיל בקמפוסים.

<יוסף תרשיש: אנחנו כוללים בתוכנו את כל איגודי הסטודנטים ב-WUJS, כמו כן את איגודי הסטודנטים באמריקה, יש לנו איגודים חדשים שפועלים בארצות הברית, יש לנו קשרים בקנדה, אנחנו פעילים כמובן בדרום אפריקה, אוסטרליה, ניו זילנד וגם בהודו.

<יוסף תרשיש: כמו שבני אמר, אני גם אתן לכם כמה דוגמאות של כמה דברים שקורים מחוץ לאירופה שקשורים ל-BDS ואז אני אדבר על הפרקטיקות הטובות ביותר שאנחנו מצאנו.

<יוסף תרשיש: אז כמובן, אני במקור מבריטניה, אז אני אדבר קצת על מה שקורה בבריטניה.

<יוסף תרשיש: בשנה האחרונה זה היה פחות יותר בלתי נמנע לשמוע מדיי שבוע על ארגון הסטודנטים הלאומי בבריטניה.

<יוסף תרשיש: באפריל שנה שעברה ארגון הסטודנטים הלאומי בחר אישה בשם מליה בואטיה להיות נשיאת הארגון.

<יוסף תרשיש: היא תומכת ידועה של BDS, מאוד פעילה נגד ישראל, אקטיביסטית אנטי-ציונית שהואשמה רבות באנטישמיות.

<יוסף תרשיש: התגובה של מרבית האוכלוסייה הייתה ש-NUS הוא לא ארגון שאנחנו יכולים לעבוד איתו, אל תדברו איתם, הם קבוצה של אנטישמים.

<יוסף תרשיש: עד כמה שאני מעריך את העבודה של Stand with us, התנועה הזאת בבריטניה הצהירה שסטודנטים יהודים לא צריכים לבוא במגע עם NUS.

<יוסף תרשיש: התגובה של איגוד הסטודנטים היהודים בבריטניה שאני הייתי הנשיא שלו הייתה לגמרי הפוכה.

<יוסף תרשיש: אנחנו לא יכולים לבנות בריתות במקומות בהם אנחנו לא קיימים.

<יוסף תרשיש: אם אנחנו נסיר את עצמנו מהארגון אז אין לנו שום סיכוי לשנות את זה.

<יוסף תרשיש: מה שקרה ל - - - ה-NUS לאחרונה, באפריל האחרון, מליה בואטיה הפסידה בבחירות וכמעט כל - - - מודרי סלייק נבחר, סטודנט יהודי, איזי לנגה, פעיל באיגוד הסטודנטים היהודי נבחר להיות סגן הנשיא בהתאחדות הסטודנטים הלאומית.

<יוסף תרשיש: זה תפקיד חשוב מאוד, אחד התפקידים הבכירים בארגון הזה.

<יוסף תרשיש: ראינו ממש פניית פרסה באיך שדברים מתנהלים בבריטניה.

<יוסף תרשיש: במקומות אחרים, אני אהיה האדם השלישי כאן שמדבר על דרום אפריקה, אני הייתי שבועיים בדרום אפריקה בזמן שהיה את שבוע האפרטהייד הישראלי לפני כמה שנים ובעוד כמה טיולים.

<יוסף תרשיש: בדרום אפריקה בכל שנה בשבוע האפרטהייד הישראלי ניתן לראות את - - - דגלים עפים בקמפוס.

<יוסף תרשיש: הם לוקחים את הדברים ברמה אחרת.

<יוסף תרשיש: זה מאוד נדיר לראות את זה במקומות אחרים.

<יוסף תרשיש: יש הרבה - - - בצעדה בלונדון רואים את ה- - - דגלים מתעופפים אבל לראות אותם בקמפוס זה מאוד מדאיג.

<יוסף תרשיש: ראיתי אותם כבר שלוש שנים בקמפוסים בדרום אפריקה.

<יוסף תרשיש: אנחנו גם ראינו ניסיון למחאה אלימה על מנת לפגוע באיגוד הסטודנטים היהודים בדרום אפריקה בשנה האחרונה.

<יוסף תרשיש: בדרום אמריקה הנשיאה הקודמת של פדרציית הסטודנטים היהודים הצ'יליאנית הפסיקה ללכת לאוניברסיטה בגלל שחבריה לספסל הלימודים איימו שיהרגו אותה.

<יוסף תרשיש: אם אתם לא מכירים את צ'ילה, בצ'ילה יש את אוכלוסיית הפלשתינאים הגדולה ביותר מחוץ למזרח התיכון.

<יוסף תרשיש: יש 400 או 500 אלף פלשתינאים החיים בצ'ילה.

<יוסף תרשיש: רובם נוצרים אבל למרות זאת זה מקום קשה מאוד להיות בו סטודנט יהודי כי יש 40 אלף סטודנטים יהודים בלבד במדינה.

<יוסף תרשיש: זה מאוד מדאיג מה שקורה בדרום אמריקה.

<יוסף תרשיש: היה להם את שבוע האפרטהייד הישראלי פעם ראשונה בשבוע שעבר.

<יוסף תרשיש: ישנם גם פעילות של BDS באוניברסיטאות רבות וזה רק בשנתיים האחרונות.

<יוסף תרשיש: לא היה קיים BDS בצ'ילה לפני שנתיים וזה עולה בצורה משמעותית.

<יוסף תרשיש: אני רוצה לעבור לפרקטיקות הטובות ביותר.

<יוסף תרשיש: אנחנו מצאנו שקודם כל מדובר במערכות יחסים.

<יוסף תרשיש: תמיכה דרך מערכת יחסים היא הדרך היחידה שבה אנחנו נוכל לייצר תמיכה רחבה כנגד BDS.

<יוסף תרשיש: יש נטייה להסתמך על קהילות שאנחנו יודעים שתמיד יתמכו בנו.

<יוסף תרשיש: אנחנו לא יכולים למקד את כל מאמצינו על - - - קהילות, האנשים האלה יתמכו בנו לא משנה מה שנעשה.

<יוסף תרשיש: לכן, אנחנו משקיעים את עיקר מאמצינו בעבודה עם קבוצות מיעוט בשוליים בקמפוס.

<יוסף תרשיש: WUJS עושים עבודה כבירה באירופה עם קהילות קטנות כולל הקהילה הארמנית והרומנית.

<יוסף תרשיש: אבל גם אנחנו עובדים הרבה עם סטודנטים על ה- - - אני רציתי לדבר על דברים נוספים אבל אני אדבר על אסטרטגיה גלובלית.

<יוסף תרשיש: בעידן גלובלי זה בלתי אפשרי לעשות משהו אלא אם אנחנו ניגשים לזה מנקודת מבט גלובלית.

<יוסף תרשיש: יותר מדיי מהעבודה שמושקעת במאבק ב-BDS קורית ברמה האזורית.

<יוסף תרשיש: אנחנו נפעל באמריקה, אחר כך אירופה, אמריקה הדרומית וכו'.

<יוסף תרשיש: זה עידן של רשתות חברתיות, כל התומכים שלנו בקמפוסים ברחבי העולם מדברים אחד עם השני, יש תנועות שמדברות על ליצור תנועת סטודנטים עולמית שוב, חלק מהסטודנטים באיגוד הסטודנטים האירופאי עומדים מאחורי זה.

<יוסף תרשיש: הם לאחרונה חתמו על התחייבות בנוגע להשכלה חופשית בה שותפות גם הפדרציה הקנדית של הסטודנטים ואיגוד הסטודנטים האפריקאי.

<יוסף תרשיש: כשהם פנו לעבר גישה גלובלית גם אנחנו היינו צריכים לעבור לכך.

<יוסף תרשיש: אם הסטודנטים היהודים לא יהיו מועצמים לעבוד ברמה הגלובלית, אם ארגונים כמו שלי לא יקבלו תמיכה כדי לקבל תמיכה גלובלית אז אנחנו נשאר מאחור.

<יוסף תרשיש: תודה רבה שהזמנתם אותי.

<יוסף תרשיש: תודה רבה על הדיון הזה והזמנת הסטודנטים, אחרי מה שבני אמר, תודה.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: ארגון SSI, רודי רושמן.

<רודי רושמן: שלום.

<רודי רושמן: אני רואה שהשארת כל הסטודנטים שבאים מחו"ל לסוף, אבל אנחנו נזכיר את זה כשנעשה עלייה.

<רודי רושמן: אני רודי רושמן, אני ראש ה-SSI.

<רודי רושמן: אני אנסה לדבר בעברית.

<רודי רושמן: אני רוצה להגיד תודה ללירן ול"אמת שלי" שהזמינו אותנו לפה בשביל לדבר.

<רודי רושמן: אני אספר לכם קצת על מי אני, ומה שאני עובר בקמפוס שלנו בניו-יורק ואיך אפשר לשנות את זה באוניברסיטאות השונות.

<רודי רושמן: נולדתי בצרפת.

<רודי רושמן: גדלתי רוב החיים שלי בארצות-הברית.

<רודי רושמן: בגיל 17 עברתי לארץ, עשיתי צבא, הייתי חייל בודד פה, ואז התחלתי אוניברסיטה ב-UCLA, שזו הפעם הראשונה שראיתי מה זה BDS ומה זה התנועה האנטי-ישראלית.

<רודי רושמן: ממש מהר הבנתי שכל העולם היהודי הפרו-ישראלי מדברים על BDS בצורה לא נכונה.

<רודי רושמן: כי זה מה BDS?

<רודי רושמן: זה לא תנועה, זה פרקטיס שהתנועה משתמשת בה.

<רודי רושמן: הסטודנטים כנגד ישראל מנסים להשתמש בזה בקמפוס, אבל גם אם BDS לא עובר בקמפוסים יש עדיין תנועה כנגד ישראל.

<רודי רושמן: זה אומר שאם אנחנו רואים את BDS כבעיה, ו- BDS לא עובר בתוך קמפוס, אנחנו חושבים שסיימנו את העבודה.

<רודי רושמן: הבעיה בתוך הקמפוס זה הקבוצות שמאחורי העולם האנטי-ישראלי, זה SJP ו-JBP.

<רודי רושמן: הם משתמשים בנרטיב שלהם ללכת נגד הנרטיב שלנו.

<רודי רושמן: הם משתמשים בסיפורים ובסבל של כל מיני האנשים בקמפוסים, השחורים, ההיספנים, כל מיני מיעוטים בקמפוסים, מבינים איפה הבעיה ואיפה הסבל שלהם ופתאום הם אומרים שזאת אותה בעיה שיש להם בתוך ישראל ובתוך האזורים של הפלסטינים, ובגלל זה הם צריכים להיות ביחד ובגלל זה צריך להיות כנגד ישראל.

<רודי רושמן: כשאני אומר להיות כנגד ישראל, אני לא אומר שהם אומרים שישראל זה טוב או לא טוב.

<רודי רושמן: אני אומר שהם אומרים שישראל לא אמורה להיות קיימת.

<רודי רושמן: מה שהעולם הפרו-ישראלי בדרך כלל עושים בארצות-הברית, הם מדברים על טכנולוגיה ועל כל מיני דברים יפים שנשמעים טוב, שאולי אם נגיד את זה בעולם יאהבו אותנו, אבל הבעיה זה לא אם ישראל היא טובה או רעה, אלא למה ישראל אמורה להיות קיימת בכלל.

<רודי רושמן: רוב הסטודנטים בקמפוס – אני לא מדבר על אנטי-ישראלים או פרו-ישראלים – כשהם מגיעים לקמפוס מה שהם יודעים על ישראל זה שהיה שואה, היה הקמת מדינת ישראל והיום יש סכסוך עם הפלסטינים.

<רודי רושמן: הסיבה שישראל קיימת היא השואה, אבל אם זו הסיבה, אז למה אנחנו בכלל בישראל?

<רודי רושמן: והסיבה שבגללה יש סכסוך בין ישראל לפלסטינים היא הקיום של מדינת ישראל.

<רודי רושמן: החלטתי לעבור לקולומביה, כי ידעתי שקולומביה זאת אחת האוניברסיטאות שהן הכי אנטי-ישראליות ורציתי ללכת דווקא לשם לעשות שינויים.

<רודי רושמן: מה שראיתי שצריך לעשות, זה לא רק לדבר על כל מה שישראל עושה טוב, אלא לדבר על הסיפור שלנו.

<רודי רושמן: היום זו לא מלחמה עם אמת ועם עובדות, אלא עם נרטיבים ותחושות.

<רודי רושמן: ואנחנו לא משתמשים בנרטיבים ובתחושות שלנו.

<רודי רושמן: אף אחד לא מבין למה ישראל קיימת.

<רודי רושמן: או שהם אומרים שזה בגלל התורה, שזה לא עובד עם מישהו לא דתי, או שאומרים שזה בגלל השואה, וזה לא יעבוד כי יכולנו ללכת לאוגנדה או לכל מיני מקומות אחרים, וזה לא יעבוד כי גם אם אנחנו עושים טובים, מבחינתם לקחנו מדינה של מישהו אחר.

<רודי רושמן: אז אנחנו צריכים לדבר על למה אנחנו קיימים כמדינה ומה הסיפור שלנו.

אבי דיכטר: אם אפשר לשאול אותך שאלה.

אבי דיכטר: אל תדאג, אתן לך את הדקות בחזרה, יש לי קשרים עם היושב-ראש.

רוברט אילטוב: כך מפוררים את המשמעת.

אבי דיכטר: הרי גם יוסף קודם תיאר וגם אתה מתאר עבודה בסביבה של נוצרים.

רוברט אילטוב: לא רק.

אבי דיכטר: בעיקר באוניברסיטאות באירופה, והוא גם דיבר אפילו בצ'ילה.

אבי דיכטר: הרי אתה מבין שבמזרח התיכון כולו, המקום היחיד שמספר הנוצרים לא נמצא בירידה, או בירידה דרמטית, זה מדינת ישראל.

אבי דיכטר: זה המקום היחיד שמיעוט נוצרי גדל.

עליזה לביא: ומשגשג.

אבי דיכטר: גדל, משגשג, מתחנך וכו'.

אבי דיכטר: בלבנון הם בנסיגה נוראית, בסוריה הם בכלל נרצחים, במצרים הקופטים נרצחים.

אבי דיכטר: בבית-לחם, אני התחלתי לעבוד ב-1976 באזור, היו 85% נוצרים, 15% מוסלמים.

אבי דיכטר: היום זה 85% מוסלמים.

אבי דיכטר: וכך זה כמעט בכל מדינה.

אבי דיכטר: השאלה היא האם הנושא הזה בא לידי ביטוי בפגישות שלכם.

<רודי רושמן: אני לא יודע על קמפוסים אחרים, אני אדבר על אוניברסיטת קולומביה, שזאת אוניברסיטה שמאלית קיצונית והיא אנטי דתית בהרבה מקרים.

<רודי רושמן: אני לא חושב שזה בגלל שהנוצרים שם או לא שם, כי יש נוצרים, והם מפחדים להיות נוצרים ומפחדים להיות רפובליקנים.

<רודי רושמן: זאת אוניברסיטה שהולכת לפי דת של שמאלנים – לא שמאלנים שאנחנו מכירים, כי שמאלנים זה שמאל קיצון, וכל קיצון זה לא טוב.

<רודי רושמן: מה שקורה בקמפוס ומה שבעיה הוא שלא רק האמת ולא רק העובדות, זה הנרטיבים.

<רודי רושמן: היהודים והאנשים שהם פרו-ישראלים לא משתמשים בנרטיבים שלנו.

<רודי רושמן: אנחנו רק עושים דברים שעושים פרו-ישראלים כדי שנרגיש טוב.

<רודי רושמן: כשבאים לקבוצות אחרות, אני לא אגיד שמות של קבוצות אחרות, אבל כשבאים לקמפוס שלנו ומציגים דברים טובים על ישראל רק בתוך הקהילה היהודית, בדרך כלל בתוך "הלל" או חב"ד, אנחנו לא הולכים לקמפוס עם סטודנטים אחרים, קושרים קשרים ומדברים אתם על למה ישראל קיימת.

<רודי רושמן: מה שקורה הוא שיש סטודנט שמבין שישראל קיימת רק בגלל השואה, ופתאום היא לא הולכת ללימודים עם מורים שאומרים שיהודים הם דת לבנה או בכלל ממרכז העולם, והם באו להתיישב על חשבון הפלסטינים המקומיים.

<רודי רושמן: כשהם שומעים את זה, כשהם שומעים שהשואה הייתה הגזמה כדי ליישב את פלסטין, מה אתם חושבים שהם יבינו בסוף?

<רודי רושמן: אז אם אני מסתכל לפני 50 שנה בארצות-הברית, אתה יכול להגיד שהמדינה הייתה raises.

<רודי רושמן: הרבה אנשים היו כנגד שחורים.

<רודי רושמן: יכול להיות שיש raises בתוך קולומביה היום.

<רודי רושמן: אבל מה שאני יודע הוא שהם לא יפתחו את הפה, כי עשו את זה שזה לא יהיה פוליטיקלי-קורקט לדבר כנגד שחורים.

<רודי רושמן: למה אנחנו כיהודים לא עושים את זה למען הסיפור שלנו והזהות שלנו?

<רודי רושמן: זה מה שאני חושב שצריך להשתנות.

<רודי רושמן: זה לא להגיד את האמת.

<רודי רושמן: האמת היא חשובה וצריך להגיד אותה.

<רודי רושמן: אבל זה לדעת איך לספר את הנרטיב שלנו.

רוברט אילטוב: קודם כל, היהודים רוצים שידברו עליהם.

רוברט אילטוב: זה הבסיס.

רוברט אילטוב: אנחנו אלפי שנים רוצים שידברו עלינו.

<רודי רושמן: זה תלוי.

<רודי רושמן: בקמפוס שלי רוב היהודים שמים את הראש למטה.

אבי דיכטר: שיראו את הכיפה.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: "אם תרצו", בבקשה.

<תום ניסני: קודם כל, כמובן, תודה על האפשרות.

<תום ניסני: אני אנסה לקצר.

<תום ניסני: אני חושב שבמסגרת הדיון, הסטודנטים הישראלים מאוד רוצים לפעול בנושא המאבק ב-BDS ובדה-לגיטימציה ועושים את זה.

<תום ניסני: אני אישית הייתי אחראי על דסק ערבית בזמן "עמוד ענן" באוניברסיטה העברית והפעלנו המון סטודנטים שפועלים למען הנושא.

<תום ניסני: משהו שעומד פה באמצע החדר וקצת נזרק לאוויר, וכן חשוב לי להגיד אותו בפירוש, זה שהרבה מהמאבק הזה נתקל בקשיים מבחינת סטודנטים דווקא מכיוון האקדמיה הישראלית.

<תום ניסני: זה נושא שצריך לעסוק בו ולפתוח אותו בצורה הרבה יותר רחבה.

<תום ניסני: למה אני מתכוון?

<תום ניסני: יש כמות נכבדה מאוד של מרצים ואנשי אקדמיה ישראלים שבמפורש ובגלוי עוסקים בקידום אג'נדות של דה-לגיטימציה ו-BDS כלפי מדינת ישראל, ואני לא מדבר על חילוקי דעות או על דברים לגיטימיים אחרים.

<תום ניסני: יש פה דוגמאות מפורשות של פרופסורים מהאוניברסיטה העברית, פרופסורים מבן-גוריון, שקוראים ותומכים במפורש באג'נדות של BDS ודה-לגיטימציה.

<תום ניסני: אתן שתי דוגמאות לסבר את האוזן.

<תום ניסני: אורן יפתחאל, פרופסור בבן-גוריון, שהחל מ-2002 עורך השוואות באופן סיסטמתי בין מדינת ישראל לשלטון האפרטהייד בדרום אפריקה.

<תום ניסני: פרופ' נורית פלד אלחנן מהאוניברסיטה העברית ומראשי "טריבונל ראסל על פלסטין", פורום בין-לאומי הפועל לקידום סנקציות דיפלומטיות, מסחריות ותרבותיות נגד ישראל.

<תום ניסני: יש גם הדוגמאות מהשבועות האחרונים שראינו באוניברסיטה העברית את פרופ' כסיף, שגם חבר הכנסת דיכטר התייחס לזה, ששוטף את המוח באופן סיסטמתי לסטודנטים על כך שישראל עם חוק הלאום וכדומה היא כמו שלטון הנאצים בשנות ה-30.

אבי דיכטר: איך זה שהסטודנטים נותנים למוח להישטף?

אבי דיכטר: אני לא ראיתי שום תגובה.

אבי דיכטר: אני חייב להודות שזה די הפתיע אותי שלא הייתה איזושהי תגובה.

אבי דיכטר: בעגה צבאית יש משפטים מה עושים במקרה כזה, אבל ברמה הסטודנטיאלית זה נראה לי קצת אנמי.

אבי דיכטר: לפעמים אנחנו עוסקים בדיון מאוד חשוב, נמצאת פה חבורה יוצאת מן הכלל.

אבי דיכטר: אני אומר את זה לא כמליצה, אלא באמת לתפארת המליצה.

אבי דיכטר: וכשיש מקרה בבית, אצלנו, לא קשור באוניברסיטת קולומביה או לשום מקום אחר, פה בבית עומד מרצה, עושה שטיפת מוח, כמו שאתה אומר, ואתה רואה שמכופפים את הראש.

אבי דיכטר: השאלה היא למה.

עליזה לביא: היום אמרו את זה פה סטודנטים, הם מפחדים להרים את הראש.

אבי דיכטר: ממה החשש?

<קריאה: מדברים פה על יום הסטודנט, ועלתה סערת הקוד האתי.

<קריאה: אני בפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל-אביב, 900 סטודנטים.

<קריאה: מפקולטה שלמה, 5-4 סטודנטים מדברים.

<קריאה: הייתי בכיתה של 150 סטודנטים, אני הסטודנטית היחידה שמדברת.

<קריאה: כי אני רציתי להגן על מדינת ישראל, להיות עורכת דין במשפט בין-לאומי.

<קריאה: אמרתי: אני מוכשרת פה להיות תובעת נגד מדינת ישראל?

<קריאה: תשלחו אותי לבית הדין הבין-לאומי בהאג לתבוע את מדינת ישראל.

<קריאה: פשוט בושה.

<קריאה: סליחה שאני כל כך נסערת, זה פשוט כואב.

<קריאה: מה שהולך באקדמיה פה זה מכונה להרעלת סטודנטים נגד המדינה.

<קריאה: נכנס מרצה לפקולטה ואומר: אם אני עד סוף הקורס לא משכנע אתכם שמדינת ישראל בחטא יוסדה, נכשלתי.

עליזה לביא: מי אמר את זה?

<קריאה: אני לא מכירה את השם שלו.

עליזה לביא: בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל-אביב?

<קריאה: לא.

<קריאה: ממשל או מדעי המדינה לפני כמה שנים.

<קריאה: דוגמאות פשוט איומות.

<קריאה: אני צריכה להגן על המדינה שלי, על מה שהיה פה ב"צוק איתן" ועל חיסול סלאח שחאדה.

<קריאה: בין החיסול שנכשל לחיסול השני נרצחו 60 ישראלים, והמרצה מציג את זה, ואני מרימה את היד ואומרת לו: אתה יודע שהחיסול שלו בוטל בגלל אישה וילדה.

<קריאה: קל וחומר אם היינו יודעים ש-14 ילדים היו בבניין הזה, זה לא היה קורה.

<קריאה: התנצלנו והייתה ועדת חקירה.

<קריאה: הסיפור הזה שמרצה מציג את המדינה לא מפורשות, אבל במרומז, כפושעת מלחמה, והסטודנטים הם אינטליגנטים, הם לא טיפשים.

<קריאה: אחרי זה שמעתי את ד"ר אבי בל מאוניברסיטת בר-אילן, ואני כאילו בעולם אחר, אני שומעת דברים אחרים.

<קריאה: אם לא היו לי הכלים ללמוד לבד כדי להגן על ישראל, לצערי לא שמעתי דברים כאלה באוניברסיטה שלי.

<קריאה: זו פשוט קטסטרופה.

<תום ניסני: למסגר טיפה אחורה את הדיון, יש המון דוגמאות.

אבי דיכטר: אני אומר כמעט במונח הקלאסי, סטודנטי כל ישראל התאחדו.

עליזה לביא: היום היה פה נשיא האוניברסיטה שלך.

עליזה לביא: אירחנו את נשיא אוניברסיטת תל-אביב ביום הסטודנט כאן.

עליזה לביא: תני לי מידע, אשמח לטפל בזה.

אבי דיכטר: הלהט והאנרגיות החיוביות שרצות כאן, אני מקווה שהן לא נשארות בכנסת.

אבי דיכטר: יש פה אנרגיות למכביר.

<תום ניסני: הדברים האלה עלו גם בדברים של נציגי הממשלה.

<תום ניסני: רשמתי לי ההערות.

<תום ניסני: נאמר בתחילת הדיון שסטודנט שרוצה לפעול נגד תנועות דה-לגיטימציה ו-BDS, בסוף פוחד להיות מזוהה ככזה באופן הכי אבסורדי, כי על-ידי המרצים הישראלים שלו הוא עלול לקבל את התיוג ואת הסנקציות.

<תום ניסני: זה נאמר לא על ידי, אלא על-ידי משרדי הממשלה, כי זה קורה.

<תום ניסני: אנחנו עוסקים בדברים האלה המון זמן.

<תום ניסני: לצערי אני חושב שהרבה גופים, כמו התאחדות הסטודנטים שאני אשמח לפנות אליהם גם פה וגם אחרי זה, לא עוסקים בנושא הזה מספיק.

<תום ניסני: האוניברסיטאות מגבות את אותם מרצים.

<תום ניסני: על ההתבטאות הזאת של ד"ר כסיף, האוניברסיטה העברית האשימה את הסטודנטים שהם הקליטו אותו ואמרו: עדיף לכם להשאיר דברים בכיתה ולא להתעסק עם המרצים.

<תום ניסני: זאת הייתה התגובה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אולי נעשה דיון המשך?

רוברט אילטוב: כמובן נעשה.

רוברט אילטוב: עוד לא סיכמנו.

עליזה לביא: יש פה דברים שהם פחדו לומר אותם בדיונים הקודמים.

עליזה לביא: אנחנו הרי כל היום פה עם הסטודנטים.

רוברט אילטוב: פה זה קודם כל ועדת הביטחון ואחר כך החוץ.

רוברט אילטוב: לכן ניתן את הביטחון.

עליזה לביא: היה פה נשיא אוניברסיטת תל-אביב היום, אנחנו אירחנו אותו.

<תום ניסני: משפט סיכום שחשוב להגיד, חופש ביטוי יש לכולם, אבל צריך לזכור שהמרצים והאקדמיה הישראלית ממומנת על-ידי כספי משלמי המסים, וראוי כבר היום, כבר מחר, לעצור את הקרקס הזה שבו הרבה מהאוניברסיטאות הישראליות הפכו להיות במה ודחיפה מאוד משמעותית לתנועות ה-BDS.

רוברט אילטוב: תודה.

<יפית עובדיה: אני מייצגת את תוכנית למאבק באנטישמיות ברשת של התאחדות הסטודנטים במשרד החוץ.

<יפית עובדיה: אנחנו מורידים סרטונים ותגובות אנטישמיות וגם פרו BDS בכל מיני אתרים במדיה.

<יפית עובדיה: אני סטודנטית אמריקנית.

<יפית עובדיה: גם אני למדתי באוניברסיטה בסן דייגו, קליפורניה.

<יפית עובדיה: אני רוצה לשאול, לסטודנטים ישראלים אנחנו נותנים המון כלים, יש כל מיני ארגונים שעוזרים להם לצאת לחו"ל ולהילחם נגד ה-BDS ונגד אנטישמיות.

<יפית עובדיה: אבל איזה כלים אנחנו נותנים לסטודנט הרגיל, הממוצע, האמריקני היהודי שנמצא שם, בשיא הקרב, כשקשה לו עם כל המאמצים האלה?

<יפית עובדיה: איזה מאמצים מדינת ישראל נוקטת כדי לעזור לסטודנט הרגיל הזה?

<יפית עובדיה: כשאני למדתי באוניברסיטה בסן דייגו זה היה בזמן "עופרת יצוקה", ואני זוכרת שמצאתי את החוקה של החמאס בספרייה המרכזית שלנו.

<יפית עובדיה: דיברתי עם ראש הספרייה ואמרתי לו: בעמוד הראשון כאן יש הצדקה להריגת ישראלים, להריגת יהודים, איך זה ייתכן שזה נמצא כאן?

<יפית עובדיה: היו כאן גם כל מיני ארגונים בעד ה-BDS, אבל בארגונים יהודיים היינו פחות מ-10 סטודנטים.

<יפית עובדיה: בקמפוס של 25,000 סטודנטים.

עליזה לביא: היום הסוכנות נמצאת שם ויש שליחים בתוך "הלל", שליחים מיוחדים.

רוברט אילטוב: יפית, נתתי לך להתייחס לדברים שנאמרו, אבל יש לנו פה סדר דוברים ויש עוד הרבה דוברים שנרשמו ולא דיברו, לכן אני נאלץ להפסיק אותך.

רוברט אילטוב: אבל לצורך ההבהרה, אנחנו נאמץ את הפורום הזה ונמשיך לפעול בהמשך.

רוברט אילטוב: אלון פרידמן, "הלל", בבקשה.

<אלון פרידמן: תודה.

<אלון פרידמן: אני אנסה קצת יותר להיצמד לכותרת של היום ולנושא של הוועדה.

<אלון פרידמן: המאבק ב-BDS, כשמו כן הוא, הוא מאבק.

<אלון פרידמן: הוא מתנהל בחזית, ובאמת כל הארגונים שיושבים כאן, וכאשר מדובר בקמפוסים בצפון אמריקה בטח ובטח, עובדים בשיתוף פעולה, והרבה פעמים תחת החסות של מרכזי "הלל" עם הקמפוסים, כי "הלל" הוא הגוף שלו יש הבניינים ולו יש התשתית והוא בעצם זה שאחראי על האוהל הרחב הזה של השיח היהודי בקמפוסים.

<אלון פרידמן: אני רוצה לשפוך פה אור מזווית טיפה אחרת ולהגיד שאת המאבק הספציפי הזה ב-BDS, נקודתית, כשאנחנו מסתכלים על אוניברסיטה אחר אוניברסיטה, עם כל הקשיים שמתוארים פה, זה מאבק שאנחנו מנצחים בו בסופו של דבר.

<אלון פרידמן: צריך לדעת, באחוזים ניכרים מאוד מהמקרים כאשר עולה הצעת BDS לשולחן הדיונים של מועצת הסטודנטים, באחוזים ניכרים מאוד ההצעה הזאת נופלת.

<אלון פרידמן: באחוזים בודדים שבהם היא עוברת, המציאות בקמפוס לא משתנה כלל ביום שלמחרת, מאחר שאף פעם, לא סגל ובטח שלא אדמיניסטרציה ונשיאות של אוניברסיטה, מקבלים הצעות על חרם של ישראל.

<אלון פרידמן: ואוניברסיטה אמריקנית יודעת היום, שאם היא תקבל הצעה לחרם אקדמי על ישראל, או תקרא לכל חרם מסוג אחר, היא שמה את עצמה ללעג ולקלס.

<אלון פרידמן: היא לא תעשה את זה, ועובדה היא שבאמת זה לא קורה.

<אלון פרידמן: אבל אני רוצה להגיד מכאן, שזה נכון מבחינתנו לצפות שסטודנטים יהודים יובילו את המאבק ב-BDS ויובילו את המאבק בדה-לגיטימציה ויעמדו לצד מדינת ישראל.

<אלון פרידמן: אבל זאת טעות חמורה להניח, שהם יעשו את זה פשוט בגלל שהם יהודים.

<אלון פרידמן: כשאנחנו מדברים על חוויות שעולות כאן סביב השולחן ואנחנו מדברים על אותם סטודנטים, ואלה שיושבים כאן היום הם כאלה שהיו מחוברים, סטודנטים אמריקנים שבאו ממקומות שמובילים היום ארגונים, SSI, יושבים באגודות סטודנטים.

<אלון פרידמן: אלה חבר'ה שהיה להם ה-DNA הזה איפושהו והרבה פעמים הם בחרו לבוא לארץ, והיום הם נמצאים פה סביב שולחן הכנסת.

<אלון פרידמן: זה לא המצב לגבי הסטודנט היהודי האמריקני.

<אלון פרידמן: 90% מהסטודנטים היהודים האמריקנים – אנחנו מדברים על בערך 400,000 סטודנטים יהודיים בקמפוסים בארצות-הברית היום – האחוז הגדול והניכר ביותר מהם אינם מחוברים לסיפור הזה.

<אלון פרידמן: אלה שכבר עובדים ב-SSI ומוכנים להתנדב עם ACT.IL, ויושבים ומובילים את הדיונים הפרו-ישראלים, הם אנשים שכבר הרווחנו אותם והם מנהלים את המאבק הזה בחזית והם עושים עבודת קודש מדהימה.

<אלון פרידמן: אבל כולנו יודעים, בטח ובטח הוועדה הזאת, שמלחמה שתתנהל אך ורק בחזית, בלי שמישהו ידאג לעתודות בעורף, גם אם הקרב ינוצח, והוא מנוצח, המלחמה תופסד.

<אלון פרידמן: לכן אני אומר שההנחה הזאת לפיה סטודנט בהיותו יהודי הוא גם החייל שלנו בקמפוס, היא הנחה מוטעית.

<אלון פרידמן: ברוב המקרים, מתוך חוסר ידע וחוסר עניין וחוסר זהות, הסטודנטים האלה לא נמצאים שם.

<אלון פרידמן: כשאומר לנו חברנו מקולומביה שרוב הסטודנטים מעדיפים להוריד את הראש, זה מתוך חוסר ביטחון, זה מתוך חוסר ידע.

<אלון פרידמן: זה מתוך זה שאף אחד לא חיבר אותם.

<אלון פרידמן: וכשאני מסתכל על הכותרת, מקומם של סטודנטים ישראלים במאבק בתנועת ה-BDS – חברים, הישראלים האלה תמיד יהיו בחזית כאשר הם ילמדו באוניברסיטאות בארצות-הברית, אבל יש לנו גם מה לעשות עם הישראלים כאן.

<אלון פרידמן: וכאשר אנחנו רוצים שסטודנט יהודי אמריקני יבין סוף-סוף שיש לו גם תפקיד להגן על מדינת ישראל, הוא צריך קודם כל להבין שמדינת ישראל היא חלק בלתי נפרד מהזהות היהודית שלו.

<אלון פרידמן: ועל מנת להבין שהיא חלק בלתי נפרד מהזהות היהודית שלו, הוא צריך לפגוש את הצעיר היהודי הישראלי ולדבר אתו עין בעין.

<אלון פרידמן: אי-אפשר לקחת אדם שלא מבין כלום בכלום ולשלוח אותו ישר לחזית.

<אלון פרידמן: כך זה ייראה.

<אלון פרידמן: אז יש הרבה מאוד עבודת עתודה לעשות ויש הרבה מאוד עבודה זהותית לעשות ויש הרבה מאוד צורך לחבר סטודנטים יהודים בארצות-הברית לתובנה שחלק מהזהות היהודית שלהם היא החיבור למדינת ישראל.

<אלון פרידמן: ולעצם הקיום שלה וזכות הקיום הלגיטימי שלה כמדינה יהודית, דמוקרטית, איפה שהיא נמצאת היום.

<אלון פרידמן: חבר הכנסת דיכטר, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אני לא מוטרד מהמרצים, לא בקולומביה ולא בעברית או בבן-גוריון שמדברים ואומרים את הדברים האלה.

<אלון פרידמן: אני יכול להבין למה זה מרתיח סטודנטים שיושבים ושומעים אותם.

<אלון פרידמן: אני יכול גם להבין למה זה עובר מעל הראש להרבה אחרים, בגלל שזה מיעוט מבוטל.

<אלון פרידמן: יצא לי לשבת פה בוועדת חינוך שכונסה בכינוס חירום כדי לטעון שאוניברסיטת בן-גוריון תומכת ב-BDS, דבר אבסורדי מאין כדוגמתו.

<אלון פרידמן: בגלל ש-5, 7 או 10 מרצים אמרו משהו שהוא באמת מרתיח.

<אלון פרידמן: אבל מכאן ועד שהמערכת האקדמית תומכת?

<אלון פרידמן: היכולת שלנו, השירות שאנחנו עושים לשונאינו בזה שאנחנו שופכים כל כך הרבה אור על המיעוט המבוטל הזה, זה כמו השירות שאנחנו עושים ל-BDS בארצות-הברית.

<אלון פרידמן: במקום לדבר על חיזוק הזהות, אנחנו מתייחסים ל-BDS שהוא באמת מפסיד, הוא דועך, בכזאת האדרה, שזה כביכול האויב העומד לפתחנו, זה הרבה פעמים שירות דוב לסיפור הזה.

<אלון פרידמן: אני רוצה לחזור ולהסיט את העניין באמת לעיקר.

<אלון פרידמן: חיבור הסטודנטים היהודים להבנה שיהדותם כרוכה בישראל.

<אלון פרידמן: כמו שיש צורך להסביר לסטודנטים ישראלים שישראליותם היא חלק מהשייכות שלהם.

רוברט אילטוב: זה דיון שקיימנו גם בוועדת המשנה ואתה היית שם, דיון שקשור ליהדות ארצות-הברית.

רוברט אילטוב: זה דיון רחב, מורכב, מסובך.

רוברט אילטוב: רק לפני שבוע היה משבר בסוגיית הגיור.

רוברט אילטוב: בוא נשאיר אותו לדיון אחר.

רוברט אילטוב: שחר אלון, בבקשה.

<שחר אלון: תודה רבה, חבר הכנסת אילטוב, שהזמנתם אותי.

<שחר אלון: חבר הכנסת דיכטר.

<שחר אלון: אני הייתי שליח חינוכי בהונג-קונג, בוונצואלה, ותפקיד אחרון הייתי חלק מהקונסוליה הישראלית בניו-יורק.

<שחר אלון: הייתי עובר בכנסיות ומרצה על ישראל.

<שחר אלון: מחמם את הלב לראות את כל האנשים שפה, ואני חולק על "אם תרצו".

<שחר אלון: רוב הסטודנטים אפאטיים, ויש משבר ציוני עמוק בחיים הסטודנטיאליים הישראלים.

<שחר אלון: פחות אכפת לאנשים היום ממה שקורה פה במדינה.

<שחר אלון: תנסו לעשות אירוע ציוני באוניברסיטה מקובלת ותראו את ההיענות.

<שחר אלון: יש אפטיה, וזה משבר חברתי עצום שצריך להתייחס אליו.

<שחר אלון: התאחדות הסטודנטים לא נועדה ליום הסטודנט.

<שחר אלון: חברים, האחריות מוטלת עליכם.

<שחר אלון: אני לא סטודנט כבר כמה שנים.

<שחר אלון: תובילו, קחו את היוזמה.

<שחר אלון: אף אחד אחר לא יעשה את זה יותר טוב מכם.

<שחר אלון: היום זה התפקיד שלכם.

<שחר אלון: לא נולדתם ולא באתם לכל המצב הזה כדי לעשות ימי סטודנט.

<שחר אלון: יש צורך לבנות, ואולי שזה יצא מהוועדה, תוכנית אסטרטגית למאבק ב-BDS.

<שחר אלון: מישהו פה יודע כמה אוניברסיטאות יש בארצות-הברית?

<שחר אלון: ויקיפדיה יודע, 2,800 אוניברסיטאות ומקומות אקדמיים.

<שחר אלון: מישהו פה עשה פעם בדיקה?

<שחר אלון: אולי יש מקומות ששם הבעיה אקוטית יותר?

<שחר אלון: אולי יש מקומות ששם עוד אפשר לדבר?

<שחר אלון: יש פה האסטרטג אולי הכי גדול במדינת ישראל מבחינה ביטחונית.

<שחר אלון: איך אפשר לפעול בלי תוכנית אסטרטגית, שנוכל לבדוק מה עשינו השנה, מה נעשה בשנה הבאה?

<שחר אלון: יש פה מיטב הכוחות.

אבי דיכטר: בשביל זה משרד לענייני אסטרטגיה.

רוברט אילטוב: תכף הם יתייחסו.

<שחר אלון: הנציג של המשרד ליחסים אסטרטגיים אמר את דברו קודם, אבל אני דוחף אתכם לקחת את היוזמה.

<שחר אלון: תרכזו אתם את הפעילות, תבנו אתם את המטה.

<שחר אלון: מה צריך לעשות בפועל?

<שחר אלון: יש פה עשרות אוניברסיטאות בארץ ומוסדות אקדמיים שיש להם קשרים בין-לאומיים עם אוניברסיטאות אחרות.

<שחר אלון: אין פה בדיקה אילו קשרים ניתן לנצל עם אוניברסיטאות אחרות, עם ראשי התאחדויות סטודנטים אחרות בעולם.

<שחר אלון: אילו בריתות נוצרות ואילו מאבקים אפשר לנהל ביחד על סמך זה שמדינת ישראל היום היא במצב מאוד טוב, יש לנו יחסים דיפלומטיים עם 160 מדינות.

<שחר אלון: לא שמעתי שמדינת ישראל פנתה לראש ממשלת בריטניה ואמרה: יש פה דברים שהם לא יכולים לקרות ולא ייתכן ששאר היחסים הדיפלומטיים שלנו הם כרגיל, וביטחון ומדע ומחקר והכול, אבל תראו מה קורה באוניברסיטאות שלכם.

<שחר אלון: בשביל לטפל בסרטן הזה צריך תוכנית אסטרטגית שתגיד: היום המקומות הכי אקוטיים זה גרמניה, בריטניה, ארצות-הברית.

<שחר אלון: הרי ארצות-הברית היא מדינה ענקית, איך אנחנו יודעים לאן להפנות את הכוחות?

<שחר אלון: האם רק בקולומביה הבעיה קיימת?

<שחר אלון: אולי יש דווקא מקומות אחרים שיותר חשוב לטפל בהם?

<שחר אלון: אני לא יודע, אני רק שואל, מה האסטרטגיה, מה התוכנית, שנדע גם לבחון את עצמנו בשנה הבאה.

<קריאה: נאווה אדלשטיין, מנהלת קשרי החוץ שלנו, היא בקשר הדוק עם יושבי-ראש התאחדות הסטודנטים בכל רחבי אירופה.

<שחר אלון: אני קורא לכם גם כעורך-דין, אני חבר בלשכת עורכי הדין של ישראל, תרתמו גופים אחרים שיכולים לעזור.

<שחר אלון: אני אשמח לעזור ברמה שאני מכיר.

<שחר אלון: האם היהודייה הביאה הרבה מאוד עורכי דין לעולם, ויש עורכי דין יהודים בכל העולם שרוצים לעבוד, אבל צריך את הסטרטר, מישהו שידליק אותם, שירתום אותם, שיגייס אותם.

<שחר אלון: יש בארצות-הברית 50 אגודות של עורכי דין, בכל מדינה יש התאחדות עורכי דין.

<שחר אלון: מתים לעשות, מתים לעבוד.

<שחר אלון: קחו את היוזמה, קחו את המושכות, תובילו סטודנטים ואנשים צעירים שיכולים לעשות שינויים.

<שחר אלון: אל תחכו לאנשי הממשלה, אל תחכו לחברי הכנסת.

<שחר אלון: ואני קורא שוב ליצירה של תוכנית אסטרטגית שתיבנה על-ידי כולם.

רוברט אילטוב: תודה, אלון.

רוברט אילטוב: אנחנו נאלצים עוד מעט לסיים את הישיבה.

רוברט אילטוב: יש פה עוד הרבה דוברים שנרשמו.

רוברט אילטוב: בהתייעצות עם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון ושלי כיושב-ראש ועדת המשנה לענייני הסברה וחוץ קבענו שאנחנו נאמץ את הפורום הזה, אנחנו נמשיך את הדיונים.

רוברט אילטוב: כמובן, בשיתוף פעולה עם הממשלה פה מסביב לשולחן.

רוברט אילטוב: אנחנו גם ממשיכים לעשות את הפעילות בפורום הסגור, אבל אני כבר אומר לכם שאנחנו נמשיך את כינוס הפורומים עם כל הארגונים כדי שהדיאלוג שיש פה יוצף ויקבל את התמיכה של הכנסת.

רוברט אילטוב: אשמח מאוד שכל הגורמים ייקחו פה צד פעיל ביותר באירוע הזה.

רוברט אילטוב: ניתן לסיכום גם למשרד החוץ וגם למשרד ההסברה.

רוברט אילטוב: בבקשה.

<רון גרסטנפלד: אני רוצה להתייחס.

<רון גרסטנפלד: דבר ראשון, עבודה נעשית ברמה האסטרטגית, ברמת הממשלה.

<רון גרסטנפלד: לא סתם כ-18 מיליון בארצות-הברית יש חקיקה נגד BDS.

<רון גרסטנפלד: זה חסר תקדים.

<רון גרסטנפלד: אני לא אבוא עכשיו בבכי ונהי על משרד החוץ, אבל שתבינו איזו עבודה נעשית כאשר בשגרירות הממוצעת יש שני עובדים מדיניים.

<רון גרסטנפלד: בפעם הבאה, אם נגיע לישיבה כזאת, אני אשמח לקרוא לכם שורה של מברקים שמגיעים מנציגויות ותראו איך המשרד נחוץ לדברים האלה.

<רון גרסטנפלד: כמובן שכאשר אנחנו מדברים על הנושא הזה של סטודנטים ישראלים, זה לא רק הנושא של ה-BDS כמלחמה.

<רון גרסטנפלד: סטודנט נלחם כי נלחמים נגדו.

<רון גרסטנפלד: הוא נאלץ להגיב הרבה פעמים, וכאן החשיבות הרבה של החברה האזרחית ושל אותם ארגונים כדי לתת להם את אותם כלים.

<רון גרסטנפלד: אני מתחבר לדברים של אלון, שהרבה פעמים לא ניתן, כי אתה אמרת מתחברים לזהות היהודית.

<רון גרסטנפלד: בין היתר יש כאן קיצוצים בתקציבים של סוכנות יהודית, הרבה פחות שליחים, הרבה פחות חיילים בשטח.

<רון גרסטנפלד: וכשיש הרבה פחות חיילים בשטח, המלחמה יותר קשה, ולמרות זאת אנחנו מנצחים בה באותם כוחות משותפים.

<רון גרסטנפלד: ואני שמח שאכן כך.

<רון ברומר: עו"ד שחר אלון, קודם כל תודה.

<רון ברומר: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

<רון ברומר: אסטרטגיה קיימת, אסטרטגיה סדורה ממשלתית מטעם המשרד לנושאים אסטרטגיים, שעובד עם ארגונים רבים בחברה האזרחית.

<רון ברומר: חלקם אפילו נמצאים בבניין הזה כרגע, ומי שיודע יודע מי עובד אתנו ומי לא.

<רון ברומר: אני מברך על ריבוי הארגונים בחברה האזרחית, בייחוד בתחום הקמפוסים שהוא יותר סקסי מתחומים אחרים.

<רון ברומר: אבל אליה וקוץ בה.

<רון ברומר: ריבוי ארגונים מביא גם לצורך של כל ארגון להוכיח את עצמו ולהראות את הייחודיות שלו.

<רון ברומר: כבוד היושב-ראש העלה פעמיים בדיון הזה את השאלה לנציגים שונים: האם אתם עובדים עם אחרים?

<רון ברומר: האם אתם עובדים עם קואליציות?

<רון ברומר: הלוואי שיכולתי להגיד שבאמת יש קואליציות רחבות, יפות, מכובדות, כפי שהצד השני עובד.

<רון ברומר: הבעיה הכי גדולה שלנו, שהרעים מהצד השני עובדים בקוהרנטיות כמעט מופלאה, עם מסר אחיד, עם כיווני פעולה אחידים, עם תאריכים שכולם מתכנסים לפעילות באותו זמן.

<רון ברומר: כולנו יהודים, שני יהודים שלוש דעות, וזה בסדר.

<רון ברומר: אני חושב שלשם כך נוצר המשרד לנושאים אסטרטגיים, כדי לתכלל פעילות ברמה הממשלתית, והמשרד מעמיד את עצמו, את משאביו, את האסטרטגיה שלו ועוד אמצעים רבים אחרים לטובת כל ארגון וארגון שרוצה לשים הצעה פרקטית.

רוברט אילטוב: שאלת הבהרה.

רוברט אילטוב: אתה אומר שהם עובדים בצורה מאוד סיסטמתית, כלומר אתה יכול לזהות מה המקור של הפעילות?

<רון ברומר: בוודאי.

רוברט אילטוב: ומה קרה מאז?

רוברט אילטוב: למה הם עדיין קיימים?

<רון ברומר: אנחנו עובדים על זה.

<רון ברומר: מדובר בפעילות סדורה מאוד של הצד השני, שהיא מודל לחיקוי.

<רון ברומר: צריך להסתכל איך הם עובדים ולנסות לאמץ כמה משיטות הפעולה שלהם.

<רון ברומר: בוודאי שהמטרה היא בסופו של דבר שהם יוכלו לפעול פחות טוב ממה שהם פועלים היום.

<רון ברומר: אבל אם אני חוזר לצד שלנו, אנחנו מעמידים את עצמנו ואת משרדנו לטובת כל ארגון וארגון שנמצא פה, לבוא ולהציג תוכניות, לבוא ולהציג יוזמות, רעיונות.

<רון ברומר: כפי שאמרתי בתחילת הדיון, זה היה המשפט הראשון שלי, חלק מהשכל נמצא בכנסת, רוב השכל נמצא בחברה האזרחית ובארגונים שמיוצגים סביב השולחן.

<שמואל לטקו: אני שומע כאן אנשים נפלאים, ארגונים נפלאים.

<שמואל לטקו: לא שמעתי שהם הזכירו פעם אחת איזשהו שיתוף פעולה אתכם או עם משרד אחר ממשלתי.

<שמואל לטקו: הם עובדים לבד, הם עושים את הכי טוב שהם יודעים לעשות.

<שמואל לטקו: אז איפה שיתופי הפעולה.

<שמואל לטקו: אני מצפה שהם יגידו שהם עובדים ביחד.

<קריאה: כאזרחים תמיד מוצאים את הדרך להאשים גם את פעילות חברי הכנסת, גם את פעילות הממשלה.

<קריאה: אני חושב שהצוות שנבנה במשרד לנושאים אסטרטגיים – אני כאזרח לא ראיתי עבודה כזאת כבר הרבה מאוד שנים, ויצא לי כחבר הנהלת התאחדות הסטודנטים לראות כמה עבודות של משרדים.

<קריאה: הם עובדים אל תוך הלילה, צוותי העבודה עובדים קשה מאוד.

<קריאה: הם כן תומכים בכולנו.

<קריאה: התייחסתם לנושאים כלכליים, לא תמיד התמיכה מהמדינה חייבת לבוא בכסף, בטח בנושאים האלה.

<קריאה: לפעמים זה אפילו קצת עדיף שזאת לא תהיה תמיכה בכסף.

<קריאה: התמיכה במשאבים, במחקרים, בתפיסת הפעלה, בסנכרון בינינו כארגונים אזרחיים.

<קריאה: אני חייב להגיד שהעבודה שהמשרד עושה בשנה האחרונה, בטוח הצד הזה של השולחן שיתף פעולה בהרבה פרויקטים בזכות זה שרון וחבריו חיברו בינינו.

<קריאה: אז אם זה לא יצא כך מהצד שלנו, נראה לי שלא מעט כאן סביב השולחן יגידו שהם עושים עבודה נפלאה.

<רון ברומר: יהללך צדיק ולא פיך.

<רון ברומר: כפי שאמרתי, ידידי, יש לא מעט ארגונים שאנחנו עובדים אתם.

<רון ברומר: אתה לא תשמע על זה, לא בתקשורת ולא בשום מקום אחר.

<שמואל לטקו: אני גם שומע אתכם בדיונים, אני יודע.

<רון ברומר: כי זה אינטרס שהדברים האלה לא יצאו.

<רון ברומר: אני חושב שאם אני עובד עם ארגון מסוים, בסופו של דבר עם כל העולם ואשתו ידעו שהוא עובד עם ממשלת ישראל, זה רק צובע אותו בצבעים לא טובים.

<רון ברומר: לכן רוב מוחלט של ההתקשרויות ושל הפרויקטים שלנו הם חסויים.

<אסף קורצמן: אני סטודנט במכללת ברל, סך הכול שנה א'.

<אסף קורצמן: בחיים לא שמעתי על אף פעילות של אף ארגון במכללה.

<אסף קורצמן: לא מזכירים שום דבר שקשור לציונות, ליהדות.

<אסף קורצמן: הדבר היחיד שראיתי במכללה שלי זה שהזכירו שיר של נאפר על הלוח.

<אסף קורצמן: אין שם פעילות.

<אסף קורצמן: נכון לעכשיו תהיה לי דריסת רגל בקשר לעבודת הסטודנטים בשנה הבאה.

<אסף קורצמן: אפילו מבחינתי ליצור קשרים מעכשיו.

<אסף קורצמן: אני רוצה להכניס את העניין הזה.

<אסף קורצמן: זה לא הגיוני שאני במכללה במדינת ישראל, ואני לא רוצה להיכנס למגדרים אבל המגדר היהודי הוא הרבה פחות במכללה, לא שומעים אותו.

<אביב איטח: נשמח לחבר הכנסת ליעקב חטואל ולהסתדרות הציונית העולמית.

<אביב איטח: אני שמח שהבעת את העמדה הזאת, ואנחנו נעשה את זה.

<קריאה: לכל החבר'ה פה שעוסקים בהסברה, אני הייתי עוזרת הפקה של דף הסברה שנפתח עבור סטודנטים בחו"ל, מתוך ידיעה שהם מנותקים מהיהדות.

<קריאה: יש שם סרטונים נהדרים על אפרטהייד.

<קריאה: אדם מצרי אומר: אם הייתה לי מדינה במזרח התיכון שהייתי יכול לחיות בה זה ישראל.

<קריאה: ד"ר מרדכי קידר.

<קריאה: נוצרייה בשם גלברט שהגיעה לישראל ואומרת: גיליתי משהו אחר לגמרי.

<קריאה: לא יהודים.

<קריאה: הסרטונים נמצאים בדף של Hear is Israel.

<קריאה: תשתמשו בהם.

<קריאה: הם סרטוני הסברה ממש טובים.

רוברט אילטוב: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע.

רוברט אילטוב: אנחנו נמשיך את הפורום הזה להמשך הסוגיה שהועלתה פה, שיש פה גם בתוך המוסדות האקדמיים הישראלים פעילות שהיא תומכת BDS או יוצרת תכנים שעוזרים לפעילות BDS בחו"ל, דבר שהוא חמור בפני עצמו, שצריך לטפל בו.

רוברט אילטוב: אנחנו נמצא את הדרכים המשפטיות והחוקיות לבחון את הדברים האלה.

רוברט אילטוב: בכל אופן אנחנו גם מקום להעלות את הסוגיות האלה פה לדיון ציבורי פתוח, שהוא גם דיון פוליטי.

רוברט אילטוב: אנחנו נמשיך את הפורום הזה, נכנס אותו מעת לעת.

רוברט אילטוב: כמובן חלק שאנחנו עוסקים בו בוועדת המשנה, שהיא בדרך כלל ועדה סודית, אנחנו לא נוכל לזמן אתכם, אבל נעקוב מקרוב אחרי הפעילות ונשמח מאוד לתת את הגיבוי הפרלמנטרי המתאים לכל הפעילות הזאת.

רוברט אילטוב: אני מודה לכולם.