ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 489, 2017-10-31 09:45

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: יום הנגב, ציון יום הנגב.

דוד אמסלם: מי שיזם את הדיון הזה הוא חברי הטוב טלב אבו עראר.

דוד אמסלם: טלב כבר הרבה זמן לוחץ אותי כדי שאני אקיים את הדיון.

דוד אמסלם: מבחינתי, סוגיית הנגב היא סוגיה מאוד חשובה.

דוד אמסלם: אנחנו נעביר לכם את רשות הדיבור.

דוד אמסלם: טלב, אני ברשותך אעביר לך אפילו לנהל את הדוברים.

דוד אמסלם: בקשה, הבמה שלך.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש, תודה על קיום הדיון.

טלב אבו עראר: לגבי הרשויות המקומיות בנגב, אני ככה חושב וכולם גם רואים שהן הכי עניות במדינה.

טלב אבו עראר: אחר כך נעביר את רשות הדיבור לבעלי המקצוע שחיים את המצב, לגבי המענקים והתקציבים של משרד הפנים.

טלב אבו עראר: לדוגמה, חורה, לקייה או כסייפה, מעבירים אליהם תקציבים או מעניקים פר נפש, לפי מספר התושבים אצלם, כאשר הם מספקים שירותים פי שתיים מתושביהם.

טלב אבו עראר: זה מקשה עליהם, זה לא עוזר להם לשפר את איכות החיים לתושבים שם.

טלב אבו עראר: הם נשארים כל הזמן בחוסר תקציבים ומענקים, כי במקום לשרת את התושב על הצד הטוב, הם כל הזמן נתקלים בהרבה מאוד בעיות.

טלב אבו עראר: בדיון הזה אני מבקש העדפה מתקנת לרשויות המקומיות שחיות במצב הסוציו אקונומי הכי נמוך במדינה.

טלב אבו עראר: על זה ביקשתי את הדיון וגם העליתי את הנושא הזה בוועדה הזאת.

טלב אבו עראר: אני מעביר את רשות הדיבור לראש עיריית רהט, טלאל אל קרנאוי, שיסביר לנו גם הוא.

טלב אבו עראר: הוא יושב-ראש הפורום לרשויות המקומיות בנגב.

<טלאל אל קרנאוי: תודה, ידידי חבר הכנסת טלב אבו עראר, על ההזמנה, על היום הזה, יום הנגב, יום האוכלוסייה הבדואית בנגב בכנסת.

<טלאל אל קרנאוי: זה מאוד חשוב להראות לציבור הישראלי את הבעיות שאנחנו עוברים אותן.

<טלאל אל קרנאוי: מאחר ואנחנו דנים בנושא של הרשויות המקומיות בוועדת הפנים, יש חשיבות להעלות כמה נושאים בעניין הזה.

<טלאל אל קרנאוי: אל"ף, מי שלא יודע, בנגב חיים 250 אלף תושבים בדואים.

<טלאל אל קרנאוי: 9 היישובים המוכרים נמצאים בסוציו אקונומי 1 במדינת ישראל.

<טלאל אל קרנאוי: אנחנו מתחרים באשכול האחרון מי ראשון, מי שני בסוציו אקונומי.

<טלאל אל קרנאוי: 9 הרשויות הבדואיות, שחיים בהן כ-150 אלף תושבים וכ-100 אלף תושבים בישובים לא מוכרים, מצבם החברתי-כלכלי הוא קשה מאוד.

<טלאל אל קרנאוי: אם ניקח את העיר רהט, שמונה היום 69 אלף תושבים, אז 33% מתושביה הם מטופלי הרווחה.

<טלאל אל קרנאוי: זה בעיר רהט.

<טלאל אל קרנאוי: המאפיין הנוסף - 60% מתושבי היישובים שלנו מתחת לגיל 18.

<טלאל אל קרנאוי: יש כאן דבר שיש בו הרבה מאוד סיכויים, אבל יש בו הרבה מאוד סיכונים באיך אנחנו מטפלים באוכלוסייה.

<טלאל אל קרנאוי: ההכנסות העצמיות שלנו שואפות ל-0 כמעט, למרות שאנחנו מגיעים ל-85% ו-90% אחוזי בנייה.

<טלאל אל קרנאוי: ההכנסה מארנונה מגיעה ל-350 שקל פר נפש, כאשר הממוצע במדינת ישראל הוא 7,000 שקל, ואז מגיע מצב שמשרד הפנים נותן את מענקי האיזון.

<טלאל אל קרנאוי: את מענקי האיזון מקבלים בהתאם לנוסחה מסוימת.

<טלאל אל קרנאוי: גם שם מגיעים לכ-350 שקל פר נפש.

<טלאל אל קרנאוי: עם ה-700 שקל האלה אנחנו צריכים להתמודד במתן שירותים מוניציפאליים לתושבים שלנו.

<טלאל אל קרנאוי: השירותים המוניציפאליים הם כמעט מינימאליים.

דוד אמסלם: דרך אגב, טלאל, למה אין לכם הכנסות מארנונה, זה בגלל שיש לכם הרבה פטורים?

<טלאל אל קרנאוי: כי אנחנו אוכלוסייה ברמה סוציו אקונומי 1.

<טלאל אל קרנאוי: מרבית האוכלוסייה מקבלת פטור על פי חוק.

<טלאל אל קרנאוי: היא מקבלת 90% הנחות מארנונה.

<טלאל אל קרנאוי: יוצא שאנחנו גובים כ-90%, אבל זה כ-350 פר נפש.

<טלאל אל קרנאוי: עם 350 שקל צריך להשקיע בשירותים מוניציפאליים - תברואה, ניקיון העיר, רווחה.

<טלאל אל קרנאוי: אם מדובר ב-33% מתושבי העיר שהם מטופלי רווחה, צריך לתת מצ'ינג, להזרים 25% לאוכלוסייה הזאת.

<טלאל אל קרנאוי: זה מביא אותנו למצב שאנחנו חיים על הלחמנייה ועל האשל, בקושי מעניקים שירותים מינימאליים לאוכלוסייה.

<טלאל אל קרנאוי: האבסורד הנוסף, ואת זה צריך לקחת בחשבון - כשאני מצפה ממך, אדוני יושב-ראש הוועדה, וגם מחברי הכנסת לקבל החלטה – זו הפזורה הבדואית, היישובים הלא מוכרים עם כ-100 אלף תושבים.

<טלאל אל קרנאוי: הם לא מקבלים שום מענק ממשרד הפנים.

<טלאל אל קרנאוי: הם מעמסה גם עלינו כרשויות.

<טלאל אל קרנאוי: ניקח את חורה כדוגמה.

<טלאל אל קרנאוי: יש לו ביישוב 15 אלף תושבים, אבל במערכת החינוך שלו יש 20 אלף תלמידים.

<טלאל אל קרנאוי: אותו דבר אל-קסום, נווה מדבר, לקייה.

<טלאל אל קרנאוי: לכל אחד מתלמידי הפזורה אנחנו נותנים את השירותים.

<טלאל אל קרנאוי: זו מעמסה עלינו.

<טלאל אל קרנאוי: זה מעבר למעמסה של בריאות, תברואה.

<טלאל אל קרנאוי: אנחנו אפילו מחברים אותם למים שלנו.

<טלאל אל קרנאוי: אלה תושבים שנמצאים בפריפריה של הישובים האלה.

<טלאל אל קרנאוי: אנחנו קראנו כמה פעמים למשרד הפנים להכיר בהם, או לתת את המענה המגיע לרשויות על פי דין, כי הם מקבלים מאיתנו את השירותים המוניציפאליים.

<טלאל אל קרנאוי: נקודה נוספת שאני חייב לציין היא לטובת משרד הפנים, אני חייב להגיד את זה.

<טלאל אל קרנאוי: אל"ף, אנחנו עובדים עם משרד הפנים בתיאום ובשיתוף פעולה מלא, עם השר דרעי, עם המנכ"ל.

<טלאל אל קרנאוי: הוא מגלה איכפתיות למה שקורה אצלנו.

<טלאל אל קרנאוי: יש החלטת ממשלה 2397.

<טלאל אל קרנאוי: זו פעם ראשונה ששוריין סכום של 600 מיליון שקל להעצמת הרשויות.

<טלאל אל קרנאוי: זה תקציב שיגיע לנו כראשי רשויות או לרשויות באופן ישיר, לא דרך מתווכים, לא באמצעות משרדים אחרים.

<טלאל אל קרנאוי: זה תקציב שיגיע לחזק את הרשויות גם מוניציפאלית - יותר תברואה, יותר ניקיון, יותר איכות סביבה, יותר השקעה בחינוך הבלתי פורמאלי.

<טלאל אל קרנאוי: עדיין התקציב לא הגיע.

<טלאל אל קרנאוי: אנחנו בכיוון של הכנת התכניות עם משרד הפנים.

<טלאל אל קרנאוי: ה-600 מיליון שקל האלה הם ל-5 שנים.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על תכנית של 600 מיליון.

<טלאל אל קרנאוי: 600 מיליון שקל.

דוד אמסלם: היא התחילה לעבוד?

<טלאל אל קרנאוי: אמורה להתחיל לעבוד.

דוד אמסלם: האוצר פה?

דוד אמסלם: עוד מעט נשמע אותו.

<טלאל אל קרנאוי: התכנית אמורה להגיע.

<טלאל אל קרנאוי: אנחנו עובדים על הכנה, מכינים תכנית עם הצוות, עם ועדת היגוי.

<טלאל אל קרנאוי: על פי האומדנים והערכות, יתחילו להזרים את הכספים לתכנית הזאת כבר בינואר.

<טלאל אל קרנאוי: היא אמורה הייתה להתחיל ב-2017, אבל בגלל כל מיני עיכובים היא התעכבה, היא תתחיל ב-2018.

<טלאל אל קרנאוי: התכנית הזאת, אנחנו כראשי רשויות תולים בה הרבה מאוד תקווה שהיא תסייע לנו לתת את השירותים המוניציפאליים המינימאליים לתושבים שלנו כך שכשהתושב ירגיש עיר נקייה יותר.

<טלאל אל קרנאוי: מה אנחנו עושים היום?

<טלאל אל קרנאוי: למי שלא יודע, אנחנו מטאטאים את הכבישים אצלנו פעם ב-3 חודשים.

<טלאל אל קרנאוי: פעם בשבוע אנחנו מפנים מכולות אשפה, פעמיים בשבוע מפנים פחי אשפה, כדי לשרוד עם ה-350 שקל.

חיים ילין: אדוני היושב ראש מבין בזה.

<טלאל אל קרנאוי: אני מתאר לעצמי שהוא מבין בדבר הזה טוב.

<טלאל אל קרנאוי: זו התקווה שאנחנו מצפים.

<טלאל אל קרנאוי: יש לנו שתי מועצות אזוריות - בוודאי גם הרשויות ידברו בעניין הזה - שהן מועצות שהוקמו ליישובים מוכרים ולא מוכרים.

<טלאל אל קרנאוי: מה זה יישובים מוכרים?

<טלאל אל קרנאוי: אצל שתי המועצות האזוריות כמעט ולא קיים מבנה אחד, כביש אחד או מוסד אחד שייתן מענה, הן מפוזרות על שטחים גדולים יותר, עם תקציבים דלים.

<טלאל אל קרנאוי: הן לא נותנות שירותים טובים לכל האוכלוסייה.

<טלאל אל קרנאוי: הייתי חייב לציין את ה-600 מיליון, את שיתוף הפעולה עם משרד הפנים, בתקווה שזה יסייע לנו.

דוד אמסלם: רבותיי, אני אעביר את רשות הדיבור לראשי הרשויות, אבל שיהיה ממש בקצרה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: רוב הבעיות חוזרות על עצמן.

דוד אמסלם: תזכרו תמיד שהיינו שם, הייתי שם.

דוד אמסלם: יותר חשוב לי לשמוע את האוצר.

דוד אמסלם: בואו נשמע תשובות.

דוד אמסלם: את השאלות אנחנו כבר מכירים.

דוד אמסלם: דוקטור, בקשה.

<מוחמד אלנברי: תודה על ההזדמנות.

<מוחמד אלנברי: 3 נקודות קצרות.

<מוחמד אלנברי: אחת, כל הסיפור של התכנון בתוך היישובים המוניציפאליים שיש להם ראשי רשויות נבחרים - כולם נבחרים היום - זה לא בידיים שלנו.

<מוחמד אלנברי: התכנון נמצא ברשות, הקרקע היא של הרשות הבדואית.

<מוחמד אלנברי: קשה מאוד לתכנן אסטרטגית לבניית יישוב עתידי, כי - -

דוד אמסלם: אתה מדבר על תכנית הבינוי?

דוד אמסלם: אין לך תכנית בניין מקומית?

<מוחמד אלנברי: יש תכנית בניין.

דוד אמסלם: על ועדה.

<מוחמד אלנברי: אני מדבר על שכונות.

<מוחמד אלנברי: הוועדה היא מרחבית.

דוד אמסלם: אז על מה אתה מדבר?

<מוחמד אלנברי: אני אזום תכנון של הרחבה של היישוב, כאשר מי שיוזם במקביל זו הרשות להסדרה.

חיים ילין: אין לו עצמאות, הם תלויים.

<מוחמד אלנברי: הדבר השני, לגבי תשתיות ומענקי פיתוח.

<מוחמד אלנברי: במענקי פיתוח יובשנו כמעט במשך כמה שנים כל הרשויות בארץ.

<מוחמד אלנברי: עכשיו יש התעוררות, אבל הפיתוח בישובים הבדואים היה על הרבה שנים.

<מוחמד אלנברי: בתל שבע, למשל, 40 שנה לא הושלם הפיתוח.

<מוחמד אלנברי: צריך לעשות מענק חד פעמי שיביא אותנו לטסט ליין מסוים, משם ימריאו.

<מוחמד אלנברי: הנקודה השלישית, לגבי מה שהוזכר פה, לגבי מתן שירותים לכפרים הלא מוכרים.

<מוחמד אלנברי: אני חושב שעד שלא יוסדר המעמד שלהם, כל רשות שמשרתת את אותם תושבים, את אזרחי מדינת ישראל, שהיא מקבלת אותם לישוב, צריך לתת לה סל שירותים זמני עד שיוסדר מעמדם.

<מוחמד אלנברי: הם פשוט באים לתוך הישובים.

<מוחמד אלנברי: הם צורכים שירותים שאנחנו לא מקבלים עליהם מיסים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה אומר:

דוד אמסלם: אני חייב לתת להם לפי חוק את השירותים - למשל חינוך - ואף אחד לא מפצה אותי.

<מוחמד אלנברי: חינוך, רווחה, בריאות.

<ג'בר אבו כף: אדוני יושב-ראש הוועדה דוד אמסלם, חבר הכנסת טלב אבו עראר שיזם את הבקשה הזאת, אנחנו מופקדים במועצה על 7 ישובים.

<ג'בר אבו כף: אנחנו ערכנו בחירות לפני כמה חודשים, אני נבחרתי ליושב-ראש המועצה.

<ג'בר אבו כף: הציפיות של התושבים בכפרים האלה הן ציפיות גדולות מאוד.

<ג'בר אבו כף: אנחנו גם נותנים שירותים לכפרים הלא מוכרים על יד רהט ועד מבואות ערד.

<ג'בר אבו כף: לכל האזור הזה אנחנו נותנים.

<ג'בר אבו כף: אנחנו מדברים על אוכלוסייה של 70 אלף תושבים.

<ג'בר אבו כף: המועצה האזורית היא מועצה חדשה.

<ג'בר אבו כף: אנחנו מתמודדים עם בעיות רבות מאוד, כי אנחנו מתחילים עם ישובים מ-0.

<ג'בר אבו כף: בישובים האלה אין תשתיות, אין בהם כלום.

<ג'בר אבו כף: אנחנו גם מעמיסים על המועצה את הנושא של הכפרים הלא מוכרים.

<ג'בר אבו כף: אנחנו חייבים לתת להם שירותים בכל התחומים, גם ברווחה, גם בחינוך.

<ג'בר אבו כף: התקציבים של המועצה הם תקציבים דלים.

<ג'בר אבו כף: את ועדת התכנון לקחו, היא לא שייכת.

<ג'בר אבו כף: למועצה אין ועדת תכנון.

<ג'בר אבו כף: גם אין לנו מקורות פרנסה, להכניס הכנסות לישובים האלה, לתקציב המועצה.

<ג'בר אבו כף: אנחנו מתמודדים עם בעיות, עם החלטות של ממשלה.

<ג'בר אבו כף: בתקופה האחרונה הממשלה החליטה על 600 מיליון שקל.

<ג'בר אבו כף: החלוקה לא הייתה צודקת.

<ג'בר אבו כף: קיבלנו 20 מיליון ל-5 שנים.

<ג'בר אבו כף: זה משהו זעום מאוד שאנחנו לא יכולים לעשות איתו משהו רציני.

<ג'בר אבו כף: אנחנו מדברים על אוכלוסייה של 70 אלף תושבים.

<ג'בר אבו כף: בהזדמנות הזאת אני רוצה לתת למישהו מקצועי בעניין את זכות הדיבור, לחופית, שתתמקד בכל - -

דוד אמסלם: מה התפקיד של חופית?

דוד אמסלם: איפה הבעיה?

<חופית קלימובסקי: אני מנהלת הפיתוח הכלכלי במועצה אזורית אל-קסום.

<חופית קלימובסקי: איפה הבעיה?

<חופית קלימובסקי: 80 אלף איש במרשם האוכלוסין של משרד הפנים רשומים בכתובת שבט, כאשר אף אחת מהרשויות לא משופה עבורם בתקציבים ממשלתיים כמו מענק איזון שעכשיו מאוד קריטי לנו בתקציבי החלטת הממשלה.

<חופית קלימובסקי: כמו שאמר חבר הכנסת, זה נופל על כל הרשויות, בעיקר על שתי המועצות האזוריות.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אני אשאל אותך שאלה, חופית.

דוד אמסלם: כמה ארנונה אתם גובים שם?

<חופית קלימובסקי: עכשיו מתחילים תהליך של גביית ארנונה.

<חופית קלימובסקי: היו למעלה מעשור ועדות ממונות שלא עשו את התהליך הזה.

<חופית קלימובסקי: עכשיו מתחיל שם התהליך.

דוד אמסלם: מה התקציב שלכם שם?

דוד אמסלם: מה התקציב של המועצה?

טלב אבו עראר: מאה ומשהו.

דוד אמסלם: כמה מתוך זה הסעות לתלמידים?

<מוצלח אבו עסא: כ-50 מיליון.

דוד אמסלם: מה השאר?

<מוצלח אבו עסא: הרוב חינוך.

<מוצלח אבו עסא: חלק מהתקציב של המועצה הוא לבתי ספר של הפזורה.

דוד אמסלם: מאיזה תקציב אתה אוסף את האשפה?

<חופית קלימובסקי: תקציב לאיסוף אשפה מהחלטת ממשלה 3708.

<חופית קלימובסקי: אנחנו מסתמכים על החלטת ממשלה.

דוד אמסלם: איסוף אשפה זה לפי החלטת ממשלה, תיקון מדרכות זה לפי החלטת ממשלה?

דוד אמסלם: איך זה עובד?

<חופית קלימובסקי: זה בדיוק העניין.

<חופית קלימובסקי: אין כסף למועצה, הכל מתקציב הממשלה.

דוד אמסלם: למה אתם לא גובים ארנונה?

דוד אמסלם: 70 אלף גרים שם.

<מוצלח אבו עסא: כבוד היושב-ראש, המועצה הזאת מונתה.

<מוצלח אבו עסא: מאז קום המדינה לא הייתה מועצה נבחרת.

<מוצלח אבו עסא: המועצה הנבחרת נכנסה לתפקיד לפני כמה חודשים.

<מוצלח אבו עסא: ברישום האוכלוסין שלנו יש לנו 5,000 תושבים.

<מוצלח אבו עסא: לפי זה אנחנו מתוקצבים.

טלב אבו עראר: איך אפשר לגבות ארנונה בלי היתרי בנייה?

חיים ילין: אין קשר בין האחד לשני.

יעל גרמן: ארנונה זה גם מבניין לא חוקי.

<מוצלח אבו עסא: אנחנו בהתחלת הדרך.

<מוצלח אבו עסא: המועצה הזאת היא ממש צעד ראשון.

דוד אמסלם: מסכים.

<מוצלח אבו עסא: אין תשתיות.

דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי בשפה שלך הוא כך: אנחנו חדשים, זה הכיוון שאנחנו הולכים להסדיר.

דוד אמסלם: זה מה שאתה אומר לי.

דוד אמסלם: אתה אומר: אנחנו צריכים זמן, לאט לאט.

דוד אמסלם: זה הכיוון שלכם?

<מוצלח אבו עסא: נכון.

<מוצלח אבו עסא: התחלנו עם זה.

<מוצלח אבו עסא: אנחנו מקופחים ברישום התושבים.

דוד אמסלם: עוד מעט אני אתייחס לזה, אני מכיר את הסוגיה.

<מוצלח אבו עסא: זה עמוד השדרה של התקצוב.

דוד אמסלם: אני אגיד לך לאן בסוף זה ילך.

דוד אמסלם: קודם כל, כל עירייה בארץ גובה ארנונה.

דוד אמסלם: מזה היא מתפרנסת הכי הרבה.

דוד אמסלם: יש עיריות שהן יותר חלשות, עניות וכו', והן מקבלות מהממשלה סיוע.

דוד אמסלם: זו הדרך.

דוד אמסלם: אם אתה לא גובה את הארנונה, אין לך טענה לבוא לאף אחד "תעזור לי".

דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי הוא כך: היות ואנחנו היינו בוועדות ממונות עד היום, אז שהמדינה תטען עליהן.

דוד אמסלם: היום יש יושב-ראש מועצה חדש שנבחר, אנחנו רוצים להסדיר את הנושא.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים שאם אנחנו רוצים לקדם את הישוב שלנו בלי שנגבה ארנונה, אז לא יקרה לנו כלום, אנחנו נמשיך לדשדש באותו מקום.

טלב אבו עראר: חשוב לדעת, אין שם היתרי בנייה בכלל, אין תשתיות שם.

טלב אבו עראר: על מה התושב ישלם ארנונה?

<מוצלח אבו עסא: אנחנו מועצה עם כ-70 אלף תושבים.

<מוצלח אבו עסא: אנחנו מתוקצבים ממשרדי הממשלה על 5,000.

<מוצלח אבו עסא: אנחנו עדיין לא עלינו על דרך המלך.

<מוצלח אבו עסא: נכון שהתחלנו עם מכרז לגביית ארנונה.

<קריאה: הוא לא גובה ארנונה מ-70 אלף.

דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את העניין.

דוד אמסלם: חבר'ה, אני מבין יותר מהר ממה שאתם חושבים.

דוד אמסלם: אני גם אגיד לכם יותר מזה.

דוד אמסלם: אני גם יודע הרבה מאוד פרטים שם בנושאים אחרים, כולל איך הבחירות שם נעשו.

דוד אמסלם: למדתי את העסק.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת, אולי האוצר יענה לי.

דוד אמסלם: אם 70 אלף קיימים בפועל ורק 5,000 מתוקצבים, סימן ש-65 אלף מתוקצבים במקום אחר, או אולי הם בכלל במאדים.

חיים ילין: הם לא מתוקצבים.

<מוצלח אבו עסא: רשומים שבט רובם.

<מוצלח אבו עסא: שורה תחתונה, אני לא מתוקצב עבורם.

דוד אמסלם: יש מישהו שמתוקצב עבורם?

<חופית קלימובסקי: אף אחד.

<מוצלח אבו עסא: הם לא מתוקצבים על ידי אף אחד.

<מוצלח אבו עסא: יתירה מזאת, בהחלטת ממשלה 2397 קיבלתי כמועצה בתחילת דרכה כמעט 20 מיליון ל-5 שנים.

<מוצלח אבו עסא: אין לי כלום.

<מוצלח אבו עסא: לא יכולים עם זה להקים אפילו פרויקט אחד בישוב אחד.

דוד אמסלם: יש את הסיפור הזה של רישום שבט.

דוד אמסלם: למה אתם לא רושמים אותם בכתובות?

<מוצלח אבו עסא: מאז קום המדינה הנושא הזה לא טופל.

דוד אמסלם: אתם רוצים לטפל בזה?

<מוצלח אבו עסא: אנחנו רוצים לטפל בזה.

<מוצלח אבו עסא: אנחנו כולה 4 חודשים.

<מוצלח אבו עסא: אנחנו בדרך לשם.

<קריאה: אדוני היושב-ראש, הרשויות המקומיות הבדואיות בנגב סובלות מהרבה בעיות.

<קריאה: הבעיה שעלתה עכשיו היא בעיה שחייבים לפתור אותה באופן מידיי.

<קריאה: בשתי המועצות האזוריות בנגב גרים בתוך הקווים הכחולים 30 אלף אנשים.

<קריאה: זה לפי הערכות של הגורמים הממשלתיים, לא לפי הערכות של החברה האזרחית.

<קריאה: המועצות מתקצבות לפי עשרת אלפים נפש, זה המצב.

<קריאה: זאת רק אחת הבעיות, כי הבעיה השנייה היא שהם גם מטפלים בהרבה מאוד אנשים - -

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה מדבר איתי כרגע על התקצוב.

<קריאה: הם מקבלים תקצוב לפי שליש מכמות התושבים שגרים בתוך הקווים הכחולים.

דוד אמסלם: עוד מעט נשמע את האוצר.

דוד אמסלם: אני רוצה שני דברים.

דוד אמסלם: אחד, גם על זה, ושניים, גם על מה שאמר הדוקטור, על הפער, זאת אומרת, הסיפור של הפער של כל האנשים הלא מוסדרים האלה.

זאב בנימין בגין: זה לא רק זה.

זאב בנימין בגין: יש לך פזורה בתוך הקווים הכחולים.

<קריאה: על אלה שבתוך הקווים הכחולים המועצות מקבלות שליש תקצוב מכמות האנשים שנמצאים שם.

<קריאה: כשאתה בא מהשלטון המקומי, מראשי רשויות יהודים, יש פער של 5% - -

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: מה שאתה אומר זה שני דברים.

דוד אמסלם: אחד, שהמספר לא מתוקצב נכון, המספר בפועל של התושבים.

דוד אמסלם: דבר שני, אתה אומר שמי שמתוקצב מתוקצב שליש ממקומות אחרים?

<קריאה: לא.

<קריאה: התקצוב פר נפש הוא שווה, אבל יש תקצוב לפי עשרת אלפים אנשים.

דוד אמסלם: הבנתי, המספרים.

דוד אמסלם: אתה משאיר אותי במספרים.

<קריאה: בדיוק.

<קריאה: אני רוצה להגיד משהו על הפתרון.

<קריאה: הפתרון ארוך הטווח זה הפתרון של הרישום, אבל בפועל, ואני פונה פה גם לנציגים מהאוצר וגם לנציגים ממשרד הפנים, צריך באופן מידי פתרון שיתקצב.

דוד אמסלם: שמעתי את הדוקטור.

דוד אמסלם: תאמין לי, הוא אמר את זה במשפט וחצי.

דוד אמסלם: הוא אמר: חבר'ה, מה שנקרא סל זמני על מנת לפתור את העניין.

<קריאה: חייבים לעשות את זה לפי הנתונים - -

יוסף עטאונה: אני רוצה להודות לחברי טלב אבו עראר על היוזמה של יום הנגב.

יוסף עטאונה: אני חושב שיום הנגב צריך להיות נקודת הציון של כל הדיונים.

יוסף עטאונה: בכל ימות השנה אנחנו צריכים לפעול, טלב, אחמד טיבי, למען האוכלוסייה שלנו.

יוסף עטאונה: בשביל זה אנחנו כאן.

יוסף עטאונה: אני רוצה להעלות שתי נקודות בקצרה.

יוסף עטאונה: הישוב דריג'את מוכר כ-10 שנים.

יוסף עטאונה: יש אנשים שהגישו בקשות לחברת החשמל, לחיבור לחשמל מ-2016 אבל עדיין לא חוברו.

יוסף עטאונה: לפי דעתי זו תופעה שקיימת בכל הכפרים של אל-קסום.

דוד אמסלם: זה יישוב מוכר לכל דבר?

יוסף עטאונה: כן.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה הטענה?

דוד אמסלם: למה לא מחברים אותם?

יוסף עטאונה: לא נותנים להם.

יוסף עטאונה: חברת החשמל לא ערוכה לספק לכפרים האלה.

דוד אמסלם: עובר שם מתח עליון, משהו?

יוסף עטאונה: הישובים האלה מוכרים כ-10 שנים.

יוסף עטאונה: עדיין מתייחסים אליהם כלא מוכרים.

דוד אמסלם: הם ישובים מוכרים?

יוסף עטאונה: הם מוכרים 10 שנים, אבל ההתייחסות היא לכפרים לא מוכרים.

דוד אמסלם: רשמתי.

יוסף עטאונה: הערה שנייה למחשבה ולעתיד שאנחנו צריכים לתת את הדעת עליה - לכל המועצות האזוריות בנגב יש רצף טריטוריאלי – היא שלשתי המועצות הבדואיות אל קסום ונווה מדבר אין רצף טריטוריאלי.

יוסף עטאונה: זה חומר למחשבה.

<עטא אבו מדיעט: אני מצטרף לדבריו של ראש העיר רהט.

<עטא אבו מדיעט: אני רק אגיד לגבי האבסורד בנושא הגביה.

<עטא אבו מדיעט: אנחנו בעיר רהט מגיעים לגבייה של 91%.

דוד אמסלם: אתה אומר, רק אין כל כך ממי לגבות.

<עטא אבו מדיעט: לא, זה כסף קטן.

<עטא אבו מדיעט: תראה את האבסורד.

<עטא אבו מדיעט: יש שם 70 אלף תושבים שיש קושי לגבות.

<עטא אבו מדיעט: אנחנו גובים מ-70 אלף כ-91%.

<עטא אבו מדיעט: עכשיו שמו לנו חסמים קטנים קטנים בהחלטות האחרונות, מה שנקרא עירייה מוצלחת, מצטיינת, שתתרגל לגבייה מוסדרת לפי פעימות.

<עטא אבו מדיעט: 6 פעימות בשנה, 4 פעימות בשנה.

<עטא אבו מדיעט: אם אני לא אעשה את זה, לא ייתנו לי.

<עטא אבו מדיעט: זה עוד ועוד התניות.

<עטא אבו מדיעט: אנחנו משתדלים.

<עטא אבו מדיעט: הרי ראש עיר לא יפרגן לעצמו, יפרגנו לו האחרים.

דוד אמסלם: הסגן שלו יפרגן לו.

<עטא אבו מדיעט: גם התושבים.

<עטא אבו מדיעט: למה עד עכשיו אנחנו עם חשב מלווה?

<עטא אבו מדיעט: למה ראשי רשויות מוגבלים בעיר רהט ובמקומות אחרים?

<עטא אבו מדיעט: למה החסם הזה?

<עטא אבו מדיעט: אני מבקש שהמסר הזה יגיע.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אני רוצה לעשות משהו יותר קונקרטי.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מברך על היום הזה.

חיים ילין: אני חייב לשים כמה עובדות על השולחן כי אלה אזרחים במדינת ישראל.

חיים ילין: אם מישהו רוצה לשנות, בבקשה, אפשר לשנות.

חיים ילין: אין קשר בגביית ארנונה בין בית שיש לו היתר לבית שאין לו היתר.

חיים ילין: אתה מודד וגובה ארנונה.

חיים ילין: אותך לא מעניין אם זה חוקי או לא חוקי, כולל הפרגולה, אם היא חורגת או לא חורגת מקו בניין.

חיים ילין: בשביל זה יש מי שבא ומפקח ואומר אם הבנייה היא חוקית או לא חוקית.

חיים ילין: זה אחד.

דוד אמסלם: חיים, בוא נתקדם, זה לא חשוב עכשיו.

חיים ילין: שתיים, הפער הזה שקיים הוא נוראי.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: אני אנסה להסביר מה ההבדל.

חיים ילין: כשרשומים לו 5,000 תושבים – לצורך העניין נגיד שזה 2,500 משפחות עם 4 ילדים למשפחה - הם היחידים שיכולים לקבל חינוך.

חיים ילין: כל היתר לא יכולים לקבל חינוך, כי הם לא רשומים שם.

חיים ילין: בתור מה הם מקבלים חינוך?

זאב בנימין בגין: אבל הם מקבלים.

חיים ילין: הם מקבלים חינוך, כי מה לעשות, הם חיים שם.

חיים ילין: פה המצוקה היא כפולה.

חיים ילין: הם מתוקצבים לפי 5,000, אבל הם צריכים לתת שירותים ל-70 אלף.

חיים ילין: החינוך זה אחד הדברים הבסיסיים.

חיים ילין: הנקודה השלישית - תדעו לכם, הייתי 4 וחצי שנים במחוזית.

חיים ילין: אחת הבעית הקשות ביותר שיש זה שכל מי שיש לו מטר מרובע של קרקע פרטית יכול לתקוע כביש פיתוח שמגיע לישוב מוסדר.

חיים ילין: אין מי שיזיז אותו.

חיים ילין: הוא יחד עם החמולה עומדים על הרגליים.

חיים ילין: אתם חייבים להתאחד, לקבל את היישוב ולקדם אותו.

חיים ילין: זה בדיוק מה שנאמר פה, שכל מי שרוצה לקדם בתוך השלטון המקומי את אותו יישוב, תקוע עם ועדת על של הבדואים, תקוע עם קרקעות פרטיות שלא מאפשרות לו לפתח.

זאב בנימין בגין: הם יושבים גם על שטחים ציבוריים.

דוד אמסלם: זה לא הדיון שלי.

חיים ילין: אנחנו חונקים את השלטון המקומי באותם מקומות שהם יכולים להתפתח.

חיים ילין: אם תצליח להוציא את החסמים האלה, הם יודעים לנהל.

חיים ילין: בחורה תסתכל מה אחוז הבגרות, מה אחוז הרופאים, מה אחוז המהנדסים.

חיים ילין: תאמין לי, בעומר אין את זה.

<קריאה: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני בפני ועדת הפנים.

<קריאה: אני מודה מראש ליושב-ראש הוועדה ולחברי הכנסת.

דוד אמסלם: לטלב, הוא יזם הכל.

<קריאה: יש 4 חברי כנסת בדואים מהנגב.

<קריאה: אני קורא לוועדת הפנים להפסיק להורות על הריסת בתים באזור הסייג - אזור אליו המדינה הביאה את הבדואים בשנות ה-50, ולהכיר מיד בישובים הקיימים בתוך אזור הסייג.

<קריאה: לא ייתכן שהמדינה פעם הביאה את האנשים לשם אבל עכשיו הורסת להם את הבתים.

<קריאה: אני פונה ליושב-ראש ועדת הפנים, תבוא ותראה איך חיים אנשים שהם אזרחי מדינת ישראל.

<קריאה: תחת פחים, לפעמים בקור העז, לפעמים בחום הקשה.

<קריאה: לא ייתכן דבר כזה.

<קריאה: לא ייתכן לרדוף את האזרחים של מדינת ישראל, להרוס להם על בסיס לאומי.

<קריאה: אני קורא עוד פעם להפסיק להרוס את הבתים, לתת שירותים לכל הישובים באזור הזה.

דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע עכשיו דווקא את נציגי המדינה.

דוד אמסלם: תראו, אני הגדרתי את הדיון הזה.

דוד אמסלם: טלב ביקש ממני לקיים דיון.

דוד אמסלם: גם הבטחתי לו שוועדת הפנים, בלי נדר, תבוא ותעשה סיור וישיבה באחד הישובים שנסכם עליהם.

דוד אמסלם: יכול להיות ברהט, יכול להיות בחורה, יכול להיות במקום אחר, מה שתחליטו.

דוד אמסלם: את זה נעשה במהלך המושב.

דוד אמסלם: אני כרגע בדיון לא בא לפתור את כל סוגיות המחלוקות בין מדינת ישראל לבין הבדואים בדרום הארץ, זה לא הנושא שלי כרגע.

דוד אמסלם: לא כן, לא לא.

דוד אמסלם: אני מניח שלכל סיבה יש נסיבה, לכל סובב יש מסובב.

דוד אמסלם: זה לא שם.

דוד אמסלם: אני בנתונים הקיימים עכשיו.

דוד אמסלם: מה שמעניין אותי כרגע מבחינת האוצר זה שני דברים.

דוד אמסלם: אחד, וזו התשובה שאני רוצה לקבל מכם היות ועלתה כאן טענה שהיא טענה מאוד חזקה, זה שיש שם תושבים שבעצם לא רשומים.

דוד אמסלם: הם מקבלים שירותים בוודאות.

דוד אמסלם: אני מניח שילד בגיל 8 שלא רשום הולך לבית ספר, ואם הוא לא הולך, זה חמור מאוד.

דוד אמסלם: הישוב קולט אותו.

דוד אמסלם: זה לא חשוב, יכול להיות שזה יהיה בחורה, יכול להיות ברהט, יכול להיות במקום אחר.

דוד אמסלם: מישהו צריך לתקצב את זה.

דוד אמסלם: לא מספיק שהם חמור צולע, אנחנו מוסיפים עליהם עוד ועוד.

דוד אמסלם: אני מקבל את מה שאמר הדוקטור, שיכול להיות שבמבנה צריך לייצר איזה שהוא משהו זמני, איזה סל זמני עד שנרשום אותם, כי בלי הרישום לא יקרה כלום.

דוד אמסלם: מדינת ישראל בסוף, ואת זה אני אומר לא כוויכוח אלא כתפיסת עולם שלי, צריכה להחיל את החוק הישראלי על כל אזרח ואזרח, גם אם הוא בדואי.

דוד אמסלם: מגיעים לו הזכויות והחובות כמו כולם.

דוד אמסלם: לכל אזרח ישראלי יש שם וכתובת.

דוד אמסלם: לי יש שם וכתובת.

דוד אמסלם: יכולים לחפש אותי, להגיע אלי, גם אם מס הכנסה רוצה להגיע אלי ולתת לי איזה מענק שהבן שלי ישתחרר מצה"ל.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שראש מועצה מתמודד עם מספרים כאלה שמתוך 70 אלף רשומים לו איזה עשרת אלף או 15 אלף.

דוד אמסלם: ל-80 אלף הוא צריך להביא תקציב.

דוד אמסלם: מאיפה?

דוד אמסלם: זה דבר אחד שמעניין אותי בעיקר.

דוד אמסלם: זה נושא שחשוב לי שאתם תתמקדו בו עכשיו.

דוד אמסלם: לגבי הסיפור של החשמל בדריג'את אנחנו נעשה פגישה.

דוד אמסלם: אני אבקש ממנהלת הוועדה שתזמן אלינו את מנהל מחוז הדרום של חברת החשמל.

דוד אמסלם: זה משהו נקודתי.

דוד אמסלם: אתה וטלב תבואו אלי, אנחנו נשב איתו, נבין גם למה.

דוד אמסלם: זו שאלה טכנית.

דוד אמסלם: לא נתפס לי אם זה ישוב - - צריך לבדוק למה.

<איתי טמקין: דובר פה על המצב הנתון.

<איתי טמקין: כרגע עובדים על המגמה.

<איתי טמקין: במגמה נעשו הרבה דברים חיובים לשיפור המצב בשנה האחרונה, בראשם החלטה 2397 - דיבר עליה ראש המועצה - שגם מדברת על תקציבי פיתוח בהיקפים חסרי תקדים בהיקפים של המועצה, גם מדברת על להעביר את הכסף בלי מתווכים, מה שדיבר קודם יושב ראש המועצה, שזה שינוי גדול, וגם העברת כוח לרשויות באיך ייבנו תקציבי הפיתוח האלה ולאן הם ינותבו.

<איתי טמקין: הדגש בהחלטת הממשלה, מבחינתנו, של תקציבי הפיתוח, הוא ליצור בטווח הרחוק לרשויות מקורות הכנסה עצמאיים חדשים, כי רק ככה הרשויות האלו יוכלו לעמוד על הרגליים, לעמוד כרשות מוניציפאלית, להתחרות ברשויות מוניציפאליות אחרות עם התנאים הקשים.

<איתי טמקין: זו פעם אחת.

<איתי טמקין: פעם שנייה, נעשה בשנה האחרונה שינוי במענק איזון שהגדיל במיוחד את החלק של הרשויות מהסוג של הרשויות האלו.

<איתי טמקין: עכשיו יש כאן את הבעיה - תיכף ניגע בה - של איך סופרים את כמות הראשים ברשות.

דוד אמסלם: אני מהדיון הזה רוצה לצאת רק עם הסיפור הזה.

<איתי טמקין: אני אפנה למשרד הפנים את הסוגיה הזאת, אבל ברשותך שניה אחת תן לי לסקור את הסוגיות האלו.

<איתי טמקין: אז כן יש שינוי מענק האיזון שנותן לאותן רשויות בנגב את העלויות בשיעור הגבוה ביותר.

<איתי טמקין: זו פעם שנייה.

<איתי טמקין: פעם שלישית, הקרן לצמצום פערים שמשרד הפנים יתחיל לחלק מחודש נובמבר על כל שנת 2017.

<איתי טמקין: גם הקרן הזאת מופנית בחלק גדול ממנה לאותן רשויות.

<איתי טמקין: עוד הפעם, היא מחולקת לפי מספר ראשים.

<איתי טמקין: גם בסוגיה הזאת נצטרך לטפל.

<איתי טמקין: נעשו בשנה האחרונה הרבה דברים.

<איתי טמקין: אני חוזר להחלטת ממשלה 2397.

<איתי טמקין: במסגרת אותה החלטת ממשלה נקבע שיוקם צוות.

<איתי טמקין: תיכף משרד הפנים יסקור לנו באיזה שלבים הוא נמצא.

<איתי טמקין: יוקם צוות שיבחן איך מטפלים בסוגיה הזאת של כן קו כחול, לא קו כחול, איך סופרים את הראשים.

<איתי טמקין: אני מציע שמשרד הפנים - רינת נמצאת פה - ייתן התייחסות מה הסטטוס של הוועדה הזאת, איפה היא נמצאת היום.

דוד אמסלם: מעבר לזה.

דוד אמסלם: אני רוצה לייצר פה את הנוסחה, המספרים פחות חשובים לי.

דוד אמסלם: היא תיתן את הנוסחה של המספרים.

דוד אמסלם: אתה מבין את הדלתא.

דוד אמסלם: אני רוצה את ההתייחסות שלך לדלתא.

דוד אמסלם: נניח שהיא תגיד: במקום 80 אלף יש 50 אלף.

דוד אמסלם: יכול להיות שהוא יגיד: תשמעו, אנחנו מתוקצבים על עשרת אלפים, והיא תגיד: על 20.

דוד אמסלם: אני רוצה לדעת את ההתייחסות האוצרית לדלתא, כרגע לא חשוב מה היא.

דוד אמסלם: אני מדבר על העיקרון.

<איתי טמקין: אני אסביר את העיקרון.

<איתי טמקין: העיקרון מאוד פשוט.

<איתי טמקין: לרשות יש את המספרים שנכנסים אליה לתוך הנוסחאות של משרד הפנים, כאשר לפיהם היא מקבל תקציב.

דוד אמסלם: הרי יש פה מצב שהוא מצב שלא קיים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אם אתם אומרים לי שכל התושבים שגרים שם רשומים, שאתם יודעים עליהם, אחלה, אני מרים את הידיים.

דוד אמסלם: יכול להיות שהוא אומר 70 אלף, אבל יבוא משרד הפנים ויגיד: אין 70 אלף, יש 7,000, ואז השאלה אמפירית, אין בעיה.

דוד אמסלם: אם יש פער שאתם מכירים בו, הייתי רוצה לדעת איך אתה רוצה להתייחס אליו כאוצר.

דוד אמסלם: משרד הפנים, בקשה.

<קריאה: כדאי שהוא יענה על זה, זו אחריות של האוצר.

דוד אמסלם: אני קודם רוצה לדעת את המספר.

חיים ילין: האוצר מקבל את המספר של משרד הפנים.

<רינת שפרן: לשמחתנו, החלטת ממשלה 2397 באמת מסמיכה אותנו לטפל בסוגיה הזאת שמטרידה אותנו, הסוגיה של אי ספירת תושבי הפזורה בתוך רשויות מקומיות ואי התקצוב שלהם.

<רינת שפרן: מבחינתנו מענק האיזון הוא משמעותי.

<רינת שפרן: במשרדים אחרים יש מענקים נוספים.

<רינת שפרן: בימים אלה נחתם מכתב מינוי לוועדה שאמורה לדון בסוגיות האלו.

<רינת שפרן: השאלה של כמה היא השאלה הקשה פה.

<רינת שפרן: אנשים כן רשומים במרשם האוכלוסין, כי הרי אנשים נולדים, יש להם תעודת זהות.

<רינת שפרן: אנחנו רוצים ללכת לפי מרשם האוכלוסין, לנסות ולשייך את אותם שבטים לפי מרשם האוכלוסין לרשויות קיימות.

<רינת שפרן: אני מאוד מסכימה עם מה שנאמר פה, זה פתרון נקודתי שיטפל בבעיה כרגע.

<רינת שפרן: לא ארוך טווח, אלא לצורך יצירת מצב שבו אזרחים מקבלים שירותים מרשות מקומית.

<רינת שפרן: אני חושבת שלאיתי יהיה קשה מאוד לענות על השאלה: כמה כסף פר אדם.

דוד אמסלם: לא שאלתי את זה.

דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע כמה.

דוד אמסלם: אני שואל אותך שאלה כמשרד הפנים.

דוד אמסלם: האם יש פער בין מה שמדווח, בין מה שאתם יודעים, לבין המספרים האמיתיים בפועל?

<רינת שפרן: זאת המשימה הראשונה.

דוד אמסלם: שאלתי אם אתם יודעים, אם יש לכם הערכות.

<רינת שפרן: אנחנו לא יודעים.

דוד אמסלם: אתם לא יודעים כלום?

<רינת שפרן: יש המון ספירות.

חיים ילין: אז איך אתם מחלקים את מה שרשום?

דוד אמסלם: אתם יודעים כמה ילדים לומדים בבתי הספר שם?

<קריאה: הרבה יותר ממספר התושבים שרשומים.

<קריאה: זו תופעה שאין כמוה בעולם.

<רינת שפרן: אני אתן לכם את הנתונים שיש.

<רינת שפרן: צריך לקחת בחשבון שיש המון ספירות של המון גורמים.

<רינת שפרן: לכל עמותה יש את הספירה שלה.

דוד אמסלם: תראו, יש פה מה שנקרא תרנגולת וביצה, כאשר התרנגולת מתה, כי לא ידעו אם היא תרנגולת או ביצה ולכן לא נתנו לה לאכול בכלל.

דוד אמסלם: משהו פה אבסורדי.

דוד אמסלם: תראו, עולה פה איזו שהיא טענה שלא הייתה מתקבלת בשום ישוב ישראלי אם הייתה קורית.

דוד אמסלם: הרי ילד לומד שם בבית ספר.

דוד אמסלם: מישהו משלם על זה.

דוד אמסלם: משלמים את זה מהארנונה שלא גובים?

דוד אמסלם: מי משלם את זה?

דוד אמסלם: בא ראש המועצה ואומר כאן דבר נכון, הוא אומר: תשמע, לא נתווכח אם זה 2,000 או 3,000, אבל בוא נסכים על איזה משהו.

דוד אמסלם: תן לי איזה סל, נתחיל להתגלגל, ועד שנספור את כולם נעשה את ההתאמה.

דוד אמסלם: זה מה שמפריע לי כרגע הכי הרבה, בעיקר בשירותי בסיס הליבה שהם מחויבים על פי החוק.

<רינת שפרן: יש שתי אפשרויות מרכזיות שאנחנו רואים אותן כרגע, וזה עוד לפני שהתחלנו דיונים.

<רינת שפרן: אחד, ללכת לפי מרשם האוכלוסין.

<רינת שפרן: ילדים נולדים, יש להם תעודת זהות, הם רשומים באיזה שהוא שבט, אז את הרישום הזה לשייך.

<רינת שפרן: אפשרות אחרת, שהיא קצת יותר מסובכת, היא ללכת לפי רישום בתי הספר, ליצור איזה מפתח לפי מספר הילדים שרשומים ביישוב, לשייך את השבט.

<רינת שפרן: אלו שתי האפשרויות המרכזיות כפי שאנחנו רואים אותן היום.

דוד אמסלם: דרך אגב, על הבסיס הזה לבד אתם יכולים להגיע לאומדנים, אחרי זה לספור.

<רינת שפרן: נכון.

<רינת שפרן: אלו שתי החלופות האפשרויות.

דוד אמסלם: הרי סך הכל משפחה ממוצעת היא כך וכך, לומדים שם כך וכך ילדים.

חיים ילין: זאת חלוקה פנימית בין הישובים.

דוד אמסלם: אז טעיתי ב-7%, 5% לפה או לכאן, בסדר, אחרי זה - -

<רינת שפרן: אם אתה הולך למרשם האוכלוסין, זה איזה שהוא רישום שהוא יותר מסמך, כי ילד שנולד הוא רשום.

<רינת שפרן: אם הוא עוד לא הגיע לבית ספר, אנחנו לא יודעים לספור אותו אחרת.

<רינת שפרן: אלו שתי האפשרויות.

דוד אמסלם: איך אתם רוצים לפתור את העניין?

<רינת שפרן: מנכ"ל המשרד ממנה עכשיו ועדה.

<רינת שפרן: מדובר על צוות משותף למשרד הפנים ולמשרד האוצר.

דוד אמסלם: אני רוצה משהו כזה.

דוד אמסלם: תראו, אני אפגש איתכם בעוד שבועיים.

דוד אמסלם: אני לא צריך את כולכם.

דוד אמסלם: אני אפגש עם איתי, עם רינת ועם טלב.

דוד אמסלם: אני רוצה שתייצרו לנו פתרון זמני למה שביקש הדוקטור.

דוד אמסלם: עד שנעבור את כל המדבר הזה ונגיע, בינתיים מחר בבוקר הוא צריך לעשות משהו.

דוד אמסלם: זה יכול להיות משהו חלקי, משהו מתקרב.

דוד אמסלם: בואו לא נתעלם, לא נכניס את הראש לתוך החול ונגיד: חבר'ה, תבואו עוד 7 שנים כשנדע מי הילד האחרון שספרנו.

דוד אמסלם: אני רוצה בעוד שבועיים-שלושה.

דוד אמסלם: מנהלת הוועדה תתאם את הפגישה בינינו.

דוד אמסלם: עד אז אני מבקש, תעשו עבודת מטה.

דוד אמסלם: אני מגלגל את זה אליכם, אבל זה לא אצלכם.

<רינת שפרן: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

דוד אמסלם: זה גם לא נוצר אצלכם, בקדנציה שלכם.

דוד אמסלם: אני מציע שתביאו לנו פתרון חכם.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, יהיה מימון ביניים, זמני, עד שנפתור את כל הבעיה ונראה מה היקפה.

דוד אמסלם: בסדר?

<מוצלח אבו עסא: אנחנו נשמח להיות בישיבה הזאת.

דוד אמסלם: אתה לא תהיה.

<מוצלח אבו עסא: יתירה מזאת, אנחנו סיירנו עם רינת כדי להמחיש את המצב.

<סאלם אבו עאיש: דיברתם הרבה על הפזורה.

<סאלם אבו עאיש: יש לנו פזורה פנימית ופזורה חיצונית שמופקרות במלחמה ללא מיגוניות.

<סאלם אבו עאיש: יש לנו פזורה מופקרת גם בתוך הקו הכחול וגם מחוץ לקו הכחול.

<סאלם אבו עאיש: הן ללא מיגוניות, ללא מקלטים במלחמה.

<סאלם אבו עאיש: הן מופקרות בשטח.

<סאלם אבו עאיש: זה דבר ראשון.

<סאלם אבו עאיש: דבר שני, התקציבים שלנו מועברים לאפוטרופוסים שיש לנו, כמו לרשות להסדרת הבדואים וכל מיני עמותות.

<סאלם אבו עאיש: מדובר בצינורות של הממשלה.

<סאלם אבו עאיש: הכסף לא מגיע לרשויות ישירות.

<סאלם אבו עאיש: עוד דבר - הורסים בתים בתחום הקו הכחול מבלי לתאם איתנו.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: טוב, רבותיי, אני רוצה ברשותכם, לפני שאני אתן לטלב לסכם את הדיון, לומר שיש פה הרבה נושאים.

דוד אמסלם: זאת סוגיה מאוד מאוד כבדה.

דוד אמסלם: כל בעיה כזאת זה לפעמים שנתיים- שלוש רק דיונים.

דוד אמסלם: אני מסתפק כרגע בדיון.

דוד אמסלם: יהיה שכרנו בסיכום שלי.

דוד אמסלם: אם נפתור או נקדם משהו קטן, אני אבין שהרווחנו את הלחם היומי.

<קריאה: יש משהו שהוא עניין חשוב שכדאי לדבר עליו במפגש.

<קריאה: יש משרד במינהל מקרקעי ישראל שהוא לאוכלוסייה הערבית במיוחד.

<קריאה: אני לא מבין, האוכלוסייה הערבית בישראל היא חלק בלתי נפרד מאזרחי המדינה או יש לה ממשלה פרטית?

<קריאה: למה צריך להיות משרד במינהל מקרקעין ישראל לאוכלוסייה הבדואית?

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: אין לי מושג למה, אבל במדינת ישראל יש הרבה משרדים שמטפלים באוכלוסיות, כמו למשל מגזר כפרי.

<קריאה: לא שמעתי על משרד ששייך לתוניסאים, למרוקאים.

דוד אמסלם: זה לא קשור.

דוד אמסלם: זה פחות חשוב לי עכשיו.

טלב אבו עראר: אני מודה לך, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: אני מודה לכל ראשי הרשויות שהגיעו והציגו את הדברים.

טלב אבו עראר: אני חי את המצב שם.

טלב אבו עראר: כל יום אני מסייר בין ישובי הבדואים בנגב.

טלב אבו עראר: אני חושב שממבט ראשון כשאתה מסתכל על הישוב אתה יודע שזה יישוב בדואי, בטוח לא יישוב יהודי.

טלב אבו עראר: המצב שם הוא רע מאוד.

טלב אבו עראר: ראשי הרשויות כאן מכובדים ממש, הם מדברים בצורה הכי מלומדת שיש.

טלב אבו עראר: האוצר בכמה משפטים קצרים מראה כאילו הישובים הבדואים זה גן עדן.

טלב אבו עראר: המצב הוא לא כך.

טלב אבו עראר: אם הוא מתוקצב ל-30 אלף אבל מספק שירותים ל-70 אלף בני אדם, מה אתם עושים בקטע הזה?

טלב אבו עראר: לא שמעתי תשובה מקצועית.

טלב אבו עראר: על זה לא שמענו.

טלב אבו עראר: ואז נמשיך לדבר, לדון ונמרח דברים.

טלב אבו עראר: הגיע הזמן לפרק את המינהלת הבדואית.

טלב אבו עראר: אני אגיד לך למה.

טלב אבו עראר: אני רוצה שהתקציבים יועברו מהמשרדים הממשלתיים ישירות לרשות.

טלב אבו עראר: למה דרך המינהלת הבדואית?

טלב אבו עראר: למה בכל העולם רק לבדואים יש מינהלת, אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: טוב, טלב, הבנו.

זאב בנימין בגין: כדי לקדם, לא כדי להפריע.

טלב אבו עראר: כדי להפריע, לא לקדם.

טלב אבו עראר: תשאל את אנשי הרשויות.

דוד אמסלם: חברים, אני שוב פעם רוצה להודות לכם.

דוד אמסלם: אני רוצה להודות לטלב.

דוד אמסלם: אנחנו, בעזרת השם, נבוא לסיור.

דוד אמסלם: אז גם יהיה יותר זמן.

דוד אמסלם: נקדיש לזה יום שלם.

דוד אמסלם: נבוא ונשמע.

דוד אמסלם: אתם תחליטו באיזו עיר אנחנו נהיה, אבל אני מבקש שכל ראשי הרשויות יבואו.

דוד אמסלם: אנחנו, כפי שאמרתי, ניפגש בעוד שבועיים בנושא הזה.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם