ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 462, 2017-07-25 11:30

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 25 ביולי, 2017, ב' באב, תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא: הצעת חוק מסגרות המשך יום לימודים (צהרונים) התשע"ז - 2017 של קבוצת חברי כנסת, חבר הכנסת יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון וכו' וכו', ושל יוליה שנמצאת איתנו והשקיעה לא פחות מאתנו אנרגיה והיא גורמת שנשקיע עוד יותר אנרגיה.

יעקב מרגי: אבל הכל באהבה, בברכה ובחיוך.

יעקב מרגי: אני אומר דברים לסדר הדיון, במיוחד לאורחים.

יעקב מרגי: אני לא מתכונן לפתוח את הדיון מחדש על החוק.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו נצביע על הרביזיה שלי, שאני הגשתי, על כל החוק.

יעקב מרגי: אני אציג את מהות הרביזיה.

יעקב מרגי: ניתן רשות דיבור ליועצת המשפטית.

יעקב מרגי: התייחסות של יועצות משפטיות, אם צריך, לא בהכרח, בלבד.

יעקב מרגי: ואם יש שינוי מהותי מהותי אני אתן סבב אחד.

יעקב מרגי: לא מתכונן להתייחס לסוגיות שלא נוגעות לתיקון.

יעקב מרגי: ושלא ינצל מן דהוא את הסיטואציה לנסות לשנות דברים כי אני לא אאפשר זאת.

יעקב מרגי: וכפי שאתם יודעים, כל מי שרוצה לדבר שירים יד לסבב, לא צריך להרשם, ואין קריאות ביניים.

יעקב מרגי: אז אני אציג את מהות הרביזיה שאני מבקש לעשות.

יעקב מרגי: מהות הרביזיה היא כזו: בסעיפים שאנחנו מקנים סמכות לשר להחריג צורה כזו של צהרון או סוג כזה של צהרון, אנחנו הולכים לבטל את סמכות השר כליל מהחוק.

יעקב מרגי: לא נותנים לשר שום חופש פעולה, שום כלום.

יעקב מרגי: לוקחים את החוק, זה מצחיק נכון?

יעקב מרגי: לוקחים את החוק כולו מחילים אותו מאשכול 1 עד 10 בלי מתן אפשרות של החרגה על כל הסעיפים.

יעקב מרגי: רוצים התייחסויות?

יעקב מרגי: לא לחינם צחקתם.

יעקב מרגי: תאמינו לי, נשמעתי ציני?

יעקב מרגי: לא הייתי חייב לומר את זה כי יש לי ביקורת.

יעקב מרגי: הייתי חייב לומר את זה כי ככה היה צריך להיות החוק.

יעקב מרגי: אבל ההסתייגות היא לא כזו.

יעקב מרגי: ה - - - הוא נבהל, מזל שעודד התאפק ויוליה, אני חשבתי שאני הולך לחטוף משהו מצד שמאל.

יעקב מרגי: אבל אני אומר את זה כי ככה היה צריך להיות החוק, נקודה.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות, כדרכה של כנסת, כדרכה של קואליציה אף אחד לא יוצא לעולם הזה וכל תאוותו בידו.

יעקב מרגי: ככה זה כשמגיעים לשיתופי פעולה על בסיס מכנה משותף.

יעקב מרגי: זה מוותר לזה וההוא מוותר לזה והאגו שלנו לפעמים צריך להניח אותו בצד.

יעקב מרגי: שלא תחשבו לרגע שהדברים נעשו בקלות ראש.

יעקב מרגי: כי עצם חקיקת חוק פיקוח הצהרונים מבחינתי הוא יום חג.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, השאיפה שלי היא, כפי שאמרתי במליאה, וחבל שלא הצלחנו בכנסות קודמות, זה גם על מעונות היום.

יעקב מרגי: קבוצות לחץ מונעות את זה.

יעקב מרגי: ואמרתי זו מעל כל במה ואני אמשיך לומר זאת.

יעקב מרגי: קבוצות לחץ מונעות את הפיקוח על מעונות היום על חשבון הילדים שלנו, על חשבון השינוי והמהפך שאנחנו שואפים ורוצים לחולל בגיל הרך.

יעקב מרגי: עכשיו אני אתן ליועצת המשפטית להציג את ההסכמה שהגענו.

יעקב מרגי: הסוגייה, ככה בגדול, עכשיו תעזבו את מה שאמרתי קודם, הרביזיה היא ב- - - כן, אמרתי שאנחנו פותחים את כל החוק.

יעקב מרגי: קודם כל נסביר את הרביזיה.

יעקב מרגי: על הדרך יהיו כמה תיקונים שהתחייבנו שהיועצת המשפטית תיגע בהם.

יעקב מרגי: היה ויכוח כאן, שלשלום נכון?

יעקב מרגי: , דיון של שבע שעות, משעה אחת עד שמונה.

יעקב מרגי: היה ויכוח איך להגדיר את המוסדות הפרטיים.

יעקב מרגי: הייתה הסתייגות של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יעקב מרגי: בסוף הגענו לפשרה.

יעקב מרגי: פשרה, קושי שנסמיך את השר להחריג סוג מסוים, שאני לא רוצה לחטוא בלשוני, אני מעדיף שהיועצת המשפטית תציג כפי הלשון שנוסח משפטית.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מירב ישראלי: מדובר על להוסיף סעיף בחוק שמקנה לשר, שר החינוך, סמכות להעניק פטור לצהרונים מסוימים והשר רשאי לפטור צהרונים מהצהרונים הרשומים בפסקה אחת שזה אומר צהרונים במוסדות חינוך, כי השאר זה לא רלוונטי כי הם במבני ציבור, אשר פועלים במקרקעי מוסד חינוך - - -

<זאב גולדבלט: איפה זה מופיע, באיזה סעיף?

<מירב ישראלי: לא, זה חדש, זו הרביזיה.

<מירב ישראלי: אז אני חוזרת: שהוא רשאי לפטור צהרון מהצהרונים שמנויים בפסקה אחת שפועלים במקרקעי מוסד חינוך שהם בבעלות של גוף פרטי או שנשכרו מגוף פרטי.

<מירב ישראלי: ובעצם ההגדרה של גוף פרטי היא מי שאינו מוסד ממוסדות המדינה וכו' או רשות מקומית.

<מירב ישראלי: זה ה- - -

יעקב מרגי: מי בעד הרביזיה כפי שהציגה - - -

<מירב ישראלי: לא, אה הרביזיה, לא, אבל הרביזיה היא לפתוח את החוק.

<מירב ישראלי: אחר כך נדבר על - - -

יעקב מרגי: אנחנו ברביזיה פותחים את החוק.

יעקב מרגי: מי בעד הרביזיה?

יפעת שאשא ביטון: פותחים את זה לצורך הסעיף הזה בלבד.

יפעת שאשא ביטון: בעד הרביזיה – רוב

יפעת שאשא ביטון: נמנעים – אין הרביזיה אושרה.

יעקב מרגי: תודה רבה, הרביזיה אושרה.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו פותחים את הדיון.

<מירב ישראלי: עכשיו פותחים את הדיון, כן, ואז צריך להרחיב באמת על ה- - -

יעקב מרגי: בבקשה.

<מירב ישראלי: אז אני רק רוצה להגיד מספר דברים קטנים שבעצם התפספסו ב- - - גם אנחנו כיועצים משפטיים היו דברים בתבניות שלנו שלא נכנסו ואני רוצה להגיד אותם שזה ככה.

<מירב ישראלי: אחד, הערר לגבי הדרישת פיטורים זה צריך להיות למנכ"ל ולא לשר.

<קריאה: בהשגה.

<מירב ישראלי: בהשגה, כן זה כבר עניין של ניסוח משפטי.

<מירב ישראלי: אחר כך ככה - בסעיף 15 של צו הגבלה מנהלית אנחנו נוסיף בקשה לביטול התראה מנהלית.

<מירב ישראלי: כי צריך פשוט לבקש, כי נגיד אם קיימת את התנאים או שאתה לא, שלא יוציאו לך צו.

<מירב ישראלי: זה פשוט משהו שהיה חסר.

<מירב ישראלי: אתם רוצים להקריא את זה?

יפעת שאשא ביטון: לא הבנתי.

<מירב ישראלי: אני אסביר.

<מירב ישראלי: יש כמה דברים בפרוצדורות - - -

יעקב מרגי: בפרוצדורות היה קושי נתנו להם לטפל בזה - - -

<מירב ישראלי: הערבים והזה שהתפספסו ב- - -

יעקב מרגי: צורת הערר, דרך הערר, איך נעשה וכו'.

יפעת שאשא ביטון: הערר על מה?

<מירב ישראלי: אז אני אסביר.

<מירב ישראלי: בפיטורי עובד הממונה מורה על פיטורים אז הערר צריך להיות למנכ"ל כדי שזה יהיה יעיל בעצם.

<מירב ישראלי: אז זה דבר אחד.

<מירב ישראלי: אחר כך יש בצו מנהלי, כשמוציאים צו, מוציאים התראה, אומרים אם לא תמלא את התנאים האלה אני מוציא לך צו סגירה.

<מירב ישראלי: הנוסח המנהלי הרגיל הוא שהבנאדם יכול להגיד שמה שכתוב בהתראה הוא לא נכון או שהוא מילא את התנאים לפני שמוציאים לו צו סגירה וזה חסר.

<מירב ישראלי: בסדר, זה מקובל?

יפעת שאשא ביטון: זה בטח להכנס לתוך החוק?

<מירב ישראלי: כן, זה מודל של צו מנהלי פשוט.

<מירב ישראלי: אז זה הדבר השני.

<מירב ישראלי: אחרי זה, הנושא של עירור הערר אנחנו - - -

<מיכל חורין: רגע, רגע, לגבי ה- - - להתראה מנהלית פשוט פגשתי פה - - -

יעקב מרגי: מי הדוברת?

<מיכל חורין: מיכל חורין מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

<מיכל חורין: הנוסח, כמו שאנחנו רוצים אותו הוא "נמסרה למפר התראה מנהלית, כאמור באותו סעיף, רשאי הוא לפנות לממונה בכתב בתוך- - -", אנחנו מבקשים לרדת מ-30 יום - - -

<מירב ישראלי: מה שתחליטו, אין פה - - -

<מיכל חורין: 14 יום - - -

<קריאה: מצטערת, תכווני אותי.

<מיכל חורין: זה תוספת לסעיף 15 בעצם שעל התראה מנהלית ניתן יהיה להגיש בקשה לבטל את ההתראה המנהלית.

<מיכל חורין: זה הליך מנהלי נוסף שבו תהיה למפעיל הצהרון אפשרות ל- - -

<קריאה: להגיד שהוא עמד בתנאים או שהוא - - -

<קריאה: את רוצה אותו בפרק זמן שמיום הוצאת הצו עד 14 יום?

<מיכל חורין: לא מיום - - -

<קריאה: זה לא צו, זה התראה.

<מיכל חורין: זה לא צו זה התראה מנהלית.

<מיכל חורין: תוך 14 יום הוא יוכל להגיש בקשה לבטל את ההתראה.

<מירב ישראלי: היום אין לו את האפשרות.

<מיכל חורין: היום אין לו את האפשרות, אנחנו מוסיפים, פשוט מקצרים.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: תקריאי את הנוסח בבקשה.

<מיכל חורין: נמסרה למפר התראה מנהלית כאמור באותו סעיף רשאי הוא לפנות לממונה בכתב תוך 14 ימים בבקשה לבטל את ההתראה בשל כל אחד מטעמים אלה: 1.

<מיכל חורין: המפר לא ביצע את ההפרה 2.

<מיכל חורין: המעשה שביצע המפר המפורט בהתראה אינו מהווה הפרה.

<מיכל חורין: קיבל הממונה בקשה לביטול התראה מנהלית לפי הוראות סעיף קטן א' רשאי הוא לבטל את ההתראה או לדחות את הבקשה ולהשאיר את ההתראה על כנה.

<מיכל חורין: החלטת הממונה תנתן בכתב ותמסר למפר בצירוף נימוקים.

יעקב מרגי: אוקיי, בסדר, הלאה.

<מירב ישראלי: סעיף 16, תסבירי גם, מיכל, שמורידים את סעיף קטן ב'.

<מיכל חורין: כן.

<מיכל חורין: אנחנו מבקשים להוריד את סעיף קטן ב' שקובע: "בית המשפט ראשי לבטל צו הגבלה מנהלי, לאשרו או לשנותו.

<מיכל חורין: בעצם מדובר בעוד החלטה מנהלית, ולכן נכון יהיה שהביקורת השיפוטית תהיה מוגבלת לביקורת שיפוטית על החלטות מנהליות.

<מיכל חורין: לכן אין מקום - - -

<מירב ישראלי: הוא לא נכנס בנעלי הרשות.

<מיכל חורין: הוא לא נכנס בנהלי המשרד, אלא מוגבל לביקורת שיפוטית.

יעקב מרגי: אוקיי.

<מירב ישראלי: היה לנו עוד משהו, לא?

<מירב ישראלי: זהו מבחינת ה- - -

יעקב מרגי: עכשיו לתיקון.

<קריאה: התחילה.

<מירב ישראלי: אה נכון, בתחילה זה עניין טכני, אנחנו נבדוק את זה, אבל למעשה בתחילה לא צריך להגיד ש"הוראות חוק זה יחולו על צהרונים שמפעילות רשות מקומית או מי מטעמיה בשנת התשע"ח", קבענו את זה בסעיף קטן א'.

<מירב ישראלי: צריך להגיד רק את התשע"ח - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע, רגע, רגע.

יפעת שאשא ביטון: לא עושים שינויים - - -

יעקב מרגי: לא, הפוך, היא באה לפשט.

יפעת שאשא ביטון: אני כבר אתחיל לחשוב - - -

יעקב מרגי: יפעת - - -

<קריאה: לא, הפוך.

<מירב ישראלי: זה מה שדיברנו עליו גם אתמול - - -

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מקריאים את נוסח הפשרה.

<קריאה: אני רק לעניין התחילה.

<מירב ישראלי: את רוצה להקריא את כל הנוסח?

יעקב מרגי: היא אמרה הערה מאחר והיה איזה סעיף שהוא מיותר.

<מירב ישראלי: זה עניין של נוסח פשוט.

<מיכל חורין: לא, אין לי את התחילה החדשה.

<מיכל חורין: זה רק מה שכתוב אצלך.

יעקב מרגי: תקריאי את מה שאמרת.

יעקב מרגי: אני מבקש, עדן, תעשה לי טובה תבקש למשוך את החוק.

יעקב מרגי: תגיד, השר מבקש למשוך את החוק.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, לא.

יעקב מרגי: תן לו, נאתגר אותו, למה.

יעקב מרגי: צ'יקמקתם אותו אז אל תפריע לפחות.

יפעת שאשא ביטון: רגע, רגע שירשם בפרוטוקול שהוא אמר, זה חוק טוב.

יעקב מרגי: צ'יקמקתם אותו, בטח.

<קריאה: תגיד שהשר מבקש להעביר את החוק ואת ההמלצות של הוועדה לעניין קיצור ימי החופש.

יעקב מרגי: אין פה כלום, בגלל זה הוא טוב, נו.

<קריאה: תגיד שהשר מבקש גם לאשר את זה יחד עם ההמלצות של הוועדה.

יעקב מרגי: עדן, תודה.

יעקב מרגי: זהו.

<מירב ישראלי: אז אני מקריאה את הנוסח.

<מירב ישראלי: גם שלטון מקומי עוד לא ראה את הנוסח הסופי אז - - -

יפעת שאשא ביטון: הוא היה איתנו כאן.

יעקב מרגי: כן אבל זה ניסוח משפטי.

<מירב ישראלי: זה פשוט משהו שניסחנו עכשיו ו - - -

<מיכל חורין: עשינו שינוי אתמול בערב שיתאים - - -

יעקב מרגי: ניסוח משפטי, תהיי קשובה גם.

<מירב ישראלי: אז ככה: "השר רשאי לפטור צהרונים מהצהרונים המנויים בפסקה אחת להגדרת צהרון שזה מוסדות חינוך אשר פועלים במקרקעי מוסד חינוך שהם בבעלות של גוף פרטי או ש- - -

יפעת שאשא ביטון: לא.

יעקב מרגי: תני לה לסיים.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יעקב מרגי: אבל תני לה לסיים רגע.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, לא, אנחנו לא ממשיכים בלי ש- - - דיברנו, יש לי גם את הצילום.

יפעת שאשא ביטון: מפעיל פרטי במקרקעין פרטי או ש- - -

יעקב מרגי: אני אקריא לכם את הנוסח בכתב יד.

יעקב מרגי: רגע, בסדר, סליחה, מירב, סליחה, אני עכשיו מדבר.

<מירב ישראלי: החוק לא חל על מישהו אחר.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, הנוסח, הנוסח שנכתב בכתב ידו, אני חושב של חה"כ עודד פורר: "השר רשאי להחריג פעולות של צהרון המתקיימות במבנה שבבעלות פרטית או מושכר מגורם פרטי"

<מירב ישראלי: אבל מכוון שהחוק חל, אם תסתכלו על הגדרת צהרון, על מה הוא חל?

<מירב ישראלי: היא פועלת במוסד חינוך.

<מירב ישראלי: היא מופעלת על ידי רשות מקומית בשטח מרכז קהילתי, זה מבנה ציבור.

<מירב ישראלי: היא מופעלת בידי חברה ממשלתית בשטח מרכז קהילתי, זה מבנה ציבור.

<מירב ישראלי: זאת אומרת, שזה יכול לחול רק על מוסד חינוך שפועל בקרקע פרטית - - -

יעקב מרגי: לא, לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא - - - מירב, זה לא - - -

יעקב מרגי: כנראה - - - אם לא חל אז ההסתייגות הזאת מיותר.

יפעת שאשא ביטון: מיותר.

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: אין - - - הסתייגות.

עודד פורר: כשיש צהרון שחל, גר במבנה פרטי ובבוקר הוא מוכר שאינו רשמי.

עודד פורר: המבנה הוא מבנה בבעלות פרטית.

עודד פורר: החוק חל עליו.

יפעת שאשא ביטון: החוק חל עליו.

<קריאה: אז אותם רצינו להחריג.

<מירב ישראלי: זה מה שאני הבנתי.

יעקב מרגי: רגע, רגע, משרדי הממשלה, עם כל הכבוד נגמר הדיון שלכם בחופש דיבור.

יעקב מרגי: מכוון שיש פה קשיי הבנה אז רק אני מנהל את הדיון.

יעקב מרגי: סליחה, יוליה, אני, תקשיבו, ב-12:30 נועל את הדיון עם חוק או בלי חוק- - -

יפעת שאשא ביטון: זה ב-12:00 אמור להסתיים, זה פשוט מאוד.

יעקב מרגי: אז רגע, אז תנו לי.

יעקב מרגי: אז אל תתווכחו, אל תקשו על מה שפשוט.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מקשים, אני לא רוצה שיכנסו - - -

יעקב מרגי: אז תנו לי לנהל את הדיון בבקשה.

יעקב מרגי: תנו לי לנהל את הדיון.

יעקב מרגי: תקשיבו, יפעת, צריך לומר את האמת, היא כואבת, אני לא רציתי - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים את האמת.

יעקב מרגי: תני לי רגע, את לא יודעת מה אני הולך לומר, תני לי עד הסוף.

יעקב מרגי: וצריך לומר אותה.

יעקב מרגי: יש קבוצת לחץ, הפעילה לחץ וזה לגיטימי, חברת הכנסת הגישה הסתייגות, על זה נוצר הדיון.

יעקב מרגי: הדיון הוא כזה היה, אנחנו שאפנו להחריג את הפרטיים שלא נמצאים לא במבנה של מוסד חינוכי ולא מקבל תקציב.

יעקב מרגי: לא מקבל לא תקציב בבוקר ולא בצהרון.

יעקב מרגי: זה לא סיפק את חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יעקב מרגי: כל הדיון היה על אלה שלא מקבלים.

יעקב מרגי: לא מקבלים תקצוב על הצהרון אבל פועלים בבוקר במסגרת גן.

יעקב מרגי: זה יוצר בעיות.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא מקבל תקצוב על הצהרון זה מה שאני מנסה להגיד.

יפעת שאשא ביטון: אתם מנהלים דיון שהוא לא נכון.

יעקב מרגי: רגע- - -

יפעת שאשא ביטון: היא רוצה להחריג את מי שמקבל סבסוד בבוקר אבל גם משלם שכירות וכו' כי הוא נמצא בשטח פרטי.

יפעת שאשא ביטון: בואו נגיד את זה פשוט לא צריך לסבך.

יעקב מרגי: כן, כן.

יעקב מרגי: הבעיה נוצרה, הקושי הוא קושי משפטי.

יעקב מרגי: כל החשש היה של כולנו שמא על ידי כך נחריג את כל המוכשר.

יעקב מרגי: זה חשש.

יעקב מרגי: נועה, בינתיים תסבירי לה.

יעקב מרגי: הדרך היחידה להסביר זאת נכון על הדלת הפתוחה שפתחה יוליה יכולים להכנס גם מוסדות מהמוכר שאינו רשמי שאנחנו לא רוצים להחריג אותם, לכן- - - אני מתפלא עליכם, אני לא הייתי בדיון ואני מסביר אתכם.

יעקב מרגי: תשמעו עד הסוף.

יעקב מרגי: החשש היה ועל כך התעכבנו שלשום, שבפתח שרוצה לפתוח יוליה יכנסו גם מוסדות של המוכשר וזה הקפיץ את כולנו, כולל חיים ביבס, כולל כולם.

יעקב מרגי: באתם אתמול וישבתם.

יעקב מרגי: אמרנו, אם נגדיר את זה כך וכך תהיה בעיה ואז אנחנו נותנים החרגה כוללת.

יעקב מרגי: אנחנו בהסתייגות הזו רוצים להסמיך את השר להחריג- - -

עודד פורר: מתוך כוונה שהוא יעשה את זה.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: מתוך כוונה שהוא יעשה את זה.

יעקב מרגי: להחריג את אותה נישה שמדברת עליה חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

<מירב ישראלי: אז אני חושבת שזה מה שניסחנו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה בבקשה שתקריאי את זה מהתחלה, חלק, חלק.

יעקב מרגי: תקריאי שוב עד הסוף.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אני רוצה ל- - - לחלק הראשון.

יעקב מרגי: תשמעי את כל המשפט ואז - - -

<מירב ישראלי: גם אם אני אוריד את המילים - - -

יפעת שאשא ביטון: שמירב תקריא.

<מירב ישראלי: אני מורידה את מוסד חינוך.

יעקב מרגי: יאללה.

<מירב ישראלי: השר רשאי לפטור צהרון, אפילו אפשר לא להגיד איזה צהרון, צהרון אשר פועל במקרקעין שהם בבעלות של גוף פרטי או שהם נשכרו מגוף פרטי.

יעקב מרגי: או, זה מה - - -

יפעת שאשא ביטון: מעולה.

<מירב ישראלי: אבל זה מה שאמרתי.

יפעת שאשא ביטון: לא את אמרת - - -

יוליה מלינובסקי: שהיה מבנה בבעלות מפעיל פרטי או מושכר מגורם - - -

<מירב ישראלי: לא מפעיל.

יעקב מרגי: בסדר, לא משנה ניסוח.

יפעת שאשא ביטון: כן, כן, בסדר זה זה.

יעקב מרגי: הניסוח אותו דבר.

<נועה היימן: מירב, גם וגם לא או או.

<מירב ישראלי: כן.

<נועה היימן: לא, אמרת או, או.

<מירב ישראלי: לא, רגע.

<נועה היימן: שני התנאים צריכים להתקיים לא או, או.

<מירב ישראלי: שמה?

יפעת שאשא ביטון: שזה מפעיל פרטי שמפעיל ב- - -

יעקב מרגי: כן, כן, כן זו ההסכמה.

<קריאה: לא, האו או - - -

יעקב מרגי: הערה של נועה היימן במקום - - - חברי הכנסת תנו לי לקדם ותפסיקו להפריע לי.

יעקב מרגי: תני לה להקריא, היא העירה נועה, בוא נראה, מירב מקריאה.

יעקב מרגי: לא חייב לקיים דיון, הערת הערה, נגמר, זה לא דיון.

יוליה מלינובסקי: מבנה שבבעלות מפעיל פרטי - - -

יפעת שאשא ביטון: תנו לה רגע להקריא.

עודד פורר: הכוונה היא מה המבנה, המבנה או שהוא מושכר או שהוא בבעלות.

עודד פורר: הוא לא יכול להיות גם מושכר וגם בבעלות.

יוליה מלינובסקי: זה מה שאנחנו כתבנו אתמול.

יפעת שאשא ביטון: המפעיל צריך להיות פרטי בכל מקרה.

עודד פורר: השאלה היא לא המפעל.

עודד פורר: השאלה היא איפה זה - - -

יפעת שאשא ביטון: לא כי אם העירייה תרצה להפעיל במבנה פרטי - - -

יוליה מלינובסקי: מה את נורמלית?

יפעת שאשא ביטון: כן, יש הרבה - - -

יוליה מלינובסקי: אין דבר כזה.

יוליה מלינובסקי: העירייה לא יכולה לעשות דבר כזה.

יעקב מרגי: יוליה, תעשו לי טובה, מה שברור חבל להתווכח עליו.

יעקב מרגי: תקריאי.

יוליה מלינובסקי: זה הנוסח שאתמול אנחנו העברנו - - -

יעקב מרגי: זהו, נקודה.

יוליה מלינובסקי: נקודה, זהו, זה הנוסח.

<מירב ישראלי: השר רשאי לפטור צהרון אשר פועל, מתחולת חוק זה כמובן, במקרקעין שהם בבעלות של גוף פרטי או שנשכרו מגוף פרטי, זה ההסכמה.

<מירב ישראלי: לעניין זה, גוף פרטי, מי שאינו משרד ממשלתי או יחידת סמך שלו או מוסד אחר ממוסדות המדינה או רשות מקומית לרבות תאגיד.

<מירב ישראלי: לקחנו את זה מהקייטנות, תגידי לי נועה אם זה מה שבקייטנות, בקייטנות זה: שבידי רשות מקומית לפחות מחצית מההון או מחצית מכוח ההצבעה בו או הזכות למנות לפחות מחצית ממנהלי - - -

<נועה היימן: כן, זו ההגדרה.

יפעת שאשא ביטון: מה זה החלק האחרון שהקראת עכשיו?

<מירב ישראלי: זה מקרקעין שהם או של המדינה ו- - -

יעקב מרגי: או של תאגיד, זה מרחיב את המגבלה.

<מירב ישראלי: או של רשות מקומית או תאגיד עירוני אי אפשר לפטור אותם, אי אפשר.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שרציתי לראות שהם לא נכנסו - - -

יעקב מרגי: זה מרחיב את המגבלה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים נטו על פרטי.

יעקב מרגי: תודה, אני עכשיו - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל רגע, אם רשות עכשיו, גם אם זה נשמע היפוטתי, יכול להיות שלא, אנחנו כבר מכירים את כל הטריקים במדינה הזאת- - -

<קריאה: אל תפתחי דיון.

יפעת שאשא ביטון: אני לא פותחת דיון.

יפעת שאשא ביטון: רשות מקומית לא יכולה להפעיל בפרטי וזה יפטור אותה.

יפעת שאשא ביטון: במקרקעין פרטי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתייחסים רק ל- - -

יעקב מרגי: רשות מקומית מחוייבת בכל מקרה.

יעקב מרגי: עכשיו תקשיבו - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע, והשרים, אני רוצה, כדי למנוע את הסיפור של הפוליטיקות - - -

יעקב מרגי: אל תכניסי - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שזה יהיה שר החינוך ושר האוצר.

עודד פורר: שרת הקליטה ושר הביטחון - - -

יפעת שאשא ביטון: אין לי בעיה - - -

יעקב מרגי: עודד, למה, יוליה, למה, תני לי.

יוליה מלינובסקי: היא לא בסיכון - - -

יעקב מרגי: אבל סליחה, היא דיברה - - -

יפעת שאשא ביטון: אני אסביר לך למה.

יפעת שאשא ביטון: כדי למנוע פוליטיקות עתידיות, היום זה בנט, מחר זה מישהו אחר.

יפעת שאשא ביטון: כל פעם מישהו יבוא וירצה להחריג את מי שבא - - -

יוליה מלינובסקי: גם היום זה ככה, מחרתיים זה מישהו אחר.

יוליה מלינובסקי: לא צריך - - -

יעקב מרגי: יפעת, גם שר האוצר לא צריך את זה.

יפעת שאשא ביטון: לא אבל כדי למנוע פוליטיקה - - -

יעקב מרגי: זה חוק פיקוח, זה לא תקצוב.

יפעת שאשא ביטון: לא, אתה לא מבין רגע מה אני אומרת.

יפעת שאשא ביטון: כדי למנוע פוליטיזציה ומגזריות בתוך - - -

<קריאה: בחיים לא - - -

יעקב מרגי: אדוני, כבד את עצמך.

יפעת שאשא ביטון: הנה, תתפלא, אתמול כולם ישבו פתאום סביב כל הדבר הזה בגלל כל הפוליטיקה - - -

יעקב מרגי: יפעת, בואי תקשיבי, לא שייך.

יעקב מרגי: רבותיי, מיכל - - - לא אתה לא תוכל לנהל לי דיון משנה, אתה רוצה תוציא אותה, דברו בצד.

יעקב מרגי: לא אל תפריע לי.

יעקב מרגי: סליחה, מירב לא יהיה, כשאני מדבר אף אחד לא ידבר.

יעקב מרגי: אי אפשר לנהל פה 20 דיונים במכה אחת.

יעקב מרגי: אם אתה חושב שזה משהו חשוב, קח אותה לצד תביא את העמדה.

יעקב מרגי: אתה רוצה לדבר, תרים יד תבקש.

יעקב מרגי: אי אפשר לנהל דיון כשכל אחד עושה פה קרקס.

יעקב מרגי: יש לנו מגבלת זמן.

יעקב מרגי: מגבלת זמן חקיקה ואתם - - - יש אנשים שצריכים לעבוד על החוק הזה.

יעקב מרגי: תקשיבו, אני עובר סבב מימין לשמאל מאחר ונעשה פה שינוי וצריך לקיים דיון.

יעקב מרגי: למרות שלעסנו וטחנו את הנושא הזה אני אתן התייחסות עניינית.

יעקב מרגי: לא אתן לקרקס פה שוב את הדיון.

יעקב מרגי: בבקשה, מימין, אוצר - אין התייחסות.

יעקב מרגי: משרד המשפטים, יש התייחסות ממשרד המשפטים?

<קריאה: יש פה התלבטות.

<קריאה: ההתלבטות ש- - -

יעקב מרגי: מי רוצה להביע את ההתלבטות?

יעקב מרגי: מיכל, תביעי את ההתלבטות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מיכל חורין: החשש שלנו רק ממקרה שבו רשות מקומית, יכולות להיות רשויות כאלה, פועלות בתוך מבנים שכורים.

יעקב מרגי: רשות מקומית מכוח עצמה היא מחוייבת בחוק.

יעקב מרגי: בכל הלשון.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי מפעיל פרטי כמו שיוליה הקריאה בהתחלה.

יפעת שאשא ביטון: מפעיל פרטי במקרק

יפעת שאשא ביטון: עין פרטי או - - -

יעקב מרגי: אוקיי תודה.

<מירב ישראלי: אנחנו נבהיר שזה רק מפעיל שהוא לא - - -

יעקב מרגי: נבהיר מפעיל פרטי, נקודה.

יעקב מרגי: אריאל, תציג את עצמך.

<אריאל לוי: אריאל לוי, סמנכ"ל מנהל מנהל פדגוגי, משרד החינוך.

יעקב מרגי: אחראי על 50% מהצרות של משרד החינוך.

יעקב מרגי: בחיובי לא - - -

<אריאל לוי: אז ככה, אני רוצה להתייחס להערה של חברת הכנסת שאשא ביטון.

<אריאל לוי: אני לא חושב שצריכה להיות התנגדות שלנו להצעה שלך, יפעת - - -

יעקב מרגי: אז למה אתה פותח את זה?

<אריאל לוי: אז אני אגיד משהו, לגבי השר, שנייה רגע, אתה רוצה שנתייחס.

<אריאל לוי: אני רוצה להגיד שזה גם נוגע לשאלות של מחיר, ולכן יש הגיון במה שאת מציעה.

יעקב מרגי: משרד החינוך תומך שיהיה שר אוצר?

<אריאל לוי: אני הרגע אומר, יש היגיון כי זה נוגע לפטור בנושא תעריפים אז יש היגיון.

<מירב ישראלי: לא, זה לא קשור לתעריפים.

יוליה מלינובסקי: זה לא קשור לזה.

יעקב מרגי: רגע, רגע, הוא אמר את דעתו.

יעקב מרגי: אדוני, אתה רוצה שאני אוציא אותך?

יעקב מרגי: יש גבול, אתה לא בעל תפקיד.

יעקב מרגי: תן לחבר'ה שלך, שליחים שלך, עושים את העבודה.

יעקב מרגי: אל תתפרץ.

יעקב מרגי: אתה רוצה אתה ועדן לצאת, צאו.

יעקב מרגי: שמענו את עמדת משרד החינוך, תודה רבה.

יעקב מרגי: הלאה, משרד הבריאות.

<מיכל גולדברג: מיכל גולדברג ממשרד הבריאות.

<מיכל גולדברג: הערה קטנה, לאור השינויים שנעשו בהגדרת צהרון אז יהיו פה הרבה מקרים של סמכויות כפולות בנושא תזונה והזנה עם החוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה בצהרונים מ-2016.

<מיכל גולדברג: אנחנו סיכמנו לפני הדיון עם משרד החינוך שכדי למנוע מצב של אכיפה כפולה אנחנו נגבש נוהל אכיפה - - -

יעקב מרגי: מה מונע ממך התיקון לעשות את מה שהסכמתם?

<מיכל גולדברג: אני רק מדווחת.

יעקב מרגי: בסדר, דיווח כן.

<מיכל גולדברג: הסיכום בינינו שאנחנו נגבש נוהל אכיפה בין משרדי לתיאום האכיפה בעניין התזונה וההזנה בצהרונים.

יעקב מרגי: מתבקש ומקובל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הלאה.

יעקב מרגי: הורים, בבקשה.

<זאב גולדבלט: אנחנו מברכים גם על העמדה שמשרד החינוך הציג כרגע על ידי אריאל וגם על ידי מה שהציגו כאן חברי הכנסת.

<זאב גולדבלט: אנחנו בפירוש מקבלים את ההצעה הזאת, חושבים שהיא טובה.

<זאב גולדבלט: אנחנו קצת מלינים על זה שחלק מהתיקונים שביקשנו להכניס להצעת החוק במסגרת הדיון הקודם שבוע שעבר לא הוכנסו.

<זאב גולדבלט: אנחנו מקווים שזה ידון בהמשך.

יעקב מרגי: כולם תקווה שתהיה פתיחות יתר בזמן הקרוב.

<זאב גולדבלט: אמרתי, אני מקווה שזה ידון בהמשך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מאוד מעריך.

יעקב מרגי: הלאה, התייחסויות, בבקשה מיכל מנקס, מרכז שלטון מקומי.

יעקב מרגי: אין דבר כזה שלא תאמרי.

יעקב מרגי: את יכולה לומר גם בצער וזה, אבל נאלצת, כמו שאמרת לי.

<מיכל מנקס: מיכל מנקס, סמנכ"ל שלטון וחברה, מרכז שלטון מקומי.

<מיכל מנקס: אני רוצה קודם כל לקוות שהיום נוכל לברך על המוגמר ונצא לדרך עם התכנית הכל כך חברתית ונכונה הזו.

<מיכל מנקס: אני לא אתייחס לסוגייה שהועלתה כאן על האם שר אחד יקבע או שני שרים.

<מיכל מנקס: מניסיון, ויש לנו מספר מהלכים, זה- - -

יעקב מרגי: זה מעכב ומסבך.

<מיכל מנקס: מעכב ומסבך.

<קריאה: אבל זה גם בקרה.

יעקב מרגי: יש לך את כל - - -

<מיכל מנקס: אנחנו כרגע לא בשום עניין של תקצוב.

<מיכל מנקס: החוק לא מדבר על תקציב, ולכן ככל שמשרד החינוך דרש להיות הרגולטור, ובצדק, כך נכון - - -

<נועה היימן: אתם דרשתם - - -

יעקב מרגי: את צודקת נועה.

יעקב מרגי: נועה, נועה, אבל נתתי לך לא רצית.

יעקב מרגי: תאמיני לא לא הייתי מפספס את זה.

יעקב מרגי: מיכל, אני אומר לך, גררתי אותו למרכז הסוגייה הזו בכיף שלא ברצונו וטוב שמשרד החינוך בפנים.

<מיכל מנקס: אכן, אכן כך.

<מיכל מנקס: אז אנחנו שמחים שזה הרגולטור ואני מניחה שהלוואי והחוק ימשיך להיות מתוקצב.

<מיכל מנקס: אין לי ספק ששר האוצר יחבור עם שר החינוך לקבלת החלטות נכונות כמו שקיבלו גם עכשיו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נעה בן אריה.

יעקב מרגי: אתם מקשקשים, סליחה, כולנו מקשקשים אבל שעות עבודה ו- - - מגיע לנועה בן אריה לפני שזה הגיע לשולחן הזה.

<נועה בן אריה: אתה לא באמת מצפה ממני להגיב על הבקשה של תוספת שר.

<נועה בן אריה: יש דברים שהשתיקה יפה להם.

<נועה בן אריה: משפטי זה לא.

יעקב מרגי: תודה.

<נועה בן אריה: לפחות תגררו את זה להוועצות אם אתם הולכים על הכיוון הזה, זו ההצעה היחידה שאני יכולה להגיד.

יעקב מרגי: לא גוררים.

יעקב מרגי: הלאה, בבקשה, עודד.

עודד פורר: אני רוצה לברך על התיקון הזה.

עודד פורר: אני חושב שהוא נכון, אני חושב שלהחריג גופים שהם פרטיים במהותם מתוך הפיקוח זה נכון.

עודד פורר: המדינה לא צריכה להכנס לכל הקרביים של כולם.

עודד פורר: אני כן רוצה לומר בהקשר של ההצעה שעלתה פה.

עודד פורר: עוד שר זה עוד סרבול.

עודד פורר: אין פה איזה מנגנון שהוא בלתי אפשרי.

עודד פורר: אני סומך גם על שיקול דעתו של שר החינוך, גם על הצוות במשרד החינוך.

עודד פורר: יש שם גם יועצים משפטיים, גם חשבים וגם כל המנגנונים הפדגוגיים שידעו לתת את ההמלצות.

יעקב מרגי: אבל אתה ואני לא מכירים את קבוצות הלחץ על משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אז אני בסוף רוצה להגיד משהו.

יעקב מרגי: בבקשה, דברי.

יפעת שאשא ביטון: אם כבר הייתה התייחסות לסוגייה הזאת אז אני רק רוצה שגם מצידי יאמר אל הפרוטוקול וחשוב לי לתקן.

יפעת שאשא ביטון: הצהרונים האלה הם לא פרטיים במהותם.

יפעת שאשא ביטון: על פי התפיסה של המדינה מי שמקבל כסף מהמדינה הוא צריך להיות כפוף לה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מכירה שום עסק אחר שמקבל תקצוב מהמדינה והוא לא כפוף לה ואני מודה- - -

עודד פורר: הוא כפוף לה במהות על מה שהוא מקבל תקצוב.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שיאמר ממני לפרוטוקול שאני מודה שאם לא הלחץ הפוליטי שהיה כאן זה לא היה עובר.

יוליה מלינובסקי: אני מאוד שמחה שאנחנו יכולים להפעיל לחץ פוליטי לטובת אזרחי מדינת ישראל ולטובת הצביון של המדינה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא רוצים מדינה סוציאליסטית וזה לא טייקונים, זה לא בעלי הון, זה אנשים פרטיים שהצילו את המדינה ומפעילים גנים שנים רבות - - -

יפעת שאשא ביטון: הצילו מדינה?

יוליה מלינובסקי: כן, הצילו את המדינה כי המדינה לא הייתה שם.

יוליה מלינובסקי: צריך גם בכל דבר שעושים לשמור על האיזון.

יוליה מלינובסקי: שם המפתח פה זה איזון בין האינטרסים, בין הגופים, בין האנשים.

יוליה מלינובסקי: לקבוע שאותה גננת שמחזיקה גן פרטי 30 שנה היא בעלת הון וטייקון זה קצת מוגזם.

יוליה מלינובסקי: לגבי ההסכמות, הגענו להסכמה, אנחנו עומדים בהסכמות.

יוליה מלינובסקי: אולי רציתי יותר, קיבלתי פחות, אבל זה טבע החיים.

יוליה מלינובסקי: מבחינתנו אין החרגות מההסכמות שהושגו אתמול.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מילה אחרונה לפני שאני מביא להצבעה.

יעקב מרגי: חשוב שייאמר, השולחן הזה נדרש, לא אחת לסוגייה של ניצול לרעה של אותם גנים שמופעלים בבוקר בסכום שהמדינה קבעה, שזה בעלות נמוכה, עלות ריאלית נמוכה ממה שגובים על מסגרות ההמשך, ואני אסביר.

יעקב מרגי: אם המדינה משמונה עד אחת חשבה ובחנה ובדקה, וגנים חיים עם זה, שזה בין 700 ל-1000 ₪ ממוצע ככה לילד ונדרשנו פה לסוגיות של כל מיני גופים שעל השעתיים המשך או השלוש שעות המשך פתאום זה עולה 2500 ₪ או 2250.

יעקב מרגי: ניצול.

יעקב מרגי: ויש כאלה שהם תלותיים.

יעקב מרגי: הם לא יכולים לקחת מוצר אחד מהמדף ולשחרר את המוצר השני.

יעקב מרגי: גם על זה נדרשנו.

יעקב מרגי: שהיו קיבוצים שאמרו להם, לא אתם לא יכולים לקחת רק את הגן, מסגרת הבוקר.

יעקב מרגי: לצערי הרב, פיקוח ובקרה, פיקוח ובקרה, פיקוח ובקרה, אני לא חושד במשרד החינוך שהוא לא רוצה לעשות פיקוח ובקרה, קשה לו עם פיקוח ובקרה.

יעקב מרגי: משרד החינוך עדיין מתרגל את סוגיית פיקוח ובקרה, הוא עצל בסוגייה הזו.

יעקב מרגי: אני מקווה שהסמכות שנתנו לשר תהייה מלווה בעין פקוחה שלא יהיה ניצול לרעה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני רוצה להביא זאת להצבעה.

עודד פורר: זאת בדיוק מהות הסמכות.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: לכן אמרתי - - -

עודד פורר: אם מישהו ינצל לרעה את מה ש- - -

יעקב מרגי: תודה על התיקון.

יעקב מרגי: נכון, בקושי היה אם לתקן סעיף מבחינה משפטית כזו היינו מסבכים את העניינים.

יעקב מרגי: נתנו שיקול דעת לשר.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים כרגע על כל החוק עם כל התיקונים שנאמרו ודיברנו עליהם.

יעקב מרגי: בעד – פה אחד הצעת חוק מסגרות המשך יום לימודים (צהרונים), התשע"ז-2017 נתקבלה.

יעקב מרגי: החוק עבר בוועדה ויועלה למליאה בקריאה שניה ושלישית.

יעקב מרגי: בתקווה שעד שהוא יועלה - - - אי אפשר לעשות רביזיות יותר?

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: אי אפשר.

יפעת שאשא ביטון: זהו, זהו, מחר ניפגש במליאה.