הוועדה המיוחדת לעניין הצעות חוק מסוימות שהועברו לדיון בה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 140, 2017-10-31 12:30

רחל עזריה: צהרים טובים וברוכים הבאים לדיון.

רחל עזריה: אני מתכבדת לפתוח את הדיון הראשון בהכנה לקריאה שנייה ושלישית של הצעת חוק התכנית והבנייה (תיקון מס' 119) (דיור בהישג יד), התשע"ז-2017, פ/3029.

רחל עזריה: יוזם הצעת החוק הוא חבר הכנסת רועי פולקמן.

רחל עזריה: היום ה-31 באוקטובר 2017, ד' בחשוון התשע"ח.

רחל עזריה: קיימנו דיון ממש בסוף המושב הקודם בהכנה לקריאה ראשונה.

רחל עזריה: היו אי הסכמות אבל החלטנו להעביר את זה לקריאה ראשונה ואחר כך לקיים דיונים במהלך הפגרה.

רחל עזריה: עשינו לא מעט עבודה מאחורי הקלעים כדי לנסות לגשר על הפערים.

רחל עזריה: אני חושבת שהצעת החוק הזו חשובה לא רק בגלל החוק אלא גם בגלל התהליך כי יש שני אתגרים קבועים בנושא של תכנון ובנייה.

רחל עזריה: הייתי חברת ועדת תכנון ובנייה בעיריית ירושלים ויש את העניין הקנייני והעניין התכנוני.

רחל עזריה: אני מקווה שאנחנו נייצר את השיטה שאחר כך תקל.

רחל עזריה: הדבר השני הוא זה שהבנייה בישראל היסטורית היא בנייה למכירה ולרכישה.

רחל עזריה: כמעט ואין לנו מערכות שיודעות לבנות להשכרה.

רחל עזריה: זה אחד הדברים שהחוק הזה מתמודד אתם.

רחל עזריה: אנחנו נשמח לשמוע מהייעוץ המשפטי על ההתקדמות.

<תומר רוזנר: צהרים טובים לכולם.

<תומר רוזנר: כפי שאמרה יושבת ראש הוועדה, לאחר שמליאת הכנסת אישרה את החוק בקריאה ראשונה, קיימנו שורה ארוכה של דיונים, גם עם נציגי הממשלה וגם עם נציגים אחרים, וגם קיבלנו מגורמים שונים ניירות עמדה שלקחנו אותם מאוד לתשומת הלב לגבי תיקונים ושינויים שצריך להביא בהצעת החוק כפי שאושרה בקריאה ראשונה.

<תומר רוזנר: מונח בפניכם נוסח שבעצם מבטא חלק מהשינויים שהיו במהלך הדיונים.

<תומר רוזנר: יושבת ראש הוועדה והמציע מציעים להביא אותם בפניכם כהצעות לשינויים בנוסח ההצעה כפי שאושרה בקריאה ראשונה.

<תומר רוזנר: השינויים האלה מסומנים ב-עקוב אחר השינויים.

<תומר רוזנר: אני חושב שכדאי שנתחיל בהקראה ונסביר בכל סעיף וסעיף מה השינויים שהוצעו ומה עדיין נותר לדיון וכך נוכל להתחיל להתקדם.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: כך נעשה.

רחל עזריה: נתחיל בהקראה ונקבל התייחסויות לסעיף המוקרא ולשינויים המוצעים בו.

<רוני טיסר: חוק התכנון והבנייה (תיקון מס'), התשע"ח-2017 תיקון סעיף 62א(2) בחוק התכנון והבנייה התשכ"ה-1965 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 62א(א1)(2) לחוק העיקרי - בפסקת משנה (א), במקום הסיפא החל במלים "ובלבד שנקבע" יבוא "ובלבד שהשטח שיוגדר יהיה בשיעור שלא יעלה על 25 אחוזים מהשטח הכולל המותר לבנייה במגרש לפי תכנית (בפסקה זו – תוספת השטח), ונקבע בתכנית כי על תוספת השטח יחולו הוראות התוספת השישית", ופסקאות (1) עד (3) – יימחקו.

<רוני טיסר: אחרי פסקת משנה (ב) יבוא: "(ג) מימוש התכנית שאישרה הוועדה המחוזית או תכנית שאושרה לפי סעיף זה, לרבות בניית השטח הכולל המותר לבנייה שאינו תוספת השטח, כולו או חלקו, לא יותנה במימוש הבנייה של תוספת השטוח לפי פסקה זו, כולו או חלקו".

<תומר רוזנר: הסעיף הזה נוגע לסמכויותיה של הוועדה המקומית, סמכויות הוועדה המקומית.

<תומר רוזנר: לפי החוק קיים יש לוועדה מקומית עצמאית סמכויות בנושא של דיור בהישג יד, סמכויות שלא הופעלו עד היום ככל הידוע לנו בגלל הקשיים כפי שהיה מנוסח עד היום, והשינויים שמוצעים כאן בעצם באים לתת בידי הוועדה המקומית העצמאית אפשרות לקבוע בתכנית שבסמכותה הוראות שנוגעות לדיור בהישג יד שעליהן יחולו ההסדרים שייקבעו בתוספת השישית, כפי שתתוקן אם הצעת החוק הזאת תתקבל.

<תומר רוזנר: השינויים העיקריים שהצעת החוק באה להעביר הם כדלקמן: ראשית, הסמכות היא להוסיף עד 25 אחוזים משטחי הבנייה כדיור בהישג יד, להבדיל מהמצב היום שקבע סכום פיקס, סכום קבוע של 25 אחוזים, לא יותר ולא פחות.

<תומר רוזנר: כאן ניתנת גמישות לוועדה המקומית לקבוע עד 25 אחוזים של דיור בהישג יד.

<תומר רוזנר: לפי מה שנמסר לנו, על פי החישובים הכלכליים, התוספת של עד 25 אחוזים היא זאת שהופכת את הבנייה הזאת של הדיור בהישג יד כתוספת בנייה לכלכלית.

<תומר רוזנר: זה שינוי אחד.

<תומר רוזנר: שינוי השני הוא שבעצם מובהר כאן דבר שהיה גם בכוונה המקורית אבל כאן הוא מובהר בצורה הרבה יותר ברורה, שבעצם השטח שאפשר להוסיף לעומת השטח שהיה מותר לבנות לפי כל תכנית, לאו דווקא תכנית שאישרה הוועדה המחוזית, כל תכנית שחלה על אותו תא שטח, אפשר להוסיף אותה ל-25 אחוזים.

<תומר רוזנר: עוד מובהר כאן שבעצם התוספת הזאת יכולה לבוא כתוספת נוספת על תוספות אחרות שהוועדה המקומית יכולה לתת, למשל לפי פסקה (1) של אותו סעיף שמתייחסת לתוספת רגילה למגורים.

<תומר רוזנר: למשל בבנייה נמוכה אפשר להוסיף עד מאה אחוזים.

<תומר רוזנר: במקרה הזה, בדוגמה שאני נותן של בנייה שכיום מותר לבנות על פי התכנית שאישרה ועד המחוזית עד שתי קומות, תוכל הוועדה המקומית להוסיף לפי פסקה (1) מאה אחוזים נוספים.

<תומר רוזנר: בשני הסכומים שנותרו, המאתיים אחוזים שעכשיו יהיו, עוד 25 אחוזים, יהיו עוד חמישים אחוזים תוספת.

<תומר רוזנר: אלה ההבהרות שנעשו והתיקונים שבוצעו וכך מוצע להרחיב מאוד את סמכותה של הוועדה המקומית בהקשר הזה.

<תומר רוזנר: דבר חשוב נוסף שהוספנו.

<תומר רוזנר: כדי להבהיר שמדובר בתמריץ בלבד ולא באפשרות של כפייה על יזמים, מובהר כאן שאם יש תוספת של שטח לדיור בהישג יד, לא ניתן להתנות את מימוש התכנית בחלקיה האחרים בבניית הדיור בהישג יד.

<תומר רוזנר: כלומר, מובהר כאן שבעצם מדובר בתמריץ ולא בכפייה על היזם.

<קריאה: לא הבנתי.

<קריאה: תוכל לחזור על זה?

<תומר רוזנר: מדובר כאן בתוספת שמוצעת על כך שייכתב שאסור לוועדה המקומית להתנות את מימוש התכניות האחרות באותו תא שטח במימוש הדיור בהישג יד.

<תומר רוזנר: כלומר, אם היזם יבחר שלא לבצע את הדיור בהישג יד, הוא יוכל.

<קריאה: הוא יקבל את השטח מבלי לקיים?

<תומר רוזנר: לא.

יעקב אשר: בלי התוספת.

יעקב אשר: בתכניות הקודמות שהיו לו.

<תומר רוזנר: בדיוק.

רחל עזריה: התייחסויות.

<תומר רוזנר: אפשר לכפות עליו דיור בהישג יד.

רועי פולקמן: זה מתכתב עם הרציונל של כל החוק הזה שהוא חוק מאפשר.

רועי פולקמן: אתה אומר שאנחנו לא באים לתקוע עכשיו יזמים.

רועי פולקמן: יזם יכול להגיד שהוא רוצה את שתי הדירות שלי וזהו.

רועי פולקמן: זה יהיה בעוד סעיפים, כולל הסיפור של עד 25 אחוזים.

רועי פולקמן: בכל מקום מתן מקסימום גמישות לשלטון המקומי.

רועי פולקמן: להשקפתי, בכלל, אנחנו צריכים לקבוע מינימום של הגבלות כי בסוף מי שאמור להתעסק במקרו, איך עושים את התכנון, כן כלכלי או לא כלכלי – בסוף זאת הוועדה הרלוונטית ואנחנו לא יכולים בחקיקה ראשית להתערב.

יעקב אשר: אבל זה אומר, תומר, שאם עכשיו יבוא מישהו עם אותן תוספת של המאה אחוזים שלא קשורות לזה, רשות מקומית בעצם לא יכולה לומר לו שיעשה דיור בהישג יד ואז תקבל.

<תומר רוזנר: היא יכולה תיאורטית לקבוע בתכנית את הדיור בהישג יד, להוסיף לו 25 אחוזים גם אם הוא לא רוצה אבל היא לא יכולה להכריח אותו לממש את זה.

רועי פולקמן: בתכנית היא יכולה.

<תומר רוזנר: בלי להכריח אותו.

רועי פולקמן: אנחנו לא רוצים ליצור מצב שכך הוועדות יתקעו תכניות.

יעקב אשר: אבל כך יתקעו.

רחל עזריה: נעשה סבב התייחסויות.

רחל עזריה: מישהו רוצה להתייחס לסעיף?

<גדי רובין: אנחנו מתנגדים לזה שאי אפשר יהיה לעשות התניות בתכנית.

<גדי רובין: זה לא לתת גמישות לוועדה המקומית אלא זה בדיוק ההפך.

<גדי רובין: גמישות לוועדה המקומית זה לומר שאם היא רוצה ונראה לה נכון, שהיא כן תוכל להתנות, ואם לא, אז לא.

<גדי רובין: אני אסביר.

<גדי רובין: קודם כל, אם אתה לא מתווה את זה, הדבר הזה הופך להיות איזה סוג של שטר עובר לסוחר.

<גדי רובין: כלומר, לבן אדם יש תכנית, הוא בנה את מה שהוא בנה למגורים, למכירה, ועכשיו הוא יכול לבנות למעלה עוד להשכרה.

<גדי רובין: יעשה את זה היום, מחר, עוד חצי שנה, עוד שנתיים, עוד שלושים שנים.

רועי פולקמן: אתה יכול להתנות.

<גדי רובין: לא.

<גדי רובין: כתוב שאסור להתנות שלביות.

רועי פולקמן: להתנות את עצם התוספת.

רועי פולקמן: ברגע שאתה עשית תוספת לגבי שלביות ביצוע ודברים אחרים - - -

<גדי רובין: לא, סליחה, אני יכול להגיד שזה חייב להיות בהינף אחד?

<קריאה: לא.

רועי פולקמן: למה לא?

<קריאה: אם הוא אישר את התוספת.

<גדי רובין: אישרתי את התוספת.

רועי פולקמן: לאפשר ליזם להגיד שאני לא רוצה את התוספת, רוצה לבנות את התכנית המקורית, זה אנחנו רוצים.

רועי פולקמן: שתהיה את הבחירה.

רועי פולקמן: לשם התכוונו בבחירה.

רועי פולקמן: אבל אם נתנו לו, עכשיו מישהו יגיד שעכשיו אני אבנה רק את זה ובעתיד נראה.

רועי פולקמן: הוא פנה והוועדה אישרה לו.

<תומר רוזנר: אומרים לו שאם הוא לא יבקש, לא מקבלים את התכנית.

רועי פולקמן: לגבי שלביות ביצוע, אתה לא יכול.

יעקב אשר: אני רוצה לחדד את העניין הזה, את שלביות הביצוע שהיא קשורה לכך שברגע שאני יכול להכניס לתכנית משהו שהוא לא.

יעקב אשר: ברור דבר אחד, אם יזם בא וביקש את ההטבות של מה שהולך לעבור כאן בוועדה בעזרת השם וקיבל את זה, לא יכול להיות שמחר יממש חלקים של זה בלי החלק הזה.

יעקב אשר: לא יכול להיות.

יעקב אשר: חייב להיות מצב שאם לא, אז הזכויות האלה נגרעות ממנו.

<תומר רוזנר: זה אומר שאתם רוצים שאי אפשר יהיה לכפות עליו.

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: אף אחד לא כפה עליו לבוא.

רחל עזריה: תסביר עד הסוף את הפער.

<תומר רוזנר: לכאורה אם היזם ביקש את הדיור בהישג יד, הוא יהיה חייב לבצע את זה.

<תומר רוזנר: הוועדה המקומית תחליט.

יעקב אשר: אתה ממסחר קרקע.

<תומר רוזנר: זה אומר, ואני שמח שחברי הכנסת שנמצאים כאן היו בוועדות מקומיות ויודעים, שהוועדה המקומית תגיד לו, לאותו יזם, שאם לא תבקש את זה, זה מה שאנחנו מוכנים לקדם לך.

<תומר רוזנר: לא בדיון פורמלי תגיד לו את זה אלא לפני.

<תומר רוזנר: אם לא תבקש את הדיור בהישג יד כמו שאנחנו רוצים, אנחנו לא מקדמים את התכנית בכלל.

יעקב אשר: את המאה אחוזים שמגיעים לו?

<תומר רוזנר: כן.

רחל עזריה: אבל למה הינף אחד קשור לזה?

רחל עזריה: למה בגלל הינף אחד הם יוכלו לומר שזה התנאי?

יעקב אשר: הוא יגיש את הכול ואז הוועדה תהיה מרוצה ואחר כך יוציא את ההיתר רק על חמישים אחוזים.

רחל עזריה: אתה אומר שבאין דרישה של הינף אחד, גם אם דורשים מהיזם לעשות את הדיור בהישג יד, הוא בעצם יוכל לא לעשות אותו בסוף.

רחל עזריה: זה בעצם מה שאתה אומר.

<תומר רוזנר: אני אומר הפוך.

<תומר רוזנר: אם ידרשו ממנו לעשות את זה בהינף אחד, זאת אומרת שמכריחים אותו לעשות את זה.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: זה מה שאני אומרת.

יעקב אשר: אבל הוא הגיש בהינף אחד.

רחל עזריה: אתה אומר שאתה מייצר דלת יציאה צדדית מזה שאם הוועדה כפתה או דרשה או גרמה ליזם להרגיש שאין לו ברירה אלא לבקש את ההצעה הזאת, שיש לו דלת יציאה צדדית.

רחל עזריה: נכון?

<תומר רוזנר: אני אומר שזה מה שצריך להיות.

רועי פולקמן: אני חייב לומר שאני מבין שיש כאן עימות מסוים.

רועי פולקמן: אנחנו כל הזמן רוצים לתת סמכויות לשלטון המקומי.

רחל עזריה: נכון.

רועי פולקמן: רשויות חזקות בכל מקרה יודעות לסחוט את היזמים.

רועי פולקמן: הן יכולות תמיד לומר לו שלא יקבל היתר בנייה ויעכבו אותו.

<קריאה: גם באופן כללי הגישה.

יעקב אשר: הוא אמר לסחוט עם חיוך.

רחל עזריה: האמת היא שגם אני מתנגדת.

רועי פולקמן: סליחה, להכווין התנהגות.

רועי פולקמן: לא לסחוט, סליחה.

רועי פולקמן: להכווין התנהגות.

רחל עזריה: לתכנן שכונות טובות יותר.

רועי פולקמן: לטובת הציבור.

רועי פולקמן: לא חשבתי אחרת.

רועי פולקמן: אני רק אומר שבמובן הזה הוויכוח, רחל צודקת.

רועי פולקמן: אנחנו באים ואומרים לו שאם רוצים להכריח אותו לבנות דב"י בצורה לא פורמלית, זה דיון אחר אבל ברגע שכבר הסכימו או הייתה הסכמה, בין אם בכפייה או שלא בכפייה, שהוא ביקש את ההקלות האלה, מאותו רגע לפחות במובן הביצועי, לייצר כאן איזו תחמנות, כי הוא בעצם אני השגתי, אמרתי לוועדה המקומית שאני מוסיף 25 ואני בונה דב"י, אבל בפועל אני מוציא היתר בנייה רק לדיור הרגיל ומתקדם.

יעקב אשר: אגב, עוד נקודת מבט על העניין הזה.

יעקב אשר: אני בא מהחיים האלה ואנחנו מכירים את זה.

יעקב אשר: ברגע שעברה לי תכנית, יש לי עוד שתי קומות, 25 אחוזים נוספים, אני לא ניצלתי אותם ואני כבר מתחיל להתייחס לנכס הזה ואני אומר שאני אחכה עוד שנה, עוד שנתיים, אז ישנו את החוק.

יעקב אשר: אני בא כבר כאילו יש לי זכויות.

יעקב אשר: יש לי עוד 25 אחוזים זכויות שלא מימשתי.

<תומר רוזנר: זה לא יכול להיות.

רחל עזריה: הכול אפשר.

רחל עזריה: משנים קומות, משנים גובה.

יעקב אשר: הוא יבוא לבקש זכויות, יתחילו כל הטריקים.

<מירה סלומון: רק אנחנו פוילע-שטיקים?

יעקב אשר: אני מדבר עכשיו על היזמים.

רחל עזריה: מרכז השלטון המקומי, מירה וגדי, יש לכם כאן דוברים מעולים שאומרים את עמדתכם ויש להם זכות גם להעיר הערות ביניים.

יעקב אשר: אגב, לשם הגילוי הנאות, למרות שאני נקרא יושב ראש השדולה של השלטון המקומי, בנושא הזה לא שוחחתי אתם.

רחל עזריה: כולנו מכירים את השטח וזה ברור.

יעקב אשר: במקרה אנחנו באים מהשטח.

יעקב אשר: אני חושב שלא נמצה כאן את הדיון לגמרי.

יעקב אשר: אני חושב, תומר, אנחנו סומכים גם עליך בהסתכלות שלך, שצריך לחשוב על העניין הזה שוב.

יעקב אשר: אני יודע שבזמנו עת באו הבקשות של יזמים נקודתית להעלות במקום מסוים, אמרה לי אז מתכננת המחוז שהם ממסחרים כאן.

יעקב אשר: באתי עם תרופה אחת, שהוא חייב לעשות את זה תוך שלוש שנים ואם לא, הוא מאבד את הזכויות האלה.

רחל עזריה: זה לא הינף אחד אלא שלוש שנים.

רחל עזריה: יפה.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: לא הינף אחד אלא שלוש שנים.

<גדי רובין: זה בוודאי טוב וזה צעד קדימה שהזכויות האלה יהיו זכויות שיפקעו.

<גדי רובין: זאת אומרת, הן לא ינוצלו יחד עם היתר הבנייה הכולל של הבניין.

רחל עזריה: שלוש שנים.

<תומר רוזנר: תוספת הזכויות.

<גדי רובין: צריך להבין שבקונספציה הזאת של התניות, זו קונספציה הרבה יותר רחבה.

רחל עזריה: יצע המרצע מן השק.

רחל עזריה: יש לכם משהו נגד מרכז השלטון המקומי.

יעקב אשר: אבל לא נגד ראשי רשויות בעבר.

רחל עזריה: או סגנים.

<גדי רובין: קחו לדוגמה תכנית מתאר תל אביב שנותנת סל זכויות גדול ורחב.

<גדי רובין: הוועדה באה ואומרת שכדי לקבל את מכלול הזכויות, אתה צריך להביא איזה שהן תועלות ציבוריות.

<תומר רוזנר: יש ספק גדול אם יש לזה תוקף חוקי.

<גדי רובין: בינתיים זה עבר בבית משפט מחוזי.

<גדי רובין: אני חייב להגיד משהו לעניין הזה כמי שכתב את הסעיף הזה מילה במילה והגן עליו ב-15 עתירות בבית משפט ובכולם הסעיף הזה עבר.

<גדי רובין: ברפורמה העבירו סמכויות מוועדה מחוזית לוועדה המקומית.

<גדי רובין: הוועדה המחוזית, כאחד שישב שם כיועץ משפטי חמש שנים, התנתה כל דבר בכל דבר איך שבא לה.

<גדי רובין: היא לא אמרה את זה, היא כן אמרה את זה, זה לא משנה.

<גדי רובין: ישב מתכנן המחוז ואמרו לך שאתה רוצה איקס יחידות דיור, תן כך וכך יחידות קטנות, כך וכך יחידות גדולות, כך וכך להשכרה, כך וכך למה שאתה רוצה.

<גדי רובין: אני לא מדבר כרגע על דיור בהישג יד שהביטוי הזה לא היה בחוק.

יעקב אשר: עשו את זה.

יעקב אשר: בתל אביב עשו את זה.

<גדי רובין: אני אומר שהתניות לתועלות ציבוריות היו תמיד.

<גדי רובין: העבירו את הסמכויות לוועדה המקומית ואמרו לה שעכשיו תכתבי מה את הולכת לעשות.

<גדי רובין: לא כמו הוועדה המחוזית שהכול היה תורה שבעל פה.

<גדי רובין: עכשיו תכתבו תורה שבכתב.

<גדי רובין: כתבנו משנה.

<גדי רובין: סגרנו.

<גדי רובין: כתבנו את מה שעושים.

<גדי רובין: מה שעושים בוועדות המחוזיות, זה מה שכתוב בתכנית מתאר תל אביב.

<גדי רובין: פתאום זה לא חוקי.

<גדי רובין: פתאום זה לא בסדר.

<גדי רובין: רבותיי, כשוועדת תכנון מאשרת עוד אלף אחוזי בנייה או 500 אחוזי בנייה, היא רוצה לראות שזה מועיל לציבור.

<גדי רובין: מי שלא מבין את זה, לא מבין את זה.

<גדי רובין: כל החוק הזה נועד להועיל לציבור.

<גדי רובין: לשם מה אנחנו כאן?

<גדי רובין: הדיור בהישג יד הוא התועלת הציבורית, אני לא רוצה לומר מספר אחת אבל אולי מספר אחת.

<גדי רובין: אחת התועלות הציבוריות הכי גדולות.

<גדי רובין: אם אנחנו לא נוכל לבוא ולומר שזאת התועלת הציבורית שאתה נותן לתכנית, אם אתה לא נותן את זה, אנחנו לא נותנים לך 250 אחוזי בנייה, מה עשינו?

<גדי רובין: זאת התועלת.

רועי פולקמן: הפתרון של הזכויות העודפות, הוא אפשרי?

<גדי רובין: הוא חלקי.

רחל עזריה: גדי, אני מציעה שתחשבו על פתרון אחר ונמשיך לדיון הבא.

רחל עזריה: עוד התייחסויות לסעיף.

<אריאל וכסלר: שלום כבוד היושבת ראש וחברי הכנסת.

<אריאל וכסלר: אני מחברת דירה להשכיר.

<אריאל וכסלר: אני כבר מתנצל שאני אדבר קצת מוזר אבל יצאתי מטיפול שיניים.

רחל עזריה: תנחומינו.

<אריאל וכסלר: אני מבקש להתייחס לסעיף הזה ולהצעת החוק הזאת פעם אחת באופן כללי ואחר כך באופן ספציפי.

<אריאל וכסלר: בגדול חברת דירה להשכיר, שכאמור הוקמה על ידי הממשלה במטרה להוציא מהכוח אל הפועל את תחום השכרה ארוכת טווח, להביא את המוצר הזה לתושבי המדינה, מאוד תומכת בכל יוזמה או משהו שבאמת מעצים את העולם הזה ומשכלל אותו.

<אריאל וכסלר: עם זאת, לדעת החברה, לדעתי האישית, הצעת החוק הזאת במתכונתה הנוכחית, יש בה הרבה פגמים ואנחנו העברנו לגורמים.

רחל עזריה: קודם כל, זה לא מנומס לבוא ולומר שהצעת החוק הזאת, יש בה הרבה פגמים.

רחל עזריה: אני מציעה שתגיד מה בעיניך, אתה קורא לזה פגמים ואנחנו קוראים לזה נקודות לדיון.

רחל עזריה: תתייחס לנקודות לדיון.

רחל עזריה: אפילו יותר מזה, בוא נדון בסעיף.

רועי פולקמן: במקום דיבורים על כמות יחידות.

רחל עזריה: ביתר הדברים אנחנו נדון.

רחל עזריה: אני מבטיחה שנדון על הכול.

<אריאל וכסלר: אני אזכיר את הכול.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אנחנו לא רוצים שתזכיר את הכול.

<אריאל וכסלר: אני אתייחס לסעיף 1.

רחל עזריה: עכשיו מתייחסים לסעיף 1.

רחל עזריה: אחר כך, עת נעבור לסעיפים הבאים, תוכל להתייחס.

רחל עזריה: היית בישיבות וגם שלחתם חומר.

רחל עזריה: אנחנו בקיאים בחומר.

רחל עזריה: תתייחס לסעיף 1.

<אריאל וכסלר: אני אתייחס לכל סעיף וסעיף.

<אריאל וכסלר: יש לנו התייחסות ממש לכל סעיף וסעיף.

<אריאל וכסלר: אל תדאגו בהקשר הזה.

רחל עזריה: עכשיו תתייחס רק לסעיף 1.

<אריאל וכסלר: כאמור, אנחנו העברנו מסמך שבו הצגנו איך לפי דעתנו, איזה מרכיבים הצעת החוק נכון שהייתה כוללת.

<אריאל וכסלר: עם זאת, לאור העובדה שאנחנו מניחים ששינוי דרסטי כזה כרגע הוא בלתי אפשרי, לפיכך אנחנו הצענו מספר דברים שיכולים לייצר איכשהו מצב שבו לפי דעתנו הצעת החוק הזאת תוכל לעבוד.

<אריאל וכסלר: אחד מהם, וזאת הערה לסעיף 1, הוא נושא מספר מינימום של יחידות דיור.

<אריאל וכסלר: כשאנחנו לוקחים את הצעת החוק הזאת ומתחילים לפרוט אותה למספרים, וניקח לצורך הדוגמה המספרית בניין גדול שאנחנו מקווים שיהיה יותר ויותר מצוי במדינת ישראל, וניקח אותו כמאה יחידות דיור.

<אריאל וכסלר: כלומר, יש לי שטח שמותר לבנות שם מאה יחידות דיור.

<אריאל וכסלר: לפי הצעת החוק, אני יכול להוסיף עוד 25 יחידות דיור כאשר לפי הצעת החוק שש יחידות דיור מתוכן הן במחיר מופחת.

<קריאה: לפחות.

<אריאל וכסלר: לפחות.

<אריאל וכסלר: המצב הזה שבו מדינה, רשות מקומית, אני לא יודע מי יוחלט בסוף, מבצעת רגולציה על 25 יחידות דיור, כאשר מתוך ה-25 יחידות דיור מבצעת רגולציה כפולה על הדיור במחיר מופחת – שזה כאמור שש יחידות דיור – לדעתנו זה מספר בלתי סביר להתעסק אתו ברמה הממשלתית.

<אריאל וכסלר: זה בבניין גדול.

<אריאל וכסלר: כשאני יורד לבניין ממוצע במדינת ישראל, ובניין ממוצע במדינת ישראל הוא בין - - -

רועי פולקמן: סליחה שאני מתערב.

רועי פולקמן: את הנושא טחנו עד דק.

רועי פולקמן: כמה פרויקטים יש לדירה להשכיר בארץ?

רועי פולקמן: שמונה?

רועי פולקמן: תשע?

<אריאל וכסלר: משהו כזה.

רועי פולקמן: יופי.

רועי פולקמן: לדירה להשכיר יש תפיסה שאומרת שפרויקטים של 400-500 יחידות דיור, אתם מתבלבלים לחלוטין ולכן לדירה להשכיר במשך ארבע שנות קיומה יש שמונה פרויקטים בכל מדינת ישראל.

רועי פולקמן: כל הרעיון כאן הוא להפסיק עם המגבלות המיותרות.

רועי פולקמן: יכול להיות שאתה צודק ומחר יהיו 400.

רחל עזריה: אולי זה לא צריך להיות דרך דירה להשכיר.

רחל עזריה: זה כאילו לא ישים ולא יעיל.

רועי פולקמן: יהיו פרויקטים גדולים.

רועי פולקמן: אני יכול לספר לך שהייתי בארגון חברתי שרצה להרים פרויקטים בירושלים והתקציב שיכולנו לגייס מפילנתרופיה אפשר לנו להרים שלושים דירות.

רועי פולקמן: אני מכיר עכשיו פרויקטים בחיפה עם ארגונים חברתיים שרוצים להרים 15 דירות.

רועי פולקמן: אריאל, גם להערות הבאות שלכם.

רועי פולקמן: החוק הזה הוא חוק מאפשר.

רועי פולקמן: יהיו פרויקטים של עשר, יהיו פרויקטים של חמש, יהיו פרויקטים של יותר.

רועי פולקמן: עכשיו בפרויקטים בתל אביב יש פרויקט אחד שיש בו שמונה דירות.

רועי פולקמן: לכן, אתה מתבלבל.

רועי פולקמן: אמרנו לכם שאנחנו לא מסכימים אתכם.

רחל עזריה: רועי, זכותו לבוא לכאן ולומר את הדברים.

רחל עזריה: זה לא מנומס.

רועי פולקמן: זה לא הגיוני.

רחל עזריה: חבר הכנסת פולקמן, אני קוראת אותך לסדר.

רחל עזריה: זכותו של אריאל לומר את דבריו בוועדה וזה חשוב לו שהם ייאמרו לפרוטוקול.

רחל עזריה: עד כה הדיונים היו דיונים שעשינו לא פורמליים ולכן זכותך לומר הכול ואנחנו נקשיב עד תום דבריך.

רחל עזריה: אבל אני חייבת לומר משהו.

רחל עזריה: הבסיס לטענות שלך, אני נעה בחוסר נוחות על הכיסא, כי אם הרשות המקומית רוצה את הפרויקט, היא תדאג לפרויקט.

רחל עזריה: זה לא שהפרויקט הוא נטול אבא ואימא הרשות המקומית היא זו שיודעת מה טוב למרחב שלה.

רחל עזריה: זה שבכנסת אנחנו מתקשים לשחרר את הסמכות לרשות המקומית, זה אנחנו יודעים.

רחל עזריה: עכשיו יש כאן מאמץ גדול של כולם לשחרר ולהעביר אבל עכשיו אתם באים?

רחל עזריה: יכול להיות שיש רשות מקומית קטנה ובה לכל עשרים משפחות צעירות שיגיעו יש לה משמעות.

רחל עזריה: באים עשרים, נוכל להקים גן ילדים ואז יבואו עוד.

רחל עזריה: אני דווקא רואה משמעות.

רחל עזריה: בטח לא הייתי רוצה לעשות את הריכוז.

רחל עזריה: אתם חברה ארצית ולכן אתם רואים את זה ברמה הארצית ואתם אומרים מה עכשיו שתיים-שלוש דירות.

רחל עזריה: אני גם לא מסכימה וגם אני חושבת שזה ממש הפוך מהנתיב בו אנחנו הולכים.

רחל עזריה: אנחנו רוצים לבזר.

רחל עזריה: אנחנו לא רוצים לרכז.

<אריאל וכסלר: בסדר גמור.

<אריאל וכסלר: אני אשלים את דבריי.

<אריאל וכסלר: כאמור, שתי הדוגמאות – ירושלים ותל אביב – הן לא רלוונטיות מהסיבה הפשוטה שירושלים לא ועדה עצמאית וכנראה גם לא תגיע להיות כזאת ועיריית תל אביב היא ועדה עצמאית עם תכנית מתאר.

רחל עזריה: אתה כאילו יורד עלי שבאתי מירושלים?

<אריאל וכסלר: לא.

<אריאל וכסלר: לצערי הרב זה כרגע המצב.

<אריאל וכסלר: עיריית תל אביב היא ועדה מקומית עצמאית עם תכנית מתאר מאושרת ולפיכך יש לה סמכויות הרבה יותר נרחבות מאשר מה שנקבע כאן בהצעת החוק.

<אריאל וכסלר: בגדול המוצר הזה מיועד לוועדות עצמאיות.

<אריאל וכסלר: לפיכך אנחנו לא מדברים על פריסה ארצית אלא אנחנו מדברים על בדרך כלל הרשויות החזקות שמצליחות להגיע למעמד הנכבד הזה וטוב שכך.

רחל עזריה: אבל אם רשות חזקה רוצה פרויקט של עשר, מה אכפת לנו?

רועי פולקמן: אני מציע שלא נשכנע אותו.

רועי פולקמן: הוא אמר את הדברים.

<אריאל וכסלר: היושבת ראש, כאמור אתם תחליטו מה שאתם חושבים.

<אריאל וכסלר: כל מה שאנחנו יכולים להציע לכם בהקשר הזה זה קצת ניסיון בפועל.

<אריאל וכסלר: אנחנו כאמור אומרים שני דברים.

<אריאל וכסלר: הצעת החוק הזאת בעצם לקחה את ההסדר הקיים שאמר שיש לי מאה יחידות דיור, אני מקבל עוד 65 יחידות דיור וכל 165 יחידות הדיור האלה הן להשכרה.

<אריאל וכסלר: הצעת החוק אומרת שאתה מקבל את ה-25 ורק מתוכן הן להשכרה.

<אריאל וכסלר: ההצעה הזאת בעצם אומרת שאנחנו פוגעים באחד העקרונות של תיקון 101 והתוספת השישית של הבעלות האחודה.

<אריאל וכסלר: לפיכך, אנחנו אומרים שבסופו של יום רשות מקומית, מדינה, חברה ממשלתית, לא אנחנו, איזשהו גורם שצריך לעשות פיקוח, להגיע , יש מספר מינימלי של יחידות דיור שבכלל פיקוח יכול להיות אפקטיבי.

<אריאל וכסלר: לפיכך אנחנו מציעים בהקשר לניסיון של חברת דירה להשכיר.

<אריאל וכסלר: בגדול חברת דירה להשכיר ממפה את המתחמים של 150 יחידות דיור ומעלה.

<אריאל וכסלר: עם זאת עכשיו היא שיווקה בהצלחה גם בחולון מגרש הרבה יותר קטן של כחמישים יחידות דיור.

<אריאל וכסלר: לפיכך אנחנו מציעים לקחת את זה כמספר מינימלי לתחום הרגולציה.

<אריאל וכסלר: להגיע למצב שבו אנחנו נותנים סמכות לוועדה מקומית, שנכון, תרצה או לא תרצה, בסופו של יום גם יוזמי החוק, גם כולנו כאן, רוצים להגיע למצב שבו הוא לא קיבל את תוספת הזכויות ולמחרת מכר אותן.

<אריאל וכסלר: נכון?

<אריאל וכסלר: אנחנו רוצים להגיע למצב שיחידות הדיור האלה יהיו מושכרות לאורך תקופה.

<אריאל וכסלר: מישהו צריך לוודא את זה.

<אריאל וכסלר: מישהו צריך לעשות על זה פיקוח.

<אריאל וכסלר: אם אנחנו מגיעים למצב שבו יש לי לפי הדוגמה של הבניין הממוצע עשרים יחידות דיור מפוזרות בתוך רשויות מקומיות, כאשר מתוכן יש לי שתי יחידות דיור או שלוש יחידות דיור במחיר מפוקח, זאת אומרת שהמדינה תצטרך להגיע למצב שבו הוא מפרסם לזכאים יחידת דיור אחת ברחוב הרצל 38 בהרצליה או משהו כזה.

<אריאל וכסלר: זה מייצר מספרים מאוד בעייתיים.

<אריאל וכסלר: לפיכך אנחנו מציעים שלוש נקודות.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אתה לא מציע עכשיו שלוש נקודות אחרי שדיברת עשר דקות.

רחל עזריה: שלח לנו את שלושת הנקודות.

<אריאל וכסלר: שלחתי אותן.

רחל עזריה: מעולה.

רחל עזריה: אנחנו נסתכל עליהן.

<אריאל וכסלר: שלחתי את שלושת הנקודות ובכל זאת אני רק אזכיר אותן, ברשותך.

רחל עזריה: יש לך שלושים שניות.

<אריאל וכסלר: כאמור, אנחנו מציעים שיהיה מספר מינימלי של חמישים יחידות דיור.

<אריאל וכסלר: שנית, לקבוע שיחידות הדיור להשכרה ימוקמו בבניין נפרד, במבנה נפרד, בכניסה נפרדת או בקומות נפרדות.

<אריאל וכסלר: קרי, המדינה או מי מטעמה או אני לא יודע מי שהוא מבצע את הפיקוח, הוא יודע היכן יחידות הדיור האלה ממוקמות, הדיירים נמצאים בהן.

<אריאל וכסלר: בנוסף לקבוע בתוך הסעיף הזה, להציע שבמידה והיזם רוצה להציע עוד יחידות דיור במחיר מופחת, לתת לו איזושהי תמורה בעניין הזה.

<אריאל וכסלר: כלומר, לאפשר לו להגדיל את האחוזים, ככל שהוא מגדיל את מספר יחידות הדיור להשכרה בסכום מופחת.

<אריאל וכסלר: בנוסף אנחנו מציעים גם לאפשר לוועדה המקומית להמיר שטחים סחירים להשכרה.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: קיבלנו את הנייר שלך ועברנו עליו.

<קריאה: זה לא שלו.

<קריאה: זה של החברה.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: אני חייבת לומר שזה קצת מבאס.

רחל עזריה: אתם חברה חדשה שנוצרה כדי לקדם את המיזמים האלה ובעצם אתה בוחר לבוא ולומר איך להקשות על התהליך.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: גם תקצבנו אתכם בוועדת הכספים.

<קריאה: שיתקצבו את הדיירים.

<קריאה: זה יותר טוב.

<סטלה אבידן: אני רוצה לומר שקראנו את סעיף 1 ושמענו בעיון את התייחסות היועץ המשפטי.

<סטלה אבידן: אנחנו שומעים על זכויות עודפות ליזם כדי לעודד לתת דיור בר השגה.

<סטלה אבידן: הכול טוב ויפה.

<סטלה אבידן: השאלה הנשאלת היא האם מדובר בהתחדשות עירונית או בקרקע בנויה.

<סטלה אבידן: אם מדובר בהתחדשות עירונית, הקרקע שייכת לתושבים ובדוגמה שנתתם, עיריית תל אביב מנסה לעשות חקיקה שהתושבים מקבלים רק תוספת של 12 מטרים, שזה ממ"ד.

<סטלה אבידן: השאלה אם למען הדורות הבאים ולמען המשבר הכלכלי, האם התושבים שנותנים את הקרקע להתחדשות עירונית, צריכים לוותר על הזכויות הקנייניות ברווחים שלהם או על איכות החיים לטובת הכלל ולהפוך לקיבוץ.

<סטלה אבידן: זו שאלה מאוד בסיסית בנושא הזה, במיוחד שאתם נותנים כאן הרחבת סמכויות לוועדות עצמאיות כמו תל אביב.

<סטלה אבידן: ניהול הדירות יהיה דרך עזרה ובצרון שהיא מתכננת וגם עובדת על פי חוק המארגנים, לארגן תושבים.

<סטלה אבידן: זאת מערכת של רווחים בלתי צפויים לתוך המערכת העירונית.

<סטלה אבידן: אשמח אם תהיה לכך התייחסות.

<סטלה אבידן: תודה.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: אחר כך נבקש התייחסות.

<תומר רוזנר: יש דבר אחד שכן הייתי חושב שכדאי לשקול בהצעות של דירה להשכיר וזה לא להכריח את הוועדה המקומית אבל לתת לה קריאת כיוון.

<תומר רוזנר: אני חושב שמוסכם על הכול שזה יותר רצוי שהדירות יהיו במקבץ נפרד.

<תומר רוזנר: לתת קריאת כיוון לוועדה המקומית ולומר שהיא תשתדל היכן שאפשר לעשות את הדירות במקבץ אחד.

<קריאה: אני לא בטוחה שזה נכון.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: להפך.

רחל עזריה: לא, זה לא נכון מבחינת תכנון עירוני.

<קריאה: גם לא מבחינה חברתית.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: המטרה שלנו היא לייצר את הערבוב.

רחל עזריה: נכון שיותר קשה לפקח, אבל המטרה היא שזה יהיה מעורב.

רחל עזריה: אנחנו לא רוצים שתהיה את הכניסה של אלה שקיבלו בהנחה.

<יובל טלר חסון: יש הרבה מטרות בחוק.

<יובל טלר חסון: יש מטרה לאפשר לאוכלוסיות מסוימות לגור במרכזי הערים שהיא מטרה חשובה לכשעצמה.

<יובל טלר חסון: בסופו של דבר אם רוצים שייכנסו גופים גדולים, שינהלו חברות גדולות את הדירות האלה, אני מתחבר למה שנאמר קודם.

<יובל טלר חסון: מדובר באמת במוצרים שונים אבל ככל שמדובר במסות גדולות של דירות שמנוהלות על ידי חברות שיעמדו מאחוריהן וגופים, הם לא יבואו ברגע שיהיה מדובר בקומה חמישית בדירה 31.

<יובל טלר חסון: הם יבואו כשיהיה מדובר בבניין נפרד.

רועי פולקמן: הרשות המקומית תתנהל כך.

רועי פולקמן: יש לה אינטרס שזה יעבוד.

<יובל טלר חסון: זה נכון.

רועי פולקמן: הערה אחת פרוצדורלית ואני אומר את זה לך אריאל.

רועי פולקמן: הוועדה בכנסת מיועדת לכך שבאמתך יגיעו אליה אנשים של הציבור וכולי.

רועי פולקמן: בתוך הממשלה, ואתה חלק מהממשלה, מתנהלים דיונים.

רועי פולקמן: זה חוק מורכב שיש בו ארבעה-חמישה משרדי ממשלה וגופים נוספים כמוכם.

רועי פולקמן: בעיני דברים שנדונו לפחות בארבע ישיבות בתוך הצוות הממשלתי, בתוך קבינט הדיור, בתוך משרד האוצר שכמו שאתה יודע שיש לנו אתו קשרים של אמפתיה, לא לגיטימי בעיני לפתוח את כל הנאומים האלה.

רועי פולקמן: הדיון על גודל דירות, אני לפחות ישבתי בשלוש שיחות פנימיות בתוך הצוות האוצרי ודנו בזה.

רועי פולקמן: לכן אני אומר שיש לך הערות, תעביר אותן ונשב בצוות המקצועי.

רועי פולקמן: לא נראה לי לעניין שבצד הממשלתי עכשיו כל אחד כאן ייתן את המניפסט שלו.

רועי פולקמן: הדיון הזה כאן מיועד לציבור.

רחל עזריה: רוצים להציג מניפסט, זה יהיה בשלוש דקות.

רחל עזריה: אנחנו ממשיכים.

<תומר רוזנר: אני רוצה להתייחס התייחסות קצרה לנושא המרכזי שנשאר בדיון וחשוב לזכור אותו.

<תומר רוזנר: אנחנו מדברים כאן על מתח שיש לנו ויושבת ראש הוועדה עמדה על זה בתחילת דבריה, מתח בהתערבות בזכויות הקניין של הפרט ולא רק במובן הזה שאנחנו מתכננים לו את הזכויות, שזה בסדר, אלא אנחנו גם מטילים עליו חובה אחר כך לנהל את זה.

<תומר רוזנר: זה לא קיים במטלות ציבוריות אחרות ובדברים אחרים.

<תומר רוזנר: כאן אנחנו אומרים לו, או רוצים לתת לו זכויות שבעצם הוא יצטרך אחר כך לא רק לממש אותן אלא גם להתחתן אתן למשך 25 שנים.

רועי פולקמן: זה לא מה שקורה.

רועי פולקמן: בעולם קמים גופים משניים.

רועי פולקמן: זה גם מה שקורה בתל אביב.

רועי פולקמן: יש חברה נגיד בדירות השכורות וברות השגה בתל אביב, היזמים פוטרו מהדירות האלה.

רועי פולקמן: תבוא חברת ניהול או חברות שהן הבעלים שמפעילים את זה.

רועי פולקמן: כך זה עובד בכל העולם המערבי.

רועי פולקמן: היזם ייפטר, הוא יצא החוצה.

<קריאה: זה יהיה כמו כל דירה אחרת.

רועי פולקמן: בדיוק.

<תומר רוזנר: זה ממש לא.

רועי פולקמן: היזם לא ייתקע עם זה.

<תומר רוזנר: אני מסביר.

<סטלה אבידן: אתם רוצים כמה עיריית תל אביב רוצה לגבות על דיור בר השגה?

<סטלה אבידן: היא פרסמה 6,000 שקלים.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: תלוי איפה אבל לא ניכנס לזה.

רועי פולקמן: זה לא דיור בר השגה.

רועי פולקמן: זה משהו אחר.

<קריאה: כתוב דיור בר השגה דרך עזרה ובצרון כמנגנון ניהולי.

<קריאה: 400 דירות רק ביד אליהו.

<תומר רוזנר: מכל מקום, המתח הזה הוא זה שצריך ללוות אותנו.

<תומר רוזנר: זה שזה לא היה כאן, זה לא משנה.

<תומר רוזנר: מי שמתפעל את הזכויות האלה חייב לתפעל אותן לפי התכנית וזה לא משנה אם הוא היזם או מי שבא במקומו.

<תומר רוזנר: לכן יש כאן התערבות שהיא לא קיימת בחוק התכנון והבנייה, עד היום לפחות.

<תומר רוזנר: לא הייתה קיימת בתפעול של זכויות.

<תומר רוזנר: לכן צריך להיזהר בעניין הזה.

<תומר רוזנר: כמובן ההחלטה בסופו של דבר היא בידי חברי הכנסת, מה שיחליטו, אבל צריך לשים את הדברים באיזון הראוי.

<תומר רוזנר: התפיסה שלפחות הנחתה אותנו ואת נציגי הממשלה עד כה הייתה שלא לכפות על היזמים או על מי שיפעיל את התכניות האלה, לא לכפות עליהם פרויקט שהם לא יכולים לעמוד בו.

רחל עזריה: סטלה, כיוון שאת דיברת על דברים שהם לא לסעיף הספציפי, אין מי שיגיב.

<סטלה אבידן: הם כן לסעיף הספציפי.

<סטלה אבידן: אני אומרת שזה כן ספציפי כי אתם מדברים על כדאיות כלכלית ואתם מזכירים רק את המילה יזם.

<סטלה אבידן: במקרה הספציפי אתם מתעלמים בהתחדשות עירונית מכך שהקרקע היא לא של היזם.

רחל עזריה: אבל כאן מדובר על פרויקט שבעצם מאפשרים ליזם להוסיף 25.

<סטלה אבידן: הבנתי.

<סטלה אבידן: אני יודעת.

<סטלה אבידן: הבנתי אותך.

רחל עזריה: זאת לא התחדשות עירונית.

רועי פולקמן: התשובה לזה היא כמו כל החוק ואנחנו חוזרים על עצמנו.

רועי פולקמן: אני מבין את העימות שמטריד אתכם אבל הוא מול השלטון המקומי.

רועי פולקמן: למה?

רועי פולקמן: כיוון שבסוף הדיון, כמה זכויות אפשר לתת בהתחדשות עירונית, אתם אומרים שזה יותר מדי, איזו צפיפות, בסוף המטרה שלנו היא לייצר כלי שאומר שאפשר לעשות שיקול דעת, שמביא לצפיפות שתכנונית היא אפשרית, ומביא דירות ברות השגה.

רועי פולקמן: דרך אגב, למה את צריכה מאוד לרצות את הפתרון הזה?

רועי פולקמן: אחת הבעיות בהתחדשות עירונית היא שיש דירות שכורות מוזלות כי אלה שיכונים ישנים.

רועי פולקמן: ברגע שעושים התחדשות עירונית, מיד מחירי השכירות קופצים.

<סטלה אבידן: במשך 18 שנים שילמתי משכנתה.

<סטלה אבידן: הבית שלי הוא שלי.

<סטלה אבידן: אני אעבור לגור בבניין של שישים דירות עם הוצאות ענקיות.

רועי פולקמן: נכון, אבל זה דיון אחר.

רועי פולקמן: זה לא הדיון הזה.

רועי פולקמן: זה לא דיון על התחדשות עירונית.

רועי פולקמן: אפשר להתווכח על כמה יחידות יהיו.

רחל עזריה: אם אני מבינה את האירוע, אתם נמצאים בסיטואציה מורכבת מול עיריית תל אביב.

רחל עזריה: יושב כאן נציג של עיריית תל אביב.

רחל עזריה: שבו אתם ותמצאו פתרון.

<סטלה אבידן: לא עונים למכתבים שלנו.

רחל עזריה: אני מבקשת מעיריית תל אביב.

<שרה מילוא: מהנדס העיר הודיע שהוא לא רוצה לפגוש אותנו.

<שרה מילוא: על מה את מדברת?

<שרה מילוא: הם לא עונים למכתבים שלנו.

<סטלה אבידן: בכל מקום, אותה בעיה.

רועי פולקמן: זה לא הדיון של החוק.

רחל עזריה: שבו אתם.

רחל עזריה: יש כאן הזדמנות.

רחל עזריה: שבו אתם ותראו אם יש איזה שהן הבנות שאפשר להגיע אליהן.

רחל עזריה: אני מבינה מה הולך לקרות כאן בדיונים.

רחל עזריה: בואו תעשו את המאמץ ותראו אם אתם יכולים להגיע להבנות.

<סטלה אבידן: אנחנו רוצים שהוועדה תבוא ליד אליהו.

רחל עזריה: היועץ המשפטי גם דיבר אתי על זה.

רחל עזריה: נבדוק את זה.

רחל עזריה: בינתיים אני מציעה שתשבו עם עיריית תל אביב כי נראה לי שהיא הכתובת המרכזית.

<שרה מילוא: אם הם ירצו לשמוע את התושבים שמצביעים.

רחל עזריה: תדווחו לנו בישיבה הבאה מה עלה בגורל הדיון.

רחל עזריה: שבו עם מהנדס העיר.

רחל עזריה: תעשו את המאמץ.

<סטלה אבידן: תודה רבה.

רחל עזריה: בבקשה.

רחל עזריה: הסעיף הבא.

<רוני טיסר: הוספת סעיף 62א2 אחרי סעיף 62א1 לחוק העיקרי יבוא: "62א2 תכנית בסמכות ועדה מחוזית שהוראות התוספת השישית חלות עליה ועדה מחוזית רשאית לקבוע בתכנית שבסמכותה שטח כולל המותר לבנייה, שיחולו עליו הוראות התוספת השישית (בסעיף זה – שטח מוגדל), ובלבד שהתקיימו כל אלה: השטח המוגדל הוא מעבר לשטח הכולל המותר לבנייה שהוועדה המחוזית הייתה מאשרת בתכנית אילו לא חלו על שטח כאמור הוראות התוספת השישית.

<רוני טיסר: הוועדה המחוזית תנמק בהחלטה על הפקדת תכנית ובהחלטה על אישורה את קביעתה בדבר השטח הכולל המותר לבנייה שהייתה מאשרת אילו לא היה נקבע שטח מוגדל באותה תכנית.

<רוני טיסר: התכנית תקבע את שיעור השטח המוגדל מתוך השטח הכולל המותר לבנייה למגורים בתחום התכנית.

<רוני טיסר: מימוש תכנית לפי סעיף זה או תכנית אחרת שאישרה הוועדה המחוזית, לרבות בניית השטח הכולל המותר לבנייה שאינו השטח המוגדל, כולו או חלקו, לא יותנה במימוש הבנייה של השטח המוגדל, כולו או חלקו.

<רוני טיסר: הוועדה המחוזית לא תחליט על הפקדת תכנית לפי סעיף זה אלא לאחר שהיועץ המקצועי לוועדה לפי סעיף קטן (ג) המציא לוועדה חוות דעת לעניין הוראות תכנית לפי סעיף זה, לרבות שיעור יחידות הדיור שנקבעו בתכנית וישימות התכנית ואמצעים שיבטיחו את יעילותה ובכלל זה מיקום יחידות הדיור בהישג יד ואגפים או בניינים שונים.

<רוני טיסר: היועץ המקצועי יגיש את חוות דעתו לוועדה המחוזית שלושים ימים לכל הפחות טרם – וכאן יש תיקון – החלטה על הפקדת התכנית.

<רוני טיסר: לא הגיש היועץ המקצועי את חוות דעתו בתוך התקופה האמורה ולא האריך מוסד התכנון את המועד למתן חוות הדעת, רשאי מוסד התכנון להחליט על הפקדת התכנית אף בלא חוות דעת היועץ כאמור.

<רוני טיסר: מי שהשר הסמיך מקרב עובדי משרדו או מקרב עובדי חברה ממשלתית העוסקת בתחום הדיור להשכרה, יהיה יועץ מקצועי של הוועדה לעניין תכניות לפי סעיף זה.

<תומר רוזנר: הסעיף הזה עוסק בסמכויותיה של הוועדה המחוזית לכלול בתכניות דיור בהישג יד.

<תומר רוזנר: השינויים מהקריאה הראשונה הם בעצם בשלושה היבטים.

<תומר רוזנר: ראשית, הובהר שהיועץ המקצועי הוא יועץ שימנה שר האוצר ולאו דווקא חברה מסוימת כפי שהוצע בקריאה הראשונה.

<תומר רוזנר: יועץ מקצועי שיקבע השר.

<תומר רוזנר: חוות הדעת הזאת, היזם לא יידרש לשלם אגרה עבורה, כמו כל יועץ מקצועי של הוועדה.

<תומר רוזנר: הוועדה היא זו שתממן זאת.

רחל עזריה: האם אפשר שהמועצה המקומית היא זו שתמנה?

<תומר רוזנר: מהנדס הרשות המקומית תמיד נמצא.

רחל עזריה: אני שואלת את עצמי האם זאת צריכה להיות חברה שהיא ברמה הארצית.

<תומר רוזנר: כפי שהשר יחליט.

<תומר רוזנר: אנחנו משאירים לשר באופן פתוח להחליט.

<קריאה: זה יכול להיות שמאי של הוועדה.

<תומר רוזנר: מה זה שמאי?

<תומר רוזנר: של איזו ועדה?

<קריאה: הוועדות.

<קריאה: תמיד יש שם כאלה שהם לא עובדי משרד.

<תומר רוזנר: בסדר.

<תומר רוזנר: צריך לשקול את זה.

<תומר רוזנר: הדבר השלישי שבעצם הבהרנו כאן, את המועדים כדי שהתכנית הזאת תתקדם ללא תלות בחוות הדעת הזאת.

<תומר רוזנר: הובהר כאן שחוות הדעת הזאת היא לא הכרח.

<תומר רוזנר: אם היא לא מוגשת במועד, אפשר להתקדם.

רחל עזריה: זה סעיף שבא במקום מה שהיה, חברה ספציפית.

<תומר רוזנר: כן.

רחל עזריה: אם יש חברה עירונית או מטרופולינית, אני רוצה שגם זה יוכל להיכנס כאן.

<קריאה: כן.

<קריאה: מקרב עובדי משרדו.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: מקרב עובדי משרדו.

<תומר רוזנר: בסדר.

רחל עזריה: זאת חברה לא ממשלתית אלא יכולה להיות גם חברה עירונית.

רחל עזריה: בסדר.

<תומר רוזנר: אנחנו נוסיף כאן את החברה הממשלתית או העירונית ונוסיף כאן את האפשרות להרחיב את המעגל ממנו אפשר למנות את היועץ המקצועי.

<תומר רוזנר: גם כאן, כחוט השני בהצעה, ניסינו – אני לא בטוח שהצלחנו – להבהיר שמדובר בתוספת שהיא תמריץ שניתנת מעבר לכל מה שהוועדה המחוזית הייתה נותנת בדרך כלל וגם כאן הוספנו את איסור ההתניה, בדיוק מאותם טעמים שדיברתי עליהם קודם.

<תומר רוזנר: אם יהיה שינוי בעניין הזה בוועדה המקומית, כמובן שיהיה מקום לשנות גם כאן למרות שאנחנו לא ממליצים על זה אבל אתם תחליטו.

רחל עזריה: התייחסויות, חברי הכנסת.

רחל עזריה: רוצים להתייחס?

רחל עזריה: לא.

יעקב אשר: בוועדה המחוזית זה יבוא יותר לידי ביטוי הדבר הזה.

יעקב אשר: זה יגביל אותה כאשר עד היום היה להם כוח לעשות את זה.

<תומר רוזנר: לא.

יעקב אשר: לא הייתה להם הפלטפורמה המשפטית.

<תומר רוזנר: על פי חוות הדעת המשפטית, אין להן היום סמכות לדרוש דיור בהישג יד או להכניס לתכניות דיור בהישג יד.

<תומר רוזנר: זה על פי חוות דעת משפטית שמשרד המשפטים אוחז בה כיום.

<חזקיה העצני: לשכת שמאי מקרקעין.

<חזקיה העצני: בהערות אגב כאן דיברו על כך שהיועץ יהיה שמאי.

<חזקיה העצני: רציתי רק לחדד את זה.

<חזקיה העצני: לא משנה אם הוא יהיה שמאי מטעם החברה להשכיר או מטעם משרד הבינוי והשיכון או מטעם ועדה מקומית, מה שייסגר בסופו של יום, אבל שיהיה ברור שזה שמאי מקרקעין, כלכלן שמאי מקרקעין.

<תומר רוזנר: מה פתאום?

<חזקיה העצני: בסופו של דבר אנחנו יורדים לשווי של קרקע.

<תומר רוזנר: מה קשור לשווי הקרקע?

רחל עזריה: אני לא חושבת שזה בהכרח צריך להיות שמאי מקרקעין.

רחל עזריה: למה?

<חזקיה העצני: שני דברים.

<חזקיה העצני: כל הנושא הזה של הפחתה בשכר הדירה גורם לירידה בתשואה.

<חזקיה העצני: הירידה בתשואה אוכלת את הקרקע בסופו של יום.

<חזקיה העצני: אם אנחנו נגיע לקרקע שלילית, שאין דבר כזה, זה פשוט מאיין את כל הפרויקט.

<חזקיה העצני: דבר שני, בסופו של יום היזם, הממשלה שמקדמת את התכנית, מי שלא יהיה, אמורים להיפגש עם הוועדה המקומית בנושא של היטל השבחה.

<חזקיה העצני: כדי שידברו באותה שפה, באותם מונחים, חייב שזה יהיה כלכלן שמאי שיוכל להבין באמת האם הקרקע הושבחה או לא הושבחה ומהי נקודת האיזון כדי שהפרויקט יהיה כדאי כלכלית.

<חזקיה העצני: כבר נתקלתי בהרבה מקרים שרואי חשבון, יועצי מס או אנשי מקצוע אחרים עשו עבודות כלכליות על הקרקע אבל בסופו של דבר הקרקע לא התרוממה והפרויקט לא התרומם.

<תומר רוזנר: יש בזה היבטים כלכליים.

רחל עזריה: האמת היא שאני נוטה לא להסכים אתך.

רחל עזריה: אחד הדברים שאמרתי בפתיחת הדיון היה שזאת הצעת חוק שבעצם מאתגרת את השיטה.

רחל עזריה: אני חושבת שעוד אתגר שלא ציינתי הוא העניין שאנחנו בעצם יושבים על התפר בין שינוי חברתי בשכונה לבין הנושא הכלכלי.

רחל עזריה: לכן אני ממש לא הייתי רוצה להגביל את זה לשמאי מקרקעין.

רחל עזריה: זה כמו שיבואו מארגנים קהילתיים ויגידו שחייב להיות בחוק מארגן קהילתי כי הוא מבין מה נכון להתחדשות של השכונה.

<חזקיה העצני: חס וחלילה.

<חזקיה העצני: לא את זה אמרתי.

<חזקיה העצני: לא על זה דיברתי.

<חזקיה העצני: יכול להיות סוציולוג חבר בוועדה, יכול להיות הכול.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: בוא נשאיר את זה להחלטה של השר.

רחל עזריה: אני לא חושבת שאפשר להגביל את זה, בטח כאשר יש כאן גם את ההיבטים החברתיים אבל אנחנו בעצם מאפשרים.

רחל עזריה: אם היזם לא רוצה את זה, הוא לא יעשה את זה.

רחל עזריה: אם הוא מרגיש שזה הורס לו את הבניין, הורס לו את הקרקע, מקטין את הערך.

יעקב אשר: הוא יתייעץ עם שמאי.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: הוא יתייעץ עם שמאי והוא יקבל החלטה.

יעקב אשר: יעלה לו כסף.

רחל עזריה: לנו כמדינה יש תמונה אחרת רחבה שחשוב לנו להביא.

<חזקיה העצני: לא קבעתם כאן קריטריון.

<חזקיה העצני: כתבתם מי שהשר הסמיך מקרב עובדי המשרד.

<חזקיה העצני: לא כתבתם כל קריטריון.

<חזקיה העצני: סתם, אני מביא דברים לאבסורד, לא מתכוון לזה אבל הוא ימנה את המזכירה שלו?

<חזקיה העצני: את המזכיר שלו?

<חזקיה העצני: הבאתי את זה לאבסורד אבל זה יכול להתפרש כך.

רחל עזריה: אתה יודע, יש לנו כלל שאנחנו מכבדים את משרדי הממשלה, שאנחנו לא מחוקקים דברים שזה בעצם מה שאתה מציע כאן.

רחל עזריה: אני מניחה שלא שר האוצר הזה וגם שרי אוצר שכמובן יהיו פחות מוצלחים, אף אחד לא יעשה את זה.

רחל עזריה: אני לא נוטה לחשוב שזה מה שעלול לקרות ואם זה מה שעלול לקרות, יש נציבות ויש המון ערכאות שיכולות לטפל בזה.

רחל עזריה: זאת דעתי.

<בני ארביב: הערה לסעיף קטן (ב).

<בני ארביב: אנחנו בעצם מבקשים לתקן את מה שכתוב כאן בנוגע לייעוץ המקצועי.

<בני ארביב: מה שכתוב כאן לא מתייחס לשאלה מתי צריך להעביר את התכנית, את ההצעה, ליועץ המקצועי וכמה זמן בעצם יש לו.

<בני ארביב: ההוראה כאן אומרת ששלושים ימים לכל הפחות טרם הדיון בהחלטה.

<בני ארביב: צריך לקבוע את ההוראה באופן אחר.

<בני ארביב: צריך לקבוע את ההוראה מתי יועברו מסמכי התכנית, מתי תועבר בקשה להתייחסות היועץ המקצועי ולקבוע שחוות הדעת תוגש עד הדיון כמו כל מסמך אחר.

<בני ארביב: מה שכתוב כאן, שלושים ימים טרם הפקדה, זה לא פרק זמן שהוא סביר והוא נדרש במסמכים אחרים שמוגשים למוסדות התכנון שאמורים להיות מוגשים עד הדיון, או ליתר דיוק עד שבעה ימים לפני הדיון.

<בני ארביב: אין סיבה לקבוע את זה באופן אחר.

<בני ארביב: בקיצור, ההוראה צריכה להיות הפוכה.

<בני ארביב: כמה זמן יש ליועץ המקצועי.

<בני ארביב: אנחנו מציעים לקצוב פרק זמן של בין שלושים ל-45 ימים וחוות דעתו תוגש למשרד התכנון טרם הדיון בהחלטה.

<תומר רוזנר: אנחנו נתקן כך שהמסמכים יימסרו ליועץ עם הגשת התכנית או עם ההחלטה על הוספת העניין הזה, הצעה להוסיף את העניין הזה לתוך התכנית.

<תומר רוזנר: הוא יצטרך להגיש את חוות הדעת שבעה ימים לפני הדיון כמו כל חוות דעת אחרת, שזה בסדר.

<תומר רוזנר: מעבר לזה, אני לא חושב שצריך להוסיף מה שהוא אומר.

<בני ארביב: זה בסדר, אבל כאן אמרת החלטה.

<בני ארביב: לכאורה אין צורך שיהיו שני דיונים במליאה.

<בני ארביב: התכנית תוגש.

<תומר רוזנר: מי יחליט שהוא רוצה להוסיף?

<בני ארביב: זאת השאלה.

<תומר רוזנר: מה זאת אומרת זאת השאלה?

<תומר רוזנר: אם הוא מגיש את התכנית עם זה, זה בסדר.

<בני ארביב: נכון.

<תומר רוזנר: אם הוא לא מגיש, מישהו צריך להחליט שהוא רוצה להוסיף דיור בהישג יד.

<בני ארביב: נכון, אבל השאלה אם התקיים דיון במליאה.

<תומר רוזנר: מי יחליט?

<בני ארביב: יש שיח שמתנהל.

<תומר רוזנר: מי?

<מירי כהן: לשכת התכנון.

<תומר רוזנר: לשכת התכנון תחליט שהיא רוצה להוסיף דיור בהישג יד?

<מירי כהן: היא מציעה לו.

<בני ארביב: המליאה תחליט את זה בדיון להחלטה על ההפקדה.

<בני ארביב: השאלה אם נכון לייצר שני דיונים במליאה בעניין הזה.

יעקב אשר: אני חושב שהוא צודק, תומר.

<תומר רוזנר: מי יחליט שהוא רוצה להוסיף?

יעקב אשר: כשבא יזם, הוא יושב מול לשכת התכנון.

<תומר רוזנר: היזם לא רוצה.

<מירי כהן: אם הוא לא רוצה, לא מחייבים אותו.

<תומר רוזנר: לשכת התכנון חושבת שצריך.

יעקב אשר: אתה חייב שני דיונים.

יעקב אשר: מה זה לשכת תכנון?

יעקב אשר: לשכת תכנון רוצה לקבל את הגיבוי של המליאה.

יעקב אשר: אתה לא יכול לבוא ולהגיד למישהו שאנחנו לשכת התכנון החלטנו.

יעקב אשר: אין כוח כזה ברשויות.

<אפרת ברנד: אין ספק שההחלטה הסופית היא החלטה של הוועדה המחוזית.

<אפרת ברנד: ההחלטה על ההפקדה עם דיור בהישג יד, היא החלטה של הוועדה המחוזית.

<אפרת ברנד: השאלה היא אם אנחנו רוצים לייצר לה כבר בדיון הראשון את התשתית שעל פיה היא תוכל להחליט.

<אפרת ברנד: אנחנו מציעים שבכל מצב, אם יש הידברות מול לשכת התכנון, המצב הראשוני - - -

יעקב אשר: אבל אין הידברות.

<אפרת ברנד: לשכת התכנון רואה את זה כפוטנציאל, כתכנית פוטנציאלית, להוסיף.

<אפרת ברנד: היא כבר בשלב הזה תגיד ליזם שיפנה ליועץ המקצועי על מנת שהתשתית הזאת של חוות הדעת תעמוד בפני הוועדה כשהיא מחליטה על הפקדה.

יעקב אשר: אבל הוא אומר להם שהוא לא רוצה.

<תומר רוזנר: זכותו.

<אפרת ברנד: מי שתחליט בסוף, זאת הוועדה המחוזית.

יעקב אשר: זה לא ימשיך הלאה.

יעקב אשר: הוא כבר ירוץ מהר ונסגור את זה.

יעקב אשר: אם כבר כן לשים את זה באור השמש ולהגיד שאנחנו דרשנו ממנו, הוא לא מסכים, ועכשיו נשמע את חוות הדעת.

<מירי כהן: זה הכול שאלה של יעילות.

<מירי כהן: אתם אומרים אותו הדבר וזאת שאלת יעילות.

<מירי כהן: אתם רוצים שיהיה מצב בו דיברו עם יזם בלשכת התכנון, הוא אמר לא, נחכה למליאה ואחרי כן נבקש מסמכים של יועץ וחוות דעת.

<תומר רוזנר: אם המליאה חושבת שצריך.

<מירי כהן: לשכת תכנון חושבת שצריך.

<מירי כהן: אם כבר, את התשתית שנדרשת לוועדה כדי לקבל החלטה.

<מירי כהן: אנחנו רוצים להית יעילים במדינה.

יעקב אשר: כל זה כדי לגשת ליועץ?

<מירי כהן: מה הבעיה?

יעקב אשר: מי ניגש ליועץ?

יעקב אשר: מי לוקח את היועץ?

יעקב אשר: הוועדה המקומית?

<אפרת ברנד: זה יועץ לוועדה המקומית.

יעקב אשר: אם זה יועץ של ועדה מקומית, זה בסדר.

רחל עזריה: כן.

יעקב אשר: מי בא אליו ואומר לו שרוצים לקבל את חוות הדעת שלו?

רחל עזריה: אתם תכינו את הרזולוציה.

רחל עזריה: תכינו לנו את זה.

רחל עזריה: מצוין.

<נאוה אושר: משרד הפנים.

<נאוה אושר: לעניין זה שזה יכול להיות גם עובד חברה עירונית, אנחנו רואים בזה קושי שהוא מעורר ניגוד עניינים אם יהיה איזשהו עובד של חברה עירונית שבעצם לוקח בחשבון והוא שוקל את האינטרסים המקומיים של אותה רשות והוא מייעץ בעניין הזה לוועדה מחוזית בעניין תכנית שנוגעת לאותה רשות.

רחל עזריה: למה זה ניגוד?

<נאוה אושר: אם יש עובד שהוא עובד חברה ממשלתית, יש כאן באמת שיקולים של כל המדינה.

רחל עזריה: אבל למה?

רחל עזריה: להפך, אנחנו רוצים לתת לרשות המקומית.

רחל עזריה: אני לא צריכה מישהו שרואה את כל המדינה.

רחל עזריה: שמענו אפילו יותר מזה מדירה להשכיר שרואים את כל המדינה ופתאום הם צריכים פרויקטים מאוד מאוד גדולים.

רחל עזריה: אני סומכת על הרשות המקומית.

רחל עזריה: אני רוצה שהם יוכלו להתקדם.

<נאוה אושר: השאלה באיזה הקשר הייעוץ הזה ניתן.

רחל עזריה: הייעוץ הזה הגיע מתוך זה שבעצם רצינו לוודא שבוועדה המחוזית יש מישהו שמבין בתחום.

רחל עזריה: משם זה הגיע?

רועי פולקמן: בין היתר.

רחל עזריה: משם זה בעצם הגיע.

רחל עזריה: מה הבעיה?

רחל עזריה: יהיה מישהו מחברה.

רחל עזריה: הרי מדובר על החברה העירונית שעוסקת בתחום.

רחל עזריה: נכון?

<תומר רוזנר: כן.

רחל עזריה: שעוסקת בתחום הדיור להשכרה.

רחל עזריה: בעיני רוחי אני רואה שעיר שרוצה להתחדש, היא בעצם מקימה איזושהי חברה שעוסקת בזה ומתקתקת את העבודה.

רחל עזריה: בירושלים זה מה שיש.

רחל עזריה: יש לנו את חברת מוריה, יש את הרשות לפיתוח ירושלים, יש חברות שממש עוזרות לרשות המקומית לעשות את העבודה.

רחל עזריה: למה אני צריכה לקחת חברה ארצית?

<נאוה אושר: ברור שהאדם הזה שהוא עובד של החברה העירונית, ברור שהוא מבין את המטריה מעצם טבעו, שהוא עובד בעבודה הזאת.

<נאוה אושר: אבל אם הוא מגיע לוועדה המחוזית ובעצם מייעץ לה בעניין תכנית שנוגעת לשטח של אותה חברה עירונית, זה ניגוד עניינים.

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: למה זה ניגוד עניינים?

רחל עזריה: זה לא.

רחל עזריה: זה הפוך.

רחל עזריה: זה כמו שמנהל בית ספר יגיד מה צריך להיות בבית הספר שלו ואת תגידי שזה ניגוד עניינים.

רחל עזריה: הוא יבוא למשרד החינוך ויגיד שזה מה שצריך להיות בבית הספר ואת תגידי שזה ניגוד עניינים.

יעקב אשר: באיזה כובע?

רחל עזריה: מה זה באיזה כובע?

רחל עזריה: מנהל בית ספר.

רחל עזריה: מנהל בית חולים.

רחל עזריה: הם אמורים לנהל את הרשות שלהם.

<נאוה אושר: השאלה אם מישהו שהוא מהזרוע של השלטון המקומי בדרך כזו או אחרת מגיע כיועץ מקצועי לוועדה המחוזית, האם זה לא עושה איזשהו סוג.

<נאוה אושר: כאן הוא על תקן של יועץ מקצועי בוועדה המחוזית.

<תומר רוזנר: אז מה הבעיה?

רחל עזריה: כי הוא מומחה לתחום.

רחל עזריה: הוא המומחה.

רחל עזריה: הסעיף הזה נכנס כי חששנו שלא יהיה אף אחד בוועדה המחוזית שמבין בתחום של דיור בהישג יד.

רחל עזריה: מכאן זה נולד.

<קריאה: והחברות בת של הרשויות כן מבינות?

רחל עזריה: אבל בתנאי שזאת חברת בת שעוסקת בנושא של דיור בהישג יד.

<קריאה: הוועדה המקומית בתל אביב מבינה בזה?

<נאוה אושר: לגבי הדוגמה שנתת, של מנהל בית הספר.

<נאוה אושר: ברור שהוא יודע יותר טוב מה הצרכים.

<נאוה אושר: ממה שאני מבינה מהסעיף הזה, הוא בעצם בא באמצעים שיבטיחו את יעילותם.

<נאוה אושר: זאת אומרת, מטרת הסעיף היא בעצם לבדוק ולהבטיח שבאמת מה שקורה, התכנית הזאת היא באמת יעילה.

<נאוה אושר: אי אפשר לבוא ולבקש ממישהו שעובד החברה העירונית לומר שהתכנית היא יעילה.

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: להפך.

רחל עזריה: זה ניהול.

רחל עזריה: מי יודע מה יעיל אם לא מי שמנהל?

רחל עזריה: יש לנו יועצים פרלמנטריים, לכולנו, ולפעמים אני אומרת להם שנקרא להם יועצים פרלמנטריים כי זה מאוד נחשב היום, אבל הם לא יועצים אלא אני רוצה שהם יעבדו ושלא ישבו וייעצו לי ולא יעבדו.

יעקב אשר: גברתי מדברת אלינו או אליהם ישירות?

רחל עזריה: הם יודעים.

רחל עזריה: אני דנה עם כולם על כך.

רחל עזריה: התפקיד הוא לעבוד ולא לייעץ.

רחל עזריה: לא לשבת ולומר לי שאולי אעשה כך או אחרת.

רחל עזריה: זה מה שאנחנו עושים כאן.

רחל עזריה: הנה, הם יושבים כאן ומחייכים.

רחל עזריה: אני לא רוצה יועצים שהם מעין יועצים מבחוץ כי אנחנו צריכים סטריליות.

רחל עזריה: אני לא חושבת שבאירוע הזה אנחנו צריכים סטריליות.

רחל עזריה: להפך, אנחנו צריכים אנשים שלוקחים אחריות על מה שקורה ולא באים מבחוץ ומייעצים.

<אפרת ברנד: הקושי שיכול להיות מנקודת מבט אולי קצת אחרת שצריך לתת עליה את הדעת.

<אפרת ברנד: הוועדה המקומית היא בעצם גוף ממליץ לפי החוק לתכנית.

<אפרת ברנד: כלומר, היא צריכה להעביר חוות דעת וזה הופך אותה לאיזושהי בעלת עניין בתכנית.

<אפרת ברנד: לפעמים היא תהיה מאוד בעד התכנית אבל לפעמים היא תהיה סבורה שלא נכון, כי אולי היא לא רוצה אוכלוסייה חלשה יותר שתגיע לדיור בהישג יד.

<אפרת ברנד: כלומר, יש לה אינטרס.

<אפרת ברנד: ברגע שאנחנו נותנים לה גם לתת חוות כגורם מקצועי, יכול להיות לא פעם שאת ההמלצה שלה היא גם תגלם בתוך חוות הדעת המקצועית.

רחל עזריה: השר מוסמך.

רחל עזריה: נראה לי שזה מאוזן.

<אפרת ברנד: צריך לחשוב על זה.

רחל עזריה: מה, לא לתת אופציה?

<קריאה: מה שאפרת אמרה כאן, זו הנקודה.

<קריאה: נקודה לכל החפצים לדיור בהישג יד.

<קריאה: האם אנחנו רוצים לאפשר לוועדה המקומית לגלם את עמדתה לפעמים השלילית שהיא לאו דווקא מקצועית נקייה שמאית בתוך חוות דעת מקצועית.

<קריאה: יכולים להיות לפעמים איזה שהם אינטרסים שהם לא מתנקזים לאותה נקודה.

<קריאה: לכן יכול להיות – לשיקול דעתכם – שנכון לעשות איזושהי הפרדה בין גוף מקצועי שרוצה לתת חוות דעת מקצועית שבאמת שוקלת את הדיור בהישג יד לא מנקודת מבט של רשות מקומית כי לפעמים יש לה אינטרסים אחרים.

<תומר רוזנר: נתפשר על יועץ מחוץ לארץ.

יעקב אשר: אני רוצה לומר משהו.

יעקב אשר: משפט אחד לחשיבה.

יעקב אשר: תומר, אל תיתן תשובה עכשיו.

יעקב אשר: הזכרתם כאן את מוריה.

יעקב אשר: עם כל הכבוד, בסופו של דבר למרות שיש קשר ואין קשר והכול, הוא מקבל הנחיות בסופו של יום מהראיס.

יעקב אשר: שיכחישו את זה האנשים.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אף אחד לא מכחיש.

יעקב אשר: אתה נותן לו עכשיו מעטפת של המילה המקצועית האחרונה.

יעקב אשר: אומר לו ראש העיר בטלפון שהוא סומך עליו.

יעקב אשר: אתה נותן לו כאן אצטלא - - -

רחל עזריה: אתה כאילו מספר לנו על שיחה שהייתה?

יעקב אשר: בירושלים.

יעקב אשר: לא בבני ברק.

יעקב אשר: חלילה, אני לא מתכוון לא לראש עיריית ירושלים ולא למישהו אחר.

יעקב אשר: אני אומר שיש כאן דבר שיגרום להרבה מאוד ביקורת כאשר אנשים יאמרו שהוא בא מסיבה אחרת ולא מסיבה זאת.

יעקב אשר: אני אומר שלדבר אין סוף.

יעקב אשר: כמו שאנחנו מבינים שיש דברים בוועדה המחוזית, כמו הדוגמה שנתתי עכשיו, שראש עיר יכול לשבת בהתנגדויות אבל לא על העיר שלו אלא על עיר אחרת, גם פה לא יכול להיות.

יעקב אשר: צריך להיות כאן איזשהו משהו שאולי הוא יכול להיות חבר חברה ממשלתית אבל אם זאת חברה כזאת או אחרת, אני לא יודע איך זה מגיע לחברה הכלכלית עירונית.

<תומר רוזנר: צריך להוסיף את זה.

יעקב אשר: להוסיף גם חברות כלכליות?

<תומר רוזנר: נשאיר את זה כרגע.

יעקב אשר: אני כמובן לא נגד השלטון המקומי.

<מירה סלומון: אנחנו כמובן מתנגדים לתפיסה שיש ניגוד עניינים בין נציג מקצועי של חברה של תאגיד עירוני לבין החובה שלו כיועץ לוועדה המחוזית.

<מירה סלומון: אם בכלל גם יכולנו לומר מהצד השני שחברה ממשלתית שתבוא לייעץ לוועדה המחוזית בשים לב לידיעה שלנו, כי הרי ניירות העמדה שלה הוכחו, למה החזון שלהם לגבי דיור בהישג יד, אז ייעוץ מקצועי שלהם לוועדה המחוזית יכול להיות נגוע בכל מיני אינטרסים וקידום האג'נדות הארציות שלהם.

<מירה סלומון: אנחנו לא חשבנו להעלות דבר כזה כי מה שרצינו זה שיהיה גם ייעוץ מקצועי של השלטון המקומי לוועדה המחוזית.

<מירה סלומון: אנחנו חושבים שהחברה העירונית שעוסקת בפניות האלה יום יום ולומדת אותן יום יום, אין כמותה טובה להיות יועץ מקצועי לוועדה המחוזית.

<מירה סלומון: זוהי עמדתנו.

יעקב אשר: אבל חוץ מלדון בדברים שקשורים לעיר שלך.

<נאוה אושר: בוועדה המחוזית יש נציגים של השלטון המקומי.

<נאוה אושר: זה כמו הדוגמה שנתנה אפרת ומי שנמצא לידי אמר.

<נאוה אושר: אם יבחרו מחברה עירונית של ישוב אחד, מה עם ישוב אחר.

<נאוה אושר: הרעיון הוא שאי אפשר שאיזשהו יועץ של חברה עירונית מסוימת יבוא ויגיד האם התכנית היא ישימה.

יעקב אשר: על עיר אחרת?

יעקב אשר: למה לא?

<נאוה אושר: לא.

רחל עזריה: כי אי אפשר.

רחל עזריה: אתה לא יכול לעשות כלום.

רחל עזריה: אי אפשר לעשות כלום.

רועי פולקמן: אני מציע שנהיה פשוטים בחוק.

רועי פולקמן: דירות מעל מאה מטרים, זה יהיה יועץ של חברה ממשלתית.

רועי פולקמן: דירות מתחת למאה מטרים, זה יהיה יועץ של חברה עירונית.

רחל עזריה: השאלה היא איך מודדים את המאה מטרים.

רחל עזריה: ברוטו או נטו, לצורך ארנונה, ומי ימדוד.

רועי פולקמן: אנחנו רק חברי כנסת ואנחנו לא אמורים להבין דברים כאלה, אבל תסגרו ביניכם נוסח שלא נבין ונתקדם.

<תומר רוזנר: עמדתי היא עמדת ביניים, בין העמדות שנשמעו כאן.

<תומר רוזנר: ניגוד העניינים - יכול להיות בהחלט מצבים של ניגוד עניינים אבל כמו בכל תפקיד אחר, ניגוד הענייניים ייבחן ברמה הפרטנית.

<תומר רוזנר: כלומר, יתכן מאוד שחברה עירונית מסוימת - - -

<מירי כהן: אבל זה לא המינוי אלא התכנית.

<תומר רוזנר: יכול להיות מינוי.

<תומר רוזנר: יכול להיות שיהיה מינוי אחד נגיד, של יועץ קבוע, שבתכנית מסוימת ספציפית.

<תומר רוזנר: נניח שהוא גם היה עורך התכנית הזאת לפני שהוא התמנה ליועץ.

<תומר רוזנר: ברור שהוא לא יכול לתת חוות דעת מקצועית לגבי אותה תכנית.

יעקב אשר: נכון.

<תומר רוזנר: זה עניין פרטני.

<תומר רוזנר: זה מקרה פרטני.

יעקב אשר: ישימו לו ממלא מקום.

<תומר רוזנר: ישימו לו ממלא מקום באותה תכנית.

<מירי כהן: הפער הוא שאתם לא מבינים מה קורה אחר כך במשרדים.

<תומר רוזנר: אני עכשיו מבין.

<מירי כהן: אתם רוצים שיהיו כאן דירות?

<מירי כהן: תשאירו את הנוסח.

<מירי כהן: אני מבקשת מכם להשאיר את הנוסח הזה כך.

<מירי כהן: זה לא שווה את הדיון המעמיק הזה שאנחנו מנהלים כאן.

רחל עזריה: אבל אני יכולה לומר לך שאני חושבת שכיוון שהשר מסמיך, זה בעצם אומר שמוריה למשל לא בתמונה.

<מירי כהן: אז מוריה לא בתמונה לעניין הייעוץ המקצועי.

<מירי כהן: הם יהיו מעורבים בתכניות.

יעקב אשר: הם יכולים לתרום המון אבל לא על ירושלים.

יעקב אשר: שיתרמו בתל אביב.

רחל עזריה: אני לא מסכימה עם זה.

<קריאה: כל היתרון שיש לה, זה בירושלים.

רחל עזריה: בדיוק.

רחל עזריה: בואו נעזוב את זה בינתיים ונמשיך הלאה.

רחל עזריה: נחליט בהמשך.

יעקב אשר: אתם מכירים את המשרדים ואנחנו מכירים את החיים.

רחל עזריה: בדיוק.

רחל עזריה: אנחנו מכירים את הרשויות המקומיות.

<מירי כהן: מינוי יועץ מקצועי לתכנית, זה קשור למעורבות רשויות המקומיות?

רחל עזריה: זה הסעיף.

<מירי כהן: מעמיסים על התכנית.

<מירי כהן: הרשויות המקומיות מעורבות כממליצות.

<תומר רוזנר: אני לא רואה שום בעיה שימנו את מוריה.

יעקב אשר: מה הבעיה?

יעקב אשר: עושים מאגר של יועצים כאלה.

יעקב אשר: מה הבעיה?

<תומר רוזנר: אם עכשיו יש תכנית בירושלים, אין לעירייה כל מעורבות בה.

<תומר רוזנר: זה יזם פרטי, הקרקע פרטית, רוצה ליזום תכנית בירושלים, כן, שומו שמים, וירצו שמוריה תייעץ לגבי התכנית הזאת, אני לא רואה בזה שום בעיה.

רועי פולקמן: הבאנו את הסעיף הזה בהתחלה כי רצינו שדירה להשכיר, יהיה לה מבט על.

רועי פולקמן: שמנו עמוד שלם בחוק שמדבר על יועצים.

רועי פולקמן: אפשר שלא יהיו יועצים בכלל למרות שאנחנו אוהבים יועצים.

<תומר רוזנר: במיוחד יועצים משפטיים.

רועי פולקמן: גם יועצים משפטיים.

רועי פולקמן: שנית, כל הרעיון היה פשוט והוא שדירה להשכיר אמורה לפתח ידע ארצי.

רועי פולקמן: זה כל הסיפור.

רועי פולקמן: אני רוצה שלא נסת

רועי פולקמן: בך יותר אם זה יהיה יועץ כזה או יועץ אחר.

רועי פולקמן: בואו נשאיר את זה.

רועי פולקמן: זה לא כזה חשוב.

רועי פולקמן: זה לא באמת כזה חשוב.

<תומר רוזנר: נשאיר את זה כמו שזה.

רועי פולקמן: כן.

רחל עזריה: נדבר על זה.

רחל עזריה: אני חושבת שהעניין של הרשות המקומית, אין שום סיבה שלא יהיה.

רחל עזריה: נשאיר את זה פתוח.

רחל עזריה: מתקדמים.

רחל עזריה: זה יהיה הסעיף האחרון.

<רוני טיסר: הוספת סעיף 63ג אחרי סעיף 63ב לחוק העיקרי יבוא: "63ג.

<רוני טיסר: דיור בהישג יד נקבע בתכנית לפי סעיף 62א(א)(14) או 62א(א1)(2) או 62א2 כי יחידות דיור בתחומה יהיו לדיור בהישג יד וכי יחולו עליהן הוראות התוספת השישית, תקבע התכנית כי לכל הפחות 25 אחוזים מסך יחידות הדיור האמורות יהיו יחידות דיור להשכרה במחיר מופחת.

<רוני טיסר: בסעיף זה "דיור בהישג יד" ו"השכרה במחיר מופחת" – כהגדרתם בתוספת השישית.

<רוני טיסר: על אף האמור בסעיף קטן (א), מוסד תכנון רשאי, בהחלטה מנומקת, לאשר תכנית הכוללת יחידות דיור לדיור בהישג יד להשכרה במחיר מופחת בשיעור נמוך מהשיעור האמור באותו סעיף קטן, אם נוכח, לפי חוות דעתו של שהשר הסמיך מקרב עובדי משרדו או מקרב עובדי חברה ממשלתית העוסקת בתחום הדיור להשכרה, כי מתקיים אחד מאלה: נוכח מאפייני הישוב או היצע יחידות הדיור בהישג יד ברשות המקומית שבתחומה נכלל שטח התכנית אין הצדקה לקביעת שיעורים כאמור.

<רוני טיסר: קביעת השיעורים כאמור בסעיף קטן (א) תביא לכך שאי אפשר יהיה ליישם את התכנית".

רועי פולקמן: ברשותך, הערה אחת.

רועי פולקמן: גמישות זה טוב ואני חושב שהסעיף הזה הוא הרבה יותר גמיש וזה מצוין.

רועי פולקמן: הייתה הערה אחת שהעלינו אותה לאורך כל הדרך והיא הסוגיה של גובה ההנחה.

יעקב אשר: לא, זה לא כאן.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: זה עוד לא כאן.

רועי פולקמן: סליחה.

יעקב אשר: התבלבלת בין העשרים אחוזים ל-25 אחוזים.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: בעיקרון רצינו יותר גמישות ויש יותר גמישות.

רועי פולקמן: אני חי עם זה בשלום.

<תומר רוזנר: אני רק אסביר לטובת הציבור.

<תומר רוזנר: הסעיף הזה קובע את העיקרון שבכל התכניות בהן ניתנות זכויות נוספות לדיור בהישג יד, יהיו 25 אחוזים מההוצאה מהזכויות הנוספות והן יהיו חייבות להיות להשכרה במחיר מופחת.

רועי פולקמן: לפחות 25 אחוזים.

<תומר רוזנר: לפחות 25 אחוזים אלא אם כן מוסד התכנון משתכנע שאין הצדקה מהטעמים שמפורטים כאן לכמות כל כך גדולה של יחידות דיור בהישג יד במחיר מופחת.

<תומר רוזנר: באותם מצבים הוא יכול לקבוע פחות.

רועי פולקמן: ההגדרה בכלל בסעיף הראשון של החוק.

רועי פולקמן: גם אני שאלתי כי פספסתי את זה.

רועי פולקמן: בסעיף 1 הראשון אלה בעצם הוראות התוספת השישית.

רועי פולקמן: אלה הוראות התוספת השישית בחוק ההוא.

רועי פולקמן: זה לא מופיע כאן כי כל הדירות בתוספת הן להשכרה ארוכת טווח.

רועי פולקמן: כל התוספת של 25 אחוזים, זאת השכרה ארוכת טווח כפי שנקבע בתוספת השישית.

רועי פולקמן: עכשיו, בתוך ההשכרה ארוכת הטווח, 25 אחוזים יהיו דיור מוזל.

רועי פולקמן: על המוזל תכף נדבר.

<נאוה אושר: למה דירות ולא זכויות?

<נאוה אושר: איך אנחנו מונעים מצב שבונים 25 דירות בנות חדר במחיר מופחת ואת יתר הזכויות בונים דיור להשכרה במחיר שוק?

<תומר רוזנר: לא הבנתי.

רועי פולקמן: אולי צריכה להיות קורלציה.

רועי פולקמן: כמו שעשינו בזמנו בחוק עידוד השקעות הון.

רועי פולקמן: יש דיבור גם על השטח הבנוי כי אני יכול להגיד שקיבלתי תוספת של אלף מטרים מרובעים, אני יכול לבנות מאה דירות ואני יכול לבנות חמישים דירות גדולות.

<תומר רוזנר: אתה רוצה הגבלות.

<תומר רוזנר: זאת עוד רגולציה.

<קריאה: צריך לחשוב כאן.

<קריאה: פרויקטים בהם חמישים אחוזים ממספר הדירות ולפחות ארבעים אחוזים לשטח הבנוי.

רחל עזריה: 25 אחוזים מהתוספת.

רועי פולקמן: צריך להביא לזה הצעה.

רחל עזריה: אבל גם להשאיר גמישות.

<נאוה אושר: בדיוק.

<נאוה אושר: יחידות הדיור האלה צריכות להתווסף תכנונית לתמהיל.

רחל עזריה: תבואו עם הצעה.

רחל עזריה: מצוין.

<גדי רובין: אני רוצה לומר משהון כללי קצר אבל רואים את זה כאן ואנחנו נעיר על זה אחר כך.

<גדי רובין: שימו לב רק למה אנחנו אומרים.

<גדי רובין: אנחנו אומרים שיש לנו פול של דירות בהישג יד, מתוכן 25 אחוזים בשכר דירה מופחת.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: יש לנו פול של דירות לשכירות ארוכת טווח.

<גדי רובין: לא.

<גדי רובין: תקרא איך כתוב.

<גדי רובין: יחידת דיור בתחומה יהיו לדיור בהישג יד.

<גדי רובין: אתה יודע ואנחנו יודעים שדיור בהישג יד הוא בעצם לא דיור בהישג יד אלא זה בעצם דיור להשכרה לטווח ארוך מתוכם רק 25 אחוזים יהיו במחיר מופחת.

רועי פולקמן: נכון.

<גדי רובין: תזכרו את זה.

<גדי רובין: אנחנו חושבים ומאמינים שדיור בהישג יד הוא דיור בשכר דירה מופחת.

יעקב אשר: מוזל.

יעקב אשר: ברור.

<גדי רובין: זאת בעיה סובייקטיבית שאנחנו נדבר עליה בהגדרה.

<גדי רובין: אני רק רוצה להקדים ולהתייחס אליה.

רועי פולקמן: זה עניין של מינוח.

<גדי רובין: כן.

רועי פולקמן: על זה אין ויכוח.

<גדי רובין: זה יותר ממינוח.

<גדי רובין: זה אומר שהחוק הזה בעצם עוסק בשני דברים.

<גדי רובין: הוא עוסק בדיור להשכרה לטווח ארוך והוא עוסק בדיור בהישג יד.

<גדי רובין: אלה שני מוצרים שונים, קרובים אבל שונים, וחלק גדול מהדיונים שלנו מול אריאל הוא שאנחנו בעצם מנסים בחוק אחד לתפוס שני דברים ואנחנו חושבים שצריכים להיות יותר מחודדים על כל אחד מהם בנפרד ולא לערבב אותם ביחד.

<גדי רובין: בהמשך אנחנו נעיר על כך.

<גדי רובין: אנחנו גם חושבים שאת השיעור היותר נמוך, זה לא חייב להיות בכפוף לחוות דעת.

<גדי רובין: זאת אומרת, בכל זאת להשאיר למוסד התכנון את הגמישות הזאת.

<תומר רוזנר: זה מה שכתוב כאן.

רועי פולקמן: זה הרעיון.

רועי פולקמן: יש כאן גמישות.

<גדי רובין: כתוב אם נוכח לפי חוות דעתו.

<גדי רובין: זאת אומרת, לפי חוות דעתו אומר שאם בחוות הדעת לא כתוב, אתה לא יכול.

רועי פולקמן: כדי לא להפוך את זה לקל מדי.

<גדי רובין: זה לא קל מדי.

<גדי רובין: נתת לו זכות וטו.

רועי פולקמן: אפשר להיות גמיש אבל אתה לא רוצה שכל רשות תגיד שאין בעיה.

<גדי רובין: אם רוצים להיות גמישים, אומרים שאם חוות הדעת היא אחרת, צריך לנמק למה זה סותר את חוות הדעת.

<גדי רובין: אם רוצים להשאיר גמישות, לא כותבים לפי חוות דעתו.

<גדי רובין: לפי חוות דעתו, זה תוקע אותך.

<גדי רובין: אם הוא אומר לך חוות הדעת אומרת שאי אפשר פחות מ-25 אחוזים, אתה לא יכול.

<גדי רובין: זאת השאלה.

רחל עזריה: בהתאם לחוות הדעת?

<מירה סלומון: אני מבקשת לחדד את הנקודה.

<מירה סלומון: חוות הדעת מתייחסת לאחד משני הקריטריונים ולכן היא חייבת להתייחס לקריטריונים.

<מירה סלומון: יש לנו קושי עם תקיעות גם מכיוונים אחרים.

<מירה סלומון: היו מבקשים מנגנון של לוח זמנים וככל שחוות הדעת לא מוגשת, הם יראו כאילו אין התנגדות.

<מירה סלומון: בדומה לסיפא של סעיף קטן (ב) ביחס ליועץ המקצועי לוועדה המחוזית.

רועי פולקמן: צריך לקבוע זמנים.

רועי פולקמן: שלא יתקעו אותם עם אמירה שייקח שנתיים לעבור את הוועדה.

רחל עזריה: בהתחלה זה היה בחוק.

רועי פולקמן: בסעיף אחר.

<מירה סלומון: זה דומה למנגנון של היועץ המקצועי לוועדה המחוזית.

רועי פולקמן: הערה טובה.

רחל עזריה: בסדר גמור.

רחל עזריה: מצוין.

<יובל טלר חסון: אני רוצה להעלות נקודה נוספת בנושא של החריגה מ-25 אחוזים.

<יובל טלר חסון: כרגע בחקיקה נכתב שההפחתה מ-25 אחוזים צריכה חוות דעת והעלאה לא צריכה חוות דעת.

<יובל טלר חסון: לדעתי צריך לקשור את שני הדברים האלה ולהתייחס לשתי הסוגיות האלה באותה צורה.

<קריאה: זה סותר את הנושא של הייעוץ הכלכלי, אותו שמאי שבודק את זה.

<קריאה: אתה צריך לראות גם את זה וגם את זה.

<יובל טלר חסון: נכון, זה מה שאני אומר.

<יובל טלר חסון: חוות דעת, צריך לשקול להוסיף אותה לא רק להפחתה.

<קריאה: למה?

<קריאה: אנחנו רוצים יחידות דיור.

<יובל טלר חסון: כדי שיחידות הדיור האלה יהיו בסופו של דבר ישימות כלכלית.

רועי פולקמן: מהות הפרויקט בתחילת האישור שלו בודקת כדאיות כלכלית.

<יובל טלר חסון: לא.

<יובל טלר חסון: אנחנו מדברים על ועדות מקומיות.

רועי פולקמן: גם בוועדה המקומית.

<יובל טלר חסון: אין לך את זה שם.

רועי פולקמן: יש.

רועי פולקמן: כל החוק, אתה יוצא לדרך עם האישור של התוספת אחרי בדיקה כלכלית שהוועדה המקומית אישרה אותה.

<יובל טלר חסון: לא.

<יובל טלר חסון: ועדה מקומית, לא.

רועי פולקמן: זה שלייקעס בלתי אפשריים לעבור אותם.

רועי פולקמן: הם יחליטו.

רועי פולקמן: תמיד הבעיה תהיה על ההפחתה.

רועי פולקמן: אם עיריית תל אביב יודעת להגיע עם יזם להיתכנות כלכלית של הפרויקט שהוא ישים ארבעים אחוזים דירות, מה אתה צריך?

<גדי רובין: אתה רוצה שהפרויקט יהיה ישים.

רועי פולקמן: גם הם רוצים.

<מירי כהן: היזם תמיד יכול להגיד שהוא לא רוצה.

<מירי כהן: הוא תמיד יכול להגיד שהוא לא בפנים.

רועי פולקמן: אלה שלייקעס שגומרים לנו את החוק.

<יובל טלר חסון: לא.

<יובל טלר חסון: זה לא גומר את החוק.

רועי פולקמן: כמה שלייקעס אתה רוצה לשים?

<יובל טלר חסון: ועדה מקומית, אתה פשוט מגיש את התכנית לשיקול.

רועי פולקמן: ואתה לא חייב.

<יובל טלר חסון: נכון, אבל אז יש לך חוות דעת כלכלית מהפרויקט שאומרת שזה כלכלי או לא כלכלי.

רחל עזריה: אבל אם היזם לא רוצה, הוא לא עושה את זה.

<יובל טלר חסון: המטרה שלנו היא לעשות כאן חוק ישים או לא ישים?

רועי פולקמן: עדיין לאפשר לשלטון המקומי ליישם את זה.

רועי פולקמן: אם השלטון המקומי לא ירצה, זה לא יהיה.

יעקב אשר: בוועדות מחוזיות כמה זמן לוקח בוויכוחים על חוות הדעת הכלכליות האלה?

יעקב אשר: לא יודע כמה שנים ישבת בוועדה מחוזית.

יעקב אשר: אם אתה מכניס דבר כזה עכשיו לוועדה מקומית, אתה מסרבל את העניין.

רחל עזריה: נכון.

יעקב אשר: כאן זה תלוי בבן אדם.

רועי פולקמן: אנחנו כמדינה רוצים את התוספת, אנחנו לא רוצים שתעבוד עלינו.

רועי פולקמן: אבל לתת עוד, שהרשות המקומית תחליט מה שהיא רוצה.

<יובל טלר חסון: גם בחקיקה הקיימת אפשר קודם כל שכירות ארוכת טווח.

<יובל טלר חסון: עצם שכירות ארוכת טווח היא כבר אינטרס ציבורי ובנוסף לכך כאינטרס ציבורי נוסף זאת שכירות במחיר מופחת.

<יובל טלר חסון: אנחנו חושבים שכדי שהפרויקטים האלה יהיו ישימים, נכון לאפשר לתת חוות דעת כלכלית.

<קריאה: לאפשר, אין בעיה.

רחל עזריה: לאפשר, אם רוצים, הם יכולים.

רועי פולקמן: זאת בירוקרטיה.

<יובל טלר חסון: אם כמו שאמרנו בוועדה המחוזית שהגישה חוות דעת.

רועי פולקמן: זה משהו אחר.

רחל עזריה: אבל למה?

רועי פולקמן: זה יתקע אותם.

רועי פולקמן: זה יתקע את הוועדות.

רחל עזריה: אני חייבת לומר שכל מה שאתה אומר, לא קוהרנטי בכלל למה שקורה בוועדה המקומית.

רחל עזריה: למה זה חשוב לך?

<יובל טלר חסון: חשוב לי שהתכניות האלה יהיו ישימות.

<יובל טלר חסון: הרבה פעמים יכול להיות ששיקול הדעת של הרשות המקומית מבחינת שילוב אוכלוסיות, מבחינת למי רוצים לייעד את ההטבה הזאת יהיה מקוים ולא בהכרח השיקול הכלכלי.

רועי פולקמן: אם ועדה מקומית לא טובה, בכל מקרה היא לא בונה.

רחל עזריה: אתה חושש שפשוט שלא יבנו?

רחל עזריה: או שאתה חושש שיבנו תכניות לא מוצלחות?

<יובל טלר חסון: לא יבנו את התכניות.

רחל עזריה: אבל הוא לא חייב לבנות את התוספת.

<יובל טלר חסון: המטרה של התיקון הזה היא שכן יבנו.

רחל עזריה: אתה בעצם אומר שמה שיקרה זה שבוועדה המקומית ייפתחו לחברי מועצה עיניים ויתחילו להעמיס כל מיני דרישות.

רחל עזריה: אני אומרת, לא אתה אומר.

<יובל טלר חסון: גברתי יושבת הראש, אתה מכירה את עבודת הוועדות.

רחל עזריה: עלולים.

רחל עזריה: זה עלול להיות.

רחל עזריה: אז הם בעצם ידרשו דרישות שלא יהיו סבירות ולכן בסופו של דבר לא תהיה את הבנייה והם ילכו על זה שזה פשוט פוקע תוך שלוש שנים.

רחל עזריה: זה מה שאתה אומר?

<יובל טלר חסון: בדיוק.

רועי פולקמן: העניין הוא שהבקשה שאתה מבקש היא סופר בירוקרטיה נוספת על הוועדה.

רחל עזריה: יש לנו דרך לא בירוקרטית?

<יובל טלר חסון: מהבחינה הזאת, מה שעשינו בוועדה המחוזית, נתנו את האפשרות לתת את חוות הדעת כאשר בפועל אם עובר זמן, זה לא עוצר את הדיון.

רחל עזריה: אבל תגידו לי למה שהדרג המקצועי בעירייה לא יעשה את זה.

רחל עזריה: זה מה שאתם תעשו.

רועי פולקמן: אם יובן מראש שזה לא עוצר, לא אכפת לי.

רחל עזריה: אבל זה מייקר.

<חדוה פיניש: הרי מה המטרה שלנו.

<חדוה פיניש: המטרה שלנו היא שתכניות יצאו לפועל.

<חדוה פיניש: כל הרעיון של הדיון הזה בא מלמטה, מתוך רצון שתאפשרו לנו לעשות דיור בהישג יד.

<חדוה פיניש: נראה לך שוועדה מקומית תחליט החלטה שבסוף תכנית לא תצא לפועל?

<חדוה פיניש: הרי כל הרשויות כאן רוצות לייצר תכניות.

<חדוה פיניש: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

<חדוה פיניש: דרך אגב, ליזם יש בדיקה שמאית שלו והוא מביא אותה לשולחננו ויש דיון.

יעקב אשר: הוא יכול להביא אותה.

<חדוה פיניש: לכן גם אנחנו וגם הם בסופו של דבר רוצים להגיע לתכנית יישומית.

<חדוה פיניש: אם אתה לא מאמין שאנחנו נעשה את זה, אז אל תאמין לשום דבר שאנחנו עושים.

יעקב אשר: אתה מודאג גם מהקטע שלא ייבנה בסופו של דבר.

יעקב אשר: למה אתה לא סומך על היזם שהוא לא מטומטם?

יעקב אשר: הרי גם הוא בודק את עצמו.

<יובל טלר חסון: אנחנו סומכים על היזם אבל המציאות מוכיחה שיש תכניות שלא מתממשות.

<יובל טלר חסון: המציאות מוכיחה שעל אף שהוועדות המקומיות עושות עבודה מדהימה ומאשרות תב"עות מעולות - - -

<תומר רוזנר: המחוזיות.

<יובל טלר חסון: המחוזיות.

<יובל טלר חסון: נכון.

<תומר רוזנר: שבעים אחוזים מהתכניות לא מתממשים.

יעקב אשר: של המחוזיות?

<תומר רוזנר: של המחוזיות.

יעקב אשר: אם זה לא כלכלי ומתנהל דיון של שנתיים על המסמך של היועץ הכלכלי ואף אחד לא מתייחס לזה.

רחל עזריה: אני מציעה שננחה את הדרג המקצועי ברשות המקומית לעשות את הבקשה שזה יהיה חלק מהתפקיד שלו.

יעקב אשר: לקחת בחשבון.

רחל עזריה: שזה יהיה חלק מהתפקיד של הדרג המקצועי.

רחל עזריה: הרי הדרג המקצועי, באים אליו ומציגים ואז מתקיים דיון.

רחל עזריה: שזה יהיה חלק מההצגה.

יעקב אשר: לא תצאו מזה.

יעקב אשר: אני חושב אולי הפוך.

רחל עזריה: הגענו להסכמה.

יעקב אשר: רגע.

יעקב אשר: אני אומר הפוך.

יעקב אשר: אם יש מצב, זאת אומרת, לתת אפשרות שאם היזם יש לו תחשיב כלכלי שהפרויקט הוא לא כזה, זה יחייב ידון עוד פעם ברשות על העניין הזה.

יעקב אשר: זה יחייב את הדיון ברשות והרשות תתייחס לזה.

רחל עזריה: אבל למה?

רחל עזריה: הגענו להסכמות.

יעקב אשר: הסכמות?

יעקב אשר: את רוצה שבסוף יבנו?

רחל עזריה: אתה רוצה לכתוב את זה בחוק?

<תומר רוזנר: לא.

יעקב אשר: לא יודע, אולי באיזושהי הנחיה.

יעקב אשר: אולי כהנחיה.

יעקב אשר: החשש הוא שהוועדה המקומית בעצם אנסה אותו בסופו של דבר להיכנס לפרויקט שהוא לא כלכלי והוא לא יבנה.

<תומר רוזנר: אם תבדקו במה שאנחנו מציעים, שלא תהיה התניה ולא יאנסו אותו, אז באמת אין צורך.

<תומר רוזנר: אבל אם תלכו לכיוון שהוועדה המקומית יכולה לא לאנוס אלא להתנות, למעשה להכריח, באמת יש בעיה.

רועי פולקמן: כרגע הייתה פשרה.

<תומר רוזנר: זה רעיון טוב.

רועי פולקמן: יובל, אתה רוצה אופציה שאתם תרצו לשקול את השיקולים הכלכליים?

<יובל טלר חסון: להגיש חוות דעת כלכלית.

רחל עזריה: התרתם את ההסכמות?

יעקב אשר: לא.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: נעבור לסעיף הבא.

<גדי רובין: אנחנו הצענו להכניס איזשהו סעיף שמאגם את היחידות לדיור בהישג יד בהיתר.

<גדי רובין: הסעיף הבא הוא כבר סעיף ההגדרות של התוספת השישית.

<תומר רוזנר: לא.

<רוני טיסר: יש עוד.

<גדי רובין: הצענו להוסיף סעיף שמציע לאגם את יחידות הדיור בהישג יד גם בשלב ההיתר.

<גדי רובין: שבהיתר יסמנו אותן ויהיה ברור איזה יחידות הן היחידות בדיור בהישג יד.

<גדי רובין: שוב, זה עניין יותר טכני אבל כך זה עובד.

<גדי רובין: אתה לא יכול לשים יחידות דיור בהישג יד בתכנית ואחרי כן שלא יהיה ברור איפה זה מסומן בהיתר ואם הוא לא מסמן את זה כמו שצריך, זה לא עובר.

<תומר רוזנר: למה אתה רוצה את זה בחוק?

<גדי רובין: כל דירה צריכה להיות בגודל מסוים.

<תומר רוזנר: למה אתה חושב שצריך לכתוב את זה בחוק?

<גדי רובין: כי אני חושב שאם אתה לא תכתוב את זה בחוק, הוא יכול לבוא ולהגיד לך שהוא יכול לסמן בהיתר, שהוא בתכנית כתב יחידה איקס והוא יכול בהיתר לסמן יחידה ואי.

<תומר רוזנר: נכון.

<תומר רוזנר: מה הבעיה של זה?

<גדי רובין: למשל, יכול להיות שאני רוצה שהיחידות לדיור בהישג יד יהיו בקומת קרקע והוא ישים אותן בקומה אחורית צמוד למדרון בלי חלון.

<תומר רוזנר: אבל יש לך שיקול דעת.

<גדי רובין: אני לא חייב.

<גדי רובין: אני אומר שוב, אני לא חייב.

<גדי רובין: אני אומר יותר מזה.

<גדי רובין: בעצם הדבר הנוסף שאני בא ואומר זה שאתה קובע לו איפה יחידות דיור בהישג יד ואתה אומר שסטייה מזה היא סטייה ניכרת.

<גדי רובין: כלומר, אתה לא יכול לבוא אחרי זה ולשנות את זה.

<גדי רובין: אנחנו רוצים שזה מה שיהיה.

<גדי רובין: אם אנחנו רוצים יחידת דיור בהישג יד, אנחנו רוצים אותה איכותית.

<גדי רובין: לא רוצים אותה במחסן.

<תומר רוזנר: בסדר.

<תומר רוזנר: תקבעו בתכנית מה שאתם רוצים.

<קריאה: אבל תאפשר לנו את זה.

רחל עזריה: זה חשוב.

רועי פולקמן: כן.

רחל עזריה: החברים מהשלטון המקומי, אני מציעה שאם יש משהו שחשוב לכם, משפט ספציפי, תנסחו אותו ובואו נראה בדיוק.

רחל עזריה: ממשיכים לסעיף הבא.

<אריאל וכסלר: ביקשתי זכות דיבור לגבי הסעיף הקודם.

<אריאל וכסלר: אנחנו חוזרים לאותה הערה שלנו לגבי מספר יחידות הדיור המינימלי.

<אריאל וכסלר: בהקשר הזה כל ההתעסקות, מה עכשיו דנתם, לעניין חמישים יחידות דיור, לגבי תוספת של 12 יחידות דיור ומוסד תכנון אחד ישב וידון האם אלה שתי יחידות דיור במחיר מופחת או ארבע יחידות דיור במחיר מופחת.

רועי פולקמן: אני אגיד מה אני מציע.

רועי פולקמן: לגבי מספר הדירות, זה לא עניין של דירה להשכיר.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים דירות.

רועי פולקמן: מה הבעיה?

רועי פולקמן: הבעיה היא הפיקוח.

רועי פולקמן: מבחינתי גם אם יש דירה אחת במחיר מופחת, זה מצוין.

רועי פולקמן: גם אם יש שתיים, יותר טוב.

רועי פולקמן: זאת לא הבעיה.

רועי פולקמן: הבעיה היא הפיקוח.

רועי פולקמן: השאלה, וכאן זה לשלטון המקומי, היא לגבי המודל.

רועי פולקמן: דירה להשכיר אומרת שאם מחר יהיו לה בפרויקט שתי דירות, קשה לה והיא רוצה מינימום דירות כי אז היא יודעת שהיא יכולה לקחת סוג של אחריות ברמה הלאומית, נגיד עשרים דירות וכולי.

רועי פולקמן: השאלה היא מה קורה אם אנחנו נגדיר הגדרה שפחות ממספר מסוים זה באחריות הרשות המקומית.

רועי פולקמן: כי אז אתה אומר שזה לגיטימי שעירייה חזקה כמו תל אביב יכולה לומר - ואין לכם בעיה, כבר דיברנו על זה - שכאן יהיו שתי דירות, כאן שלוש דירות.

רועי פולקמן: בחיפה אותו הדבר וגם שם דיברו אתי.

רועי פולקמן: אין עם זה בעיה.

<גדי רובין: אני רוצה להבין.

<גדי רובין: יש כאן שני שלבים.

<גדי רובין: יש שלב אחד של ההגרלה ושלב שני של הפיקוח אחר כך.

רועי פולקמן: נכון.

<גדי רובין: את ההגרלה, בוא נשים אותה בצד.

<תומר רוזנר: נשים בצד.

<תומר רוזנר: על זה יש הסכמות.

<גדי רובין: נכון.

<גדי רובין: הפיקוח אחרי.

<גדי רובין: מה רמת הפיקוח שאתם רואים לנגד עיניכם?

רועי פולקמן: שזאת נשארת דירה בשכירות ולא במכירה ושהמחיר נשאר מוזל.

רחל עזריה: זה לא הסעיף.

<קריאה: זה לא רק זה אלא שצריך להינתן שירות כמו שצריך.

<גדי רובין: אני חושב שחברות עירוניות מסוגלות לעשות את זה אבל מעבר לזה, יש כאן אלמנט שיכול להיות שגם השוק הפרטי יכול לפקח.

רועי פולקמן: נכון.

<גדי רובין: אתה כותב בהערת אזהרה שזו דירה לדיור בהישג יד, יש כללים במה צריך לעמוד.

רועי פולקמן: את הוויכוח על מספרי הדירות שים מאחוריך.

רועי פולקמן: אנחנו לא מסכימים.

רועי פולקמן: לגבי הפיקוח, לגיטימי.

רועי פולקמן: אתה אומר שאתה כנציג דירה להשכיר לא יודע לפקח על חמש דירות.

רועי פולקמן: אז נגדיר שאחריות דירה להשכיר במנגנון של הפיקוח הוא מעל היקף מסוים של דירות.

<אריאל וכסלר: כפי שאמרתי, מעל חמישים יחידות דיור.

רועי פולקמן: לפיקוח.

<אריאל וכסלר: יש משהו שאתם לא מצליחים להבין.

<אריאל וכסלר: אנחנו נשמח להסביר לכם איך מפקחים על דיור בהישג יד.

<אריאל וכסלר: אם אתם רוצים, עוזי, המנכ"ל של החברה, יכול להסביר לכם קצת את הדבר הזה.

<אריאל וכסלר: אין פיקוח רק על שתי יחידות דיור.

<אריאל וכסלר: יש פיקוח על סך יחידות הדיור להשכרה ארוכת טווח.

רועי פולקמן: בסדר, אין ויכוח.

רועי פולקמן: זה לא אתם.

<אריאל וכסלר: אני אומר ברמת העיקרון, המינימום מבחינת פיקוח ממשלתי לדעתנו הוא חמישים יחידות דיור כאשר מתוכן נגזר מה שנגזר.

<מירי כהן: חבר הכנסת פולקמן, אם אתה רוצה לעשות פיקוח שהוא לא פיקוח של איזשהו גוף, שאני כן חושבת שהרשות המקומית צריכה, כשאתה רוצה כל מיני סמכויות, בעיני גם קחו אחריות ובעיני אתם כן צריכים.

<מירי כהן: אבל ככל שאתה רוצה ללכת למודל אזרחי שהאזרחים אחראים על עצמם ובעיני הוא לא טוב, תקבע עונשים מאוד מאוד כבדים.

<מירי כהן: זה המודל האמריקאי.

<מירי כהן: אנחנו סומכים על כולם, לא עושים פיקוח אבל מי שמפשל, גומרים אותו.

<מירי כהן: תחליטו לאיזה כיוון הולכים.

רחל עזריה: בואו נשאיר את זה.

רחל עזריה: הבנו.

<תומר רוזנר: אני חושב שמוסכם על הכול שלא די בהערת אזהרה בטאבו, כמו שנאמר כאן על ידי השלטון המקומי.

רחל עזריה: אנחנו צריכים לחפש את הפתרון הזה.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: הבנו שדירה להשכיר לא נותנים את המענה.

רחל עזריה: בסדר, זה לגיטימי.

רחל עזריה: אנחנו כן הסכמנו שלא בגלל זה אנחנו נדרוש רק פרויקטים גדולים ועכשיו צריך לתת פתרון לקטנים.

רחל עזריה: בסדר.

<גדי רובין: אנחנו ביקשנו בסעיף של סמכויות רשויות מקומיות שיאפשרו לנו גם לעשות הסכם עם היזם.

<גדי רובין: אם אנחנו נעשה הסכם עם היזם על סטנדרט מסוים של בנייה וסטנדרט מסוים של אחזקה, אנחנו יודעים לאכוף גם את הדבר הזה.

רועי פולקמן: זה רעיון טוב.

<גדי רובין: הורידו לנו את זה.

<גדי רובין: אנחנו מבינים למה הורידו לנו את זה.

<גדי רובין: אנחנו יודעים את זה.

<גדי רובין: מהנהנים לי בראש ימינה ושמאלה.

<גדי רובין: בסדר.

<גדי רובין: לא רוצים לתת לשלטון המקומי את האפשרות לאכוף, לא רוצים.

<גדי רובין: לא רוצים לעשות הסכמים עם יזמים כדי שהם יעמדו בתנאים מסוימים ולא רוצים לתת לאזרחים.

<גדי רובין: דרך אגב, יש מודל מצוין.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: יש כאן נושא שאנחנו צריכים לפתור אותו.

<נאוה אושר: מאחר והנושא עלה, כדי שזה גם יהיה לפרוטוקול, אנחנו מתנגדים שהרשות תפקח במקרה שלא מדובר במקרקעין שבבעלותה.

<נאוה אושר: זה לפרוטוקול.

רחל עזריה: מספיק.

רחל עזריה: אני מתנגדת שמנהל בית ספר ינהל את בית הספר.

<נאוה אושר: מדובר במקרקעין שלא בבעלותם, אנחנו מתנגדים לחובת פיקוח של הרשות המקומית.

רחל עזריה: למה?

<קריאה: זה בסדר שמישהו אחר יפקח?

<מירה סלומון: ברשות

<מירה סלומון: כם, אני רוצה להבין מה אמרה היועצת המשפטית של משרד הפנים.

<מירה סלומון: את אומרת חובת פיקוח או שאת אומרת יכולת פיקוח?

<נאוה אושר: אני מתנגדת לזה.

<נאוה אושר: סמכות חובה.

<נאוה אושר: בוודאי.

<מירה סלומון: אם אפשר להבהיר את הנקודה.

<מירה סלומון: משרד הפנים כרגע בודק את השאלה האם מדובר בסמכות רשות של פיקוח שלא במקרקעין של הרשות המקומית זה מקובל עליו או לא.

<מירה סלומון: הם מתנגדים לסמכות חובה שלן הרשות המקומית.

<נאוה אושר: כן.

<נאוה אושר: אני צריכה לבדוק.

<נאוה אושר: מאחר שהנושא עלה כאן, אני צריכה לבדוק.

רועי פולקמן: אנחנו לא רוצים חובה.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אפשרות.

רועי פולקמן: זה בדיוק הוויכוח בין פרויקטים גדולים בהם דירה להשכיר יכולה לפקח לבין פרויקטים קטנים שיכולה הרשות במנגנון כזה או אחר.

<קריאה: ואם לא היא תפקח, אז מי יפקח?

רועי פולקמן: פיקוח אזרחי.

יעקב אשר: אני לא מבין.

יעקב אשר: גברתי, שאלה למגיש החוק.

יעקב אשר: יש פרויקטים גדולים שהם יכולים לפקח ועל קטנים הם לא יכולים לפקח.

יעקב אשר: אתה מסתכל באיזה קנה מידה.

יעקב אשר: אם אתה מסתכל בעיר, לאט לאט בתוך עיר יהיו לך 400-500 דירות והם לא יהיו כולן באותו בניין.

יעקב אשר: אני שואל מה הבעיה שלכם, של דירה להשכיר.

יעקב אשר: למה הם לא יכולים להקים?

יעקב אשר: הרי הם בעצם מחוללי העניין.

יעקב אשר: הם גם האנשים שיעמדו מול היזם מבחינה כספית.

יעקב אשר: הם בעצם החברה המנהלת.

יעקב אשר: היא גם צריכה להיות המפקחת.

יעקב אשר: היא צריכה גם להסתייע אולי ברשויות המקומיות אבל אתם, זאת צריכה להיות אחריות שלכם.

יעקב אשר: מה זה משנה אם יש עשרים דירות או אלף דירות?

רחל עזריה: הנושא הזה עוד צריך עיון.

רחל עזריה: אני רוצה לסגור את הדיון.

רחל עזריה: נושאים שדנו בהם מתחילת הדיון, שנשארו פתוחים.

רחל עזריה: תאמרי לנו מה הנקודות שנשארו פתוחות.

<רוני טיסר: לעניין הוראת אי איסור ההתניה.

<רוני טיסר: הועלו הסתייגויות של השלטון המקומי בהקשר הזה.

<רוני טיסר: הוצעה הצעה שהזכויות יפקעו תוך זמן, הזכויות שנוגעות לתוספת השטח.

<רוני טיסר: נאמר שנשקול את זה לקראת הדיון הבא.

<רוני טיסר: לעניין היועץ המקצועי.

<רוני טיסר: נשקול הרחבה של האפשרות של הסמכת יועצים שהם לא מקרב עובדי משרדו של שר האוצר לרבות חברה עירונית.

<רוני טיסר: סוכם לשנות את מועד המשלוח ליועץ המקצועי, בהמשך להערות מינהל התכנון.

<רוני טיסר: לעניין סעיף 63ג, נאמר שנתייחס גם לשטח הבנייה בנוסף למספר הדירות וקציבה של מועדים ליועץ.

רחל עזריה: בסדר גמור.

<קריאה: ברשות המקומית יבדקו ישימות כלכלית.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: ביקשתי זאת.

<תומר רוזנר: זה נאמר לפרוטוקול.

<תומר רוזנר: ברור שהרשות המקומית תבדוק את זה.

<קריאה: הגדרת דיור בהישג יד ודירות להשכרה.

<תומר רוזנר: זה לא כאן.

רחל עזריה: זה בהמשך.

רחל עזריה: אני רוצה לסכם את הישיבה.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: אנחנו נמשיך בהקראה ביום שלישי הבא.

רחל עזריה: נצטרך להתחיל לנסות להתקדם לעבר סגירה.

רחל עזריה: אני כן חושבת שעיקרון שצריך להיות חשוב, בעיני, זה שכיוון שאנחנו מדברים על ועדות עצמאיות, החוק מנוסח רק על ועדות עצמאיות ואני חושבת שאנחנו צריכים לעשות מאמץ ולאפשר לרשות המקומית לנהל את האירוע כמה שיותר וממש להתעמת ולעשות את זה, במיוחד שיש כאן הבחנה מאוד ברורה.

רחל עזריה: אנחנו יודעים שרשויות שאולי יכולות לצוץ בהן יותר בעיות, לא נכללות ברשויות שנמצאות בדיון על השולחן.

רחל עזריה: אני מסכמת את הדיון.

רחל עזריה: נתראה ביום שלישי.

רחל עזריה: תודה רבה.