ועדת החוץ והביטחון, כנסת 20, פרוטוקול מספר 180, 2017-06-27 11:00

אבי דיכטר: במסגרת יום המילואים בכנסת, אנחנו שמחים לארח כאן, בישיבה של ועדת החוץ והביטחון.

אבי דיכטר: למען הסר ספק, למי שלא זיהה את המצלמה, הישיבה פתוחה וכל מי שמתבטא שייקח בחשבון, לטוב ולרע, שהדיון הזה פתוח.

אבי דיכטר: זו בהחלט כבר מסורת לקיים את היום הזה גם בכנסת, אבל את הישיבה גם בוועדת החוץ והביטחון.

אבי דיכטר: זה לא אומר שלאורך השנה סוגיית המילואים לא חוצה כחוט השני את ישיבות הוועדה.

אבי דיכטר: גם בוועדת המשנה של כוח-אדם, ויושב-ראש ועדת המשנה נמצא אתנו כאן, חבר הכנסת אמיר אוחנה, או בוועדת המשנה לתפיסת הביטחון ובניין הכוח, ויושב-ראש ועדת המשנה עפר שלח גם נמצא כאן, בהחלט סוגיית המילואים ככוח הצבא העיקרי במדינת ישראל למצבי משבר אמתיים, ולצערי, מצבי משבר אמתיים הם לא מצרך שאנחנו עוסקים בו רק ברמה התיאורטית אלא סוגיה אמתית וחווינו אותה לאורך הרבה מאוד שנים.

אבי דיכטר: יושבים כאן לא מעט אנשי מילואים שחוו אותה היטב.

אבי דיכטר: נדמה לי, שבסוגיה הזאת, מבחינתנו כוועדה, אני רואה כזכות לארח ולקיים ישיבה שכל כולה מוקדש לנושא המילואים בצה"ל.

אבי דיכטר: מכאן אני מעביר את שרביט הדיבור למכובדי, אדוני סגן השר, חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אבי דיכטר: לאחר מכן אתן את זכות הדיבור לשני חברי הכנסת שמניתי את שמותיהם, אמיר אוחנה ועפר שלח, לומר כמה דברים, ונעבור לנציגי המילואים ולמשתתפים נוספים, ולבסוף חברי הכנסת יתייחסו בזמן שייוותר שלהם.

אבי דיכטר: אנחנו מבקשים לאפשר לכולם להתייחס.

אבי דיכטר: חבר הכנסת סגן השר, אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אשתדל לקצר.

אלי בן-דהן: בוקר טוב.

אלי בן-דהן: אני רוצה לפתוח ואולי קצת לספר לכם על אחד השינויים שאנחנו עשינו מהרגע שאני קיבלתי אחריות לנושא המילואים.

אלי בן-דהן: הייתה החלטת ממשלה, וצדקו חבריי חברי הכנסת בדיון הקודם, שקבעה שתהיה ועדת מנכ"לים שתעסוק הן בשגרה והן בחירום בכל מה שנוגע למילואים.

אלי בן-דהן: במשרד הביטחון, לראשונה, לפני מספר חודשים התכנסו קרוב ל-40 מנכ"לים או משנים למנכ"לים או סמנכ"לים של משרדי ממשלה, יחידות סמך וגופים כמו אפילו בנק ישראל וגופים אחרים, כדי לעשות שני דברים: דבר אחד – לדון ולאשר בנוהל שהכנו, והכין בעיקר אכ"א, וזה נוהל לחירום עבור כל משרדי הממשלה, כלומר מה קורה בזמן חירום ומה הן ההשלכות על חייל המילואים – אני מניח שכולם מכירים את כל הנושאים שנוגעים לחובות, לבחינות ולדברים שנוגעים להרבה מאוד עניינים – כדי שכולם ייכנסו מיד למערכת מסודרת ומסונכרנת לטובת חיילי המילואים בזמן החירום.

אלי בן-דהן: הנוהל הזה אושר.

אלי בן-דהן: אופיר, אנחנו מציגים את הנוהל?

אלי בן-דהן: עוד מעט הנוהל יוצג בפירוט.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, הרעיון המרכזי הוא שכל נציגי משרדי הממשלה ויחידות הסמך התאספו פעם ראשונה והיו בחדר אחד והבינו את האירוע הזה שבו כולם צריכים לדבר יחד וכולם מעבירים מידע מאחד לשני, כדי שחיילי המילואים, בעיקר אמרתי: נוהל החירום, לא ייפגעו.

אלי בן-דהן: הדבר השני שעשינו הוא שבאותה ישיבה אנחנו הנענו את כל משרדי הממשלה, כדי שכל אחד יתחיל ליזום מה במשרדו הוא יכול לתרום למען שירות המילואים.

אלי בן-דהן: חלק מהתוצרים היו בהחלטת הממשלה 2607.

אלי בן-דהן: אני לא יודע אם יש זמן, אבל אפשר לפרט.

אלי בן-דהן: ההחלטה הזאת באמת כללה מספר ניכר של הטבות, שעד אז לא היו, שחלקן באו ביוזמתם של המשרדים עצמם.

אלי בן-דהן: יש מספר הטבות שאנחנו כרגע גם בהתדיינות מול האוצר, ואומר זאת במילה אחת: כל הנושא של הנחות או פטורים מאגרות שונות.

אלי בן-דהן: האוצר מאוד-מאוד לא אוהב את הדרך הזאת שבה חיילי מילואים מקבלים הנחה על אגרה או בכלל פטורים מאגרה ועוד דברים נוספים.

אלי בן-דהן: עוד הבוקר מוקדם ישבתי עם אנשי אגף התקציבים באוצר.

אבי דיכטר: האם אפשר להבהיר לוועדה למה האוצר לא אוהב?

אבי דיכטר: המילים "לא אוהב" נשמעות לי רכות מדי.

אלי בן-דהן: אני מסכים אתך.

אלי בן-דהן: כאן אני מדבר ברכות.

אלי בן-דהן: העניין הוא שלאוצר יש אולי שתי סיבות מרכזיות.

אלי בן-דהן: סיבה אחת היא מאקרו-כלכלית, והיא שהרעיון הוא שכשאתה מסתכל ברמת המאקרו, אם אתה בא ונותן פטור, אולי הפטור הזה הוא לא בדיוק הפטור הנכון והראוי ואולי יש דברים שהם יותר חשובים ויותר נכונים לפטור אותם ברמה המאקרו-כלכלית, ולכן הם בכלל לא אוהבים את נושא הפטורים או נושאים אחרים, כי הטענה שלהם היא שלא תמיד זה מגיע בדיוק ישירות למי שזכאי לאותו פטור.

אלי בן-דהן: הדבר השני הוא המחשבה שאולי יש מהלכים יותר רחבים ויותר ממוקדים.

אלי בן-דהן: כרגע, האוצר לקח על עצמו לבחון את כל נושא האגרות שקיימות וההמלצות שמשרדי ממשלה ביקשו להמליץ כדי לפטור מהאגרות הללו.

אלי בן-דהן: אני מקווה שהדבר הזה יגיע גם לידי ביטוי לפחות בחודשים הקרובים או לכינוס הבא של ועדת השרים לענייני מילואים.

אלי בן-דהן: מה שחשוב הוא שיש פה ועדת מנכ"לים קבועה שמתכנסת ובאמת רואה לנגד עיניה איך לחפש ולמצוא, כל אחד במשרדו, הטבות נוספות לטובת אנשי המילואים.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: חבר הכנסת אמיר אוחנה, יושב-ראש ועדת המשנה לכוח-אדם בצה"ל, בבקשה.

אמיר אוחנה: אדוני, תודה לך.

אמיר אוחנה: אני לא צריך לספר לאנשים היושבים בחדר הזה מה הפירוש המעשי של שירות מילואים – מה זה לעמוד מול המעסיק, שפוגע באינטרס שלו עכשיו לשחרר את העובד, ובטח אם הוא מנהל, למשך פרק זמן, ומה זה לעמוד מול המשפחה, שאולי יש בדיקה רפואית למישהו מבני המשפחה ואולי יש טקס למישהו מבני המשפחה, ולעזוב הכול, לעזוב את מסלול החיים הרגיל, וללכת לשרת את מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: לאנשים בחדר הזה אולי אני לא צריך לספר מהי המשמעות של זה, אבל לציבור – אולי כן, משום שרוב הציבור לא עושה מילואים.

אמיר אוחנה: הנטל הזה נופל על מעטים בציבור הישראלי, ולכן אני פונה ומבקש מהציבור לקבל בהבנה שאנחנו כאן נתעדף את אותו מיעוט, ואנחנו כאן כלפי אותו מיעוט ננהג בכבוד רב וביקר.

אמיר אוחנה: היוזמות, שאנחנו היום נצביע עליהן בוועדות השונות בכנסת, יצטרפו ליוזמות נוספות שאנחנו ניזום ונקדם, כדי לאפשר לחיילי המילואים ללמוד ולא להיפגע, לעבוד ולא להיפגע – לא להיפגע בשכר ולא להיפגע בפרנסה שלהם.

אמיר אוחנה: אני מקווה ומאמין שהציבור, ברובו הגדול, לא רק מקבל את זה, אלא גם מוקיר את חיילי המילואים.

אמיר אוחנה: כולנו מחבקים את חיילי המילואים, ונתרגם זאת גם לחקיקה של ממש.

אמיר אוחנה: תודה.

אבי דיכטר: תודה רבה לחבר הכנסת אוחנה.

אבי דיכטר: יושב-ראש ועדת המשנה לתפיסת הביטחון ובניין הכוח עפר שלח, בבקשה.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: קודם כל, אני מתנצל שאצטרך לעזוב, אבל הפעם זה בנסיבות משמחות, כי אנחנו הולכים לוועדת העבודה והרווחה בשביל לאשר סוף-סוף את סיפור המילואימניקים העצמאיים ואת התוספת של ה-25% שאמורה להינתן להם.

עפר שלח: שוב, אני מודה לסגן שר הביטחון, לשר הביטחון שהיה שותף למהלך הזה, והוא גם אופייני לעובדה שאנשים שעוסקים בזה בצד הזה של השולחן לא רוצים בהכרח חוק על שמם.

עפר שלח: הם רוצים שהעסק יתוקן.

עפר שלח: אבי סייג, ידידנו, דיבר על כמה שנים זה לקח.

עפר שלח: סוף-סוף, יש נכונות גם בצד השני.

עפר שלח: כמו שאמרתי בכנסת הגדול, גם היא לוקחת זמן, וכל הזמן הזה הוא תמיד פגיעה באמון של אנשי המילואים.

עפר שלח: הישיבה הזאת כונסה, כדי לבדוק, בין השאר, איך עומד חוק המילואים במבחן הזמן והאם יש התאמות שצריכות להיות בו.

עפר שלח: יצא להיות לא ליד עריסתו של חוק המילואים, כי הוא היה בכנסת ולא הייתי אז חבר כנסת, אבל בואו ונגיד שהייתי בהפריה החוץ-גופית של חוק המילואים.

עפר שלח: זה דבר שכדאי ללמוד ממנו.

עפר שלח: קצין המילואים הראשון, ידידי הטוב אריאל היימן, זימן בשעתו ועדה שעבדה מחוץ למערכת ועסקה במודל המילואים, והייתי חבר בה, ומהדו"ח שלנו, בסופו של דבר, יצא והתגלגל חוק המילואים.

עפר שלח: הדבר העיקרי, שעסקנו בו, הוא הדבר שכל מי שעוסק בנושא המילואים עוסק בו עד היום ואין לו תשובה טובה אבל חובה עלינו לעבוד עליו כל הזמן, והוא העובדה שבסופו של דבר מהרגע – וקשה לי לסמן את הרגע הזה בזמן, ואבי, אתה דיברת על המשברים שהיו בשנות ה-90 וכן הלאה, ויכול להיות שזה הזמן אבל יכול להיות שזה קרה עוד קודם – שבו המילואים הפכו להיות אם לא נחלת הכול אז בוודאי נחלת הכלל, כי שאבי היה מג"ד בחטיבה 80 של הצנחנים, רוב האנשים עשו מילואים או חלק גדול מהאנשים והוא היה יכול, עם כל זה שמג"ד עשה אז מילואים אולי יותר מהיום, והיום הוא עושה הרבה מאוד, לנהל את זה במקביל לחייו ולא היה נמצא בסיטואציה שזה פגע בו או יותר נכון הייתה לו כביכול איזו שהיא מגבלה על הכתף שלא הייתה לאנשים אחרים או לחלק מהאנשים האחרים.

עפר שלח: אבל הדבר הזה איננו נכון היום לבני, שהוא בחטיבה 55 של הצנחנים, כי אנחנו נוטים להקיף את המערך מכל צדדיו; אני הייתי ב-551, ואנחנו סוגרים את זה פחות או יותר.

עפר שלח: הוא איננו נכון היום.

עפר שלח: זה עובד בשני הקשרים.

עפר שלח: ההקשר הראשון, ותעסוק בו ועדת המשנה, וזה כמובן יהיה בפורום סגור, אבל אנחנו כבר זימנו את הדיון הזה, הוא הנושא: הדבר היחיד, וזה גם מה שהגענו אליו במסקנה אז, לפני 15 שנה בוועדה של אריאל היימן, שיביא את אנשי המילואים זה המשמעות של תפקידם הצבאי.

עפר שלח: כל הנושאים, שאנחנו עוסקים בהם היום, שהם מאוד-מאוד חשובים, לא יחליפו את זה שהצבא יתייחס לאיש המילואים ברצינות, שהצבא יתייחס לתפקידו של איש המילואים, ואיש המילואים יידע שבסופו של דבר הוא נחלץ להגנת המדינה במקום שהוא נדרש והוא מוכן לתפקידו ומוטלים עליו התפקידים הראויים, וזה לא רק תהילת העבר אלא גם התפקיד ההווה.

עפר שלח: בלי זה המילואים לא יחזיקו מעמד.

עפר שלח: אין שום פיצוי ותגמול שיוכלו לעשות את זה.

עפר שלח: אנחנו נעסוק בזה, כולל – אגב, יכול להיות שאנחנו צריכים להיערך לשינויים קיצוניים מאוד במודל המילואים.

עפר שלח: זה יכול להיות.

עפר שלח: אגב, אני אומר שכל זה לטובה.

עפר שלח: זה מזה שאנחנו צריכים פחות, אבל את אלה שאנחנו צריכים אנחנו צריכים באותה עוצמה שהיינו צריכים אותם קודם.

עפר שלח: במתח הזה אנחנו צריכים להיות.

עפר שלח: מול זה גם ועדת המשנה תעבוד מול מערכת הביטחון.

עפר שלח: אבל בצד השני, בצד של יישום חוק המילואים, סעיף 20 בחוק המילואים, למעשה, קובע שמותר להפלות את חיילי המילואים.

עפר שלח: כתוב: "רשאים הממשלה וכל גוף ציבורי לקבוע הוראות שיש בהן לתגמל חיילי מילואים בהתחשב, בין השאר, בטיבה של ההטבה.

עפר שלח: .. פעולה או הוראה כאמור שהיא סבירה ומידתית לא תיחשב אפליה אסורה".

עפר שלח: כמובן שיש ויכוח מה זה "סבירה ומידתית", אבל הדבר הזה אומר שזה כבר בחוק, שלא לומר שבהחלטות ממשלה כבר נקבע שהמילואים היום, במצב שאנחנו נמצאים בו, הם סיבה – ואני לא חושב שערכית מישהו אתנו רוצה או יכול להתווכח עם זה – להטבה שהיא הטבה שחורגת מן המידה ומאפשרת לחייל המילואים ולמשפחתו ולסביבתו לקיים את הדבר הזה של אנשי המילואים.

עפר שלח: אנחנו את הדבר הזה צריכים לקיים הלכה למעשה.

עפר שלח: אני חוזר ואומר: כל אי-עמידה שלנו – יהיה ממשלה או יהיה כנסת, ואני לא מבדיל כרגע בין קואליציה לאופוזיציה – במילתנו, הן ברמת המשמעות והן ברמת הסביבה התומכת של איש המילואים, סודקת את המצב הזה עוד יותר, ותביא אותנו – תמיד מדברים על משבר המילואים ותמיד התשובה היא: כן, אבל כשמישהו יהיה על הגדרות, ואני לא יודע אם זה הסורים או האיראנים ואני לא יודע מי על הגדרות בשלב הנוכחי, המילואים יגיעו.

עפר שלח: זה נכון.

עפר שלח: אבל איזה מילואים הם יהיו?

עפר שלח: ואיזה תפקיד יהיה להם?

עפר שלח: וכמה הם יהיו כשירים למלא את התפקידים?

עפר שלח: את זה אנחנו צריכים למלא בתוכן 365 ימים בשנה.

עפר שלח: תודה רבה.

אבי דיכטר: תודה רבה, חבר הכנסת עפר שלח.

אבי דיכטר: אנחנו עוברים עכשיו לאנשי מערך המילואים.

אבי דיכטר: אבי סייג הוא אורח קבוע בוועדה.

אבי דיכטר: בבקשה.

<אבי סייג: ראשית, אתחיל הפוך, ואני רוצה קודם כל להודות לאנשי הוועדה.

<אבי סייג: אנחנו נמצאים פה כבר 22 שנה.

<אבי סייג: אני חושב שכמעט כולם התחלפו, ולפחות יש לי מילים טובות לך, היושב-ראש, ולחברי הכנסת שנמצאים כאן ומלווים אותו.

<אבי סייג: אבל, אני רוצה להודות לך, לטקו, על העזרה שאתה נותן לנו פה, למירי, היועצת המשפטית, ולעידו, היועץ המשפטי שתומך אותנו, וגם מעבר לדיונים אנחנו באים ומתייעצים, לדפנה, לאסף, והפעם זה אסף דורון – לאסף פרידמן נודה בוועדה שלו.

אבי דיכטר: כשהם באים לוועדה, אנחנו משנים להם את השמות, כדי שיהיה לכם קל...

<אבי סייג: אוקיי.

<אבי סייג: כמובן שאני מודה גם לצה"ל, לסגן השר ולכולם על האירוע הזה.

<אבי סייג: אמר כאן עפר שלח שאנחנו באנו לדון פה ביישום חוק המילואים.

<אבי סייג: מאחר וזה יום חג, אנחנו לא באים לריב ולא באים יותר מדי לעורר פה מהומות.

<אבי סייג: יישום חוק המילואים זה דיון שצריך להתקיים בוועדת חוץ וביטחון בנפרד – חלקו יהיה סגור וחלקו יהיה פתוח.

<אבי סייג: היום, אנחנו ננצל את זה כדי לזרוק כמה הערות, אבל לא מעבר לזה.

<אבי סייג: מעבר לתודות, אני רוצה, ב-brief, להגיד כאן שמה שהוועדה הזאת עזרה וחברי הכנסת בכל הכנסת עזרו לנו זה: ראשית, בחוק הביטוח והקצבאות.

<אבי סייג: החוק הזה היה חוק קשה בן חמש שנים, ובסוף הצלחנו להעביר אותו.

<אבי סייג: אחריו את אי-כושר העבודה, את חוק הפיטורים והחזרת חיילים משוחררים לעבודה שינינו כך שהיום קשה יותר לפטר אבל זה לא בלתי-אפשרי.

<אבי סייג: יש גם את חוק הסטודנט במילואים שחלקו עבר בוועדה הזאת וחלקו עבר בוועדות אחרות.

<אבי סייג: יש את חוק המילואים הוא חוק שאנחנו עובדים עליו מ-2003, ואחרי זה יש את הוועדה שהקימו במשרד הביטחון ודנו.

<אבי סייג: אני חושב שאין הרבה חוקים במדינה שהם בני 50 סעיפים.

<אבי סייג: יש 50 סעיפים בחוק המילואים.

<אבי סייג: כאשר עפר דיבר כאן על סעיף 20 בחוק, נושא אבחנה מותרת, זה היה סעיף שכמעט הפיל את החוק.

<אבי סייג: משרד המשפטים התנגד, וזה מתנגד.

<אבי סייג: בכל סעיף כזה דנו עשרות ישיבות, ואני חושב שבסוף יש תוצאה שהיא טובה, שקושרת את חייל המילואים לצבא, למערכת ולמדינה, והיא באה לדון בכלל בכול ההיבטים של חובות וזכויות גם של איש המילואים אבל גם של המדינה וגם של מוסדות המדינה והגופים הפרטיים.

<אבי סייג: עזרנו וטיפלנו גם, שוב, בוועדה הזאת, בנושאים של אלמנות צה"ל, בנושאים של הביטוחים ההיסטוריים של אלמנות צה"ל שהתאלמנו ערב 99', נישואים בשנית לאלמנות צה"ל.

<אבי סייג: שינינו את נושא גובה הקצבאות.

<אבי סייג: לא מזמן, לפני שנה, ישבנו פה גם עם המשפחה, שיושבת אתנו כאן, משפחת נועם רון, הטייס שנפל לפני ארבע שנים באסון המסוק.

<אבי סייג: בעזרתם הצלחנו גם לשנות, בחוק הקצבאות, את הקצבה שתקבל אלמנת צה"ל.

<אבי סייג: זה לזכותם, ואני מעריך את זה שהם הגיעו הנה אתנו.

<אבי סייג: גם משפחתו של הטייס ניר גלעד, ממקימי פורום מג"דים, מח"טים וטייסים, שעזר לנו המון גם בוועדה הזאת, נמצאת כאן אתנו.

<אבי סייג: אנחנו טיפלנו בנושא הוצאות נסיעה לחיילי מילואים, כך שיקבלו את זה לחשבון הבנק ולא בתלוש שמקבלים או לא מקבלים ולא נוסעים.

<אבי סייג: היום לא נוסעים בתלושים יותר.

<אבי סייג: כמו כן, אי-שחרור חייל שהוא פצוע או חולה – אז אסור לשחרר אותו מהמילואים וצריך ללוות אותו עד שמשרד הביטחון מקבל את המקל ומטפל בו.

<אבי סייג: גם תגמול מיוחד, תגמול נוסף, צווים והחרגה של צווים.

<אבי סייג: אני חושב שגם צה"ל עשה פה, לאורך השנים, ושמעתי עכשיו את ראש אכ"א שאומר:

<אבי סייג: הרי ראש אכ"א יצטרך להגיע אליכם ולהגיד "אני מבקש צווים חריגים כל שלוש שנים, והנה זה עכשיו מגיע.

<אבי סייג: בתחילת הדרך היינו עם צווים חריגים שזה בערך 12,000 בשנת 2010.

<אבי סייג: צווים חריגים הם לגבי משך המילואים, לגבי מטרת המילואים ולגבי גיל המבצע.

<אבי סייג: לאט-לאט הצווים האלה ירדו, ובשנה האחרונה אנחנו יושבים על סדר-גודל של 1,000 צווים חריגים.

<אבי סייג: הצבא מתכוון להוריד את הצווים האלה למינימום.

<אבי סייג: שוב, לא נצליח לאפס, אבל נצליח.

<אבי סייג: אנחנו מדברים על זה שבעזרתכם קיימנו שתי קרנות: קרן לפיצוי חיילי המילואים בלבנון השנייה – 43 מיליון שקל; קרן פה של 30 מיליון שקל ל"צוק איתן" – מה קורה?

<אבי סייג: אנחנו עוד ממשיכים לעקוב – לגבי עצמאים וסטודנטים במילואים, וזה כדי לעזור לכם כי החבר'ה האלה נפגעו מאוד.

<אבי סייג: כמובן שיש הטבות ברמ"י והטבות במשרדי הממשלה.

<אבי סייג: דיברתי קצת על היסטוריה.

<אבי סייג: מה שהיום עומד על סדר-היום, ונקבל בוועדת העבודה היום אישור סופי של ההסכם בין צה"ל לביטוח הלאומי, זה התשלום של 25% – תוספת לחיילי המילואים שהם עצמאים בגין התקורות שנגרמות לעסק שלהם והם לא מקבלים פיצוי.

<אבי סייג: הנושא הזה התחיל בוועדת הכספים לפני 10 שנים, ובזמנו עם אלכס מילר בתת-ועדה ועם רוחמה אברהם, והוא הבשיל היום.

<אבי סייג: היום, אנחנו מקבלים.

<אבי סייג: לא צריך חוק לטובת העניין.

<אבי סייג: יש הסכם.

<אבי סייג: צה"ל לקח את זה עליו – משרד הביטחון, צה"ל – את התקציב.

<אבי סייג: מדובר על קרוב ל-20 מיליון שקל.

<אבי סייג: זה לא משהו נורא.

<אבי סייג: אנחנו היום, בנושא של החלטת ממשלה, דרשנו שיכירו בניסיון הצבאי שלך במילואים במשרדי הממשלה.

<אבי סייג: אם יש מכרז ודורשים במכרז הזה ניסיון שניהלת 80 איש והיית מ"פ, יוכלו להכיר לך בניסיון.

<אבי סייג: הנושא הזה מאוד-מאוד משמעותי.

<אבי סייג: זו שורה אחת, אבל הוא מאוד משמעותי.

<אבי סייג: נושא הגדלת פר"ח, כמעט הכפלת פר"ח למשרת מילואים – שדנו בו בשתי פעימות, ב-2013 ועכשיו בפעימה השנייה – זה דבר מדהים לסטודנטים.

<אבי סייג: ועדת מנכ"לים, שעליה דיבר סגן השר, ואופיר קבילו ידבר אחרי זה, היא דבר הכרחי.

<אבי סייג: ביקשנו את חוק הארכת מועדים ולא קיבלנו.

<אבי סייג: הגשנו והגשנו, ולא קיבלנו.

<אבי סייג: ועדת המנכ"לים תעזור לנו לפתור את זה.

<אבי סייג: ועדת המנכ"לים תתכנס ברגע שיש גיוס המוני, צו 8 או צו 9, ותדון בבעיות ובהשלכות שנגרמות לחייל המילואים.

<אבי סייג: אני מצטער, אבל בהזדמנות זאת אני רוצה לתקן עוול, כי עליתי לבמה הגדולה והזכרתי את כל חברי הכנסת שעוזרים לנו ופרח לי, למרות שזה רשום – את חברת הכנסת שולי מועלם.

<אבי סייג: לא יעזור לךְ כלום, כי עזרנו אחד לשני גם בארגון אלמנות צה"ל, ואנחנו חברים טובים.

<אבי סייג: זה פרח לי, אז תיקנתי את הטעות, ואני מאוד-מאוד מתנצל.

<אבי סייג: נושא הנחה בארנונה – גם זה מספר שנים.

<אבי סייג: משהו כמו 7-6 שנים אנחנו רצים על הנושא הזה.

<אבי סייג: קיבלנו אישורים כבר ל-5% הנחה בארנונה למשרת מילואים.

<אבי סייג: הדבר הזה צריך להיסגר כאן בכנסת.

<אבי סייג: הממשלה אישרה.

<אבי סייג: זה אמור להיסגר בכנסת.

<אבי סייג: זה תהליך ארוך.

<אבי סייג: שוב, אנשי מילואים לא יוצאים למילואים בגלל ההטבות, אבל חשוב להבדיל אותם מאלה שלא עושים מילואים.

<אבי סייג: כן, אנחנו לא באים למילואים בגלל הטבה כזו או אחרת, אבל זה גם חשוב שהמשפחות יבינו שאתם, חברי הכנסת, שצה"ל, שמשרד הביטחון, תומכים בהם גם דרך ההטבות האלה, וגם כרטיס מועדון "בהצדעה" ודברים כאלה.

<אבי סייג: אלה דברים שמראים רצינות.

<אבי סייג: כמובן שאם קוראים לחייל מעבר לגיל 40 אם הוא חייל ו-45 אם הוא קצין, גם משלמים לו פיצוי נוסף, כי הוא כבר לא חייב בחוק המילואים.

<אבי סייג: גם זה עבר פה.

<אבי סייג: כל הנושא של החרגות בחברות הביטוח הפרטיות.

<אבי סייג: כאשר יצאת למילואים, הן כתבו בפוליסה שאם יצאת למילואים אתה לא מכוסה.

<אבי סייג: החריגו את זה.

<אבי סייג: הגשנו גם תביעה ייצוגית, ויחד עם הממונה על הביטוח הסעיף הזה בוטל.

<אבי סייג: נכון שחברות הביטוח ינסו לעשות כל מיני דברים, ואנחנו ננסה לשמור עליהם כדי שחייל המילואים ייצא, והוא נפגע במילואים – הוא יחליט את מי הוא תובע.

<אבי סייג: אם יש לו ביטוח והוא רוצה לתבוע אותו – שיתבע, ואם הצבא – שיתבע את הצבא.

<אבי סייג: אבל בדבר הזה אנחנו סגורים, ונמשיך לטפל בזה.

<אבי סייג: הנושא שהוא כמובן פה, וזה לא לוועדה לרגע זה, הוא כל הנושא של הציוד והימ"חים ואי-שחרור הנגדים הוותיקים ואת כל אלה שהם על שולחנכם פה.

<אבי סייג: חבר'ה, זה בעוכרנו.

<אבי סייג: אמר שלח: אוקיי, אז יש מילואים, אבל אם הציוד לא יהיה מוכן וכשיר ובכמות הנכונה, תהיה לנו בעיה.

<אבי סייג: אני חושב שזה מחובת

<אבי סייג: כם – חובתכם, כנסת; חובתכם, ממשלה; וחובתכם, צה"ל ומשרד הביטחון –לדאוג לצייד את החייל, ושהוא יהיה בטוח שנתתם לו את הטוב ביותר כדי שהוא יבצע את המשימה שלו.

<אבי סייג: נושא זכות היעדרות לשעה לבן או לבת הזוג – הנושא הזה עבר בוועדת הכלכלה, והיום אתם תצביעו עליו במליאה והחוק הזה יעבור.

<אבי סייג: דהיינו, אם בן או בת הזוג נמצאים במילואים, בן או בת הזוג יוכלו להגיע למקום העבודה שעה מאוחר יותר או לצאת שעה מוקדם יותר ולא על חשבונם.

<אבי סייג: החרגנו כאן את משרד ראש הממשלה, השב"ס, המשטרה ונציבות כיבוי אש.

<אבי סייג: אבל, חוץ מזה, כולם חייבים לעשות את זה.

<אבי סייג: ישנם דברים נוספים שאנחנו נרצה לעשות גם היום, והגשנו הצעת חוק שקיבלה כבר פ' אתמול או שלשום על-ידי חבר הכנסת עודד פורר.

<אבי סייג: זה הקטנת שיעור המס מ-25% ל-10% לתגמולים שמקבלים חיילי המילואים.

<אבי סייג: רוב חיילי המילואים הם חבר'ה צעירים בין עבודות, סטודנטים, שלא מגיעים לתקרת מס של 10% וגובים מהם 25%.

<אבי סייג: הגשנו פה הצעת חוק, ואני מקווה שנתחיל להריץ אותה.

<אבי סייג: אני בטוח שזה לא יהיה מהר, אבל אנחנו נגיע בסוף לשם.

<אבי סייג: לגבי חוק המילואים, אני חושב שיצטרך גם להיות כאן דיון רציני ומעמיק על צבא העם ועל הפטור הגורף שניתן לחיילים צעירים שמשתחררים מהסדיר ואוטומטית לא ניתן להם פנקס המילואים, התעודה של המילואים.

<שמואל לטקו: עוד שלוש דקות.

<אבי סייג: אין בעיה.

<אבי סייג: אני חושב שנצטרך לדון בדבר השני.

<אבי סייג: כמובן קביעת היקף הכוח ואישור היקף הכוח על-ידי הממשלה ואישור האימונים על-ידי הוועדה, שזה נעשה.

<אבי סייג: שוב, אלה דברים סגורים, אז אנחנו לא שם.

<אבי סייג: אנחנו כמובן נשנה את ההטבות של משרד השיכון, ואנחנו רוצים להחיל את ההטבה שאנחנו מקבלים ברמ"י על קרקע לדירה בבנייה רוויה, כי בדרך-כלל לחייל מילואים אין כסף לשמור קרקע, למרות ששמרנו את הזכות הזאת גם שש שנים מגמר היותו חייל מילואים.

<אבי סייג: משפטים לאחר מילואים – הסוגיה הזאת פתוחה.

<אבי סייג: אם אני נקרא למשפט לאחר שסיימתי את המילואים בגין אירוע שקרה לי במילואים ומשפחה יכולה לתבוע אותי בדין פלילי, אז הצבא מעמיד לי עורך-דין לדבר הזה.

<אבי סייג: אבל, אני לא מקבל ימי מילואים על הדבר, וזה יכול להיגרר שנים.

<אבי סייג: יש לנו מקרה לא מזמן שנגרר חמש שנים, ואותו מג"ד סופג את הכול על חשבונו, ואין לו אפילו אישור להציג למעסיק למה הוא נעדר.

עפר שלח: הייתה לי על זה הצעת חוק שהופלה, והיא תועלה שוב.

<אבי סייג: אז אנחנו נמשיך ונחדד את זה.

<אבי סייג: אנחנו נרצה לשנות את שכר המינימום למשרת מילואים פעיל, כי כבר הבאנו אותו לסביבות 6,000 אבל נצטרך להצמיד אותו באיזו שהיא דרך.

<אבי סייג: יש לנו בעיות עם משרד החינוך עם המורים שיוצאים למילואים ומשרד החינוך לא משלם למורה את שכרו בזמן ואת שכרו המלא.

<אבי סייג: אני גם במועצת הביטוח הלאומי.

<אבי סייג: ישבנו עם משרד החינוך, הסברנו להם וניסינו לקרוא להם היום לכנסת, והם טוענים שהם לא יכולים.

<אבי סייג: ניסינו לקרוא להם ולאכיפה של משרד העבודה.

<אבי סייג: אנחנו נטפל בזה כדי שכל מורה שיוצא – גם כך, שכר המורים לא גבוה – יקבל את שכרו בזמן ובצורה מלאה.

<אבי סייג: כמובן שאנחנו נרצה להוסיף לסעיפים - - -

אבי דיכטר: זה ייחודי למשרד החינוך?

<אבי סייג: זה משרד החינוך.

אבי דיכטר: לא.

אבי דיכטר: אני שואל: זה ייחודי למשרד החינוך?

<אבי סייג: כן.

<אבי סייג: משרד החינוך עובד עם מערכת תוכנה אחרת, UNIQUE, כשכל יתר המדינה עובדת עם מל"ם.

<אבי סייג: משרד החינוך ייחודי.

<אבי סייג: זה יוצר בעיות קשות, ואנחנו אתם בקשר.

<אבי סייג: אבל זה נמשך שנה שלמה.

<אבי סייג: כנראה שנצטרך גם להחזיר את הכדור לשר, כי הוא minded מילואים, ואני מקווה שזה ייפתר.

<אבי סייג: יש הצעות לנקודות זיכוי לפנסיה לחיילי מילואים.

<אבי סייג: אם צברת 2,000 ימי מילואים, אולי שווה לתת לך איזו שהיא נקודה מסוימת.

<אבי סייג: עבודה מועדפת – נרצה להוסיף עוד כמה סעיפים, כמו נהגים, ולפתור גם את בעיית המשק.

ענת ברקו: יופי.

ענת ברקו: כל הסיפור של עבודה מועדפת ששר האוצר לא מוכן להביא.

<אבי סייג: כן, כי הם, גם באוצר וגם ברווחה, טוענים שהחוק הזה בא רק למנוע ייבוא של עובדים זרים.

<אבי סייג: אם זה מונע ייבוא של עובדים זרים, הם מוכנים לדון בזה ובעוד איזה שהוא סעיף.

ענת ברקו: החוק שלי מונע גם תאונות דרכים וגם שיתוק של המשק.

ענת ברקו: יש 2,500 נהגים כל שנה שמשתחררים מצה"ל.

<אבי סייג: אני אתךְ.

אבי דיכטר: לא הבנתי.

אבי דיכטר: מייבאים נהגים?

אבי דיכטר: את זה עוד לא שמעתי.

<אבי סייג: לכן לא נותנים לנו פיצוי.

<אבי סייג: אם היו מייבאים נהגים, היו נותנים לנהגים המקומיים פיצוי כעבודה מועדפת.

<אבי סייג: מאחר ולא מייבאים נהגים, לא נותנים להם פיצוי, כלומר לא מכלילים את זה.

<אבי סייג: עד כאן.

<אבי סייג: אני, שוב, מודה לכולם.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אנחנו מייבאים מתדלקים לתחנות דלק?

ענת ברקו: לא, והם אפילו לא עובדים בתחנות דלק – הם עובדים ב"ילו".

ענת ברקו: הם מוכרים "טורטית".

אלי בן-דהן: זה כבר לא יהיה.

אלי בן-דהן: בניין וסיעוד.

ענת ברקו: זה עדיף על נהגים.

ענת ברקו: שר האוצר צריך לטפל בלזה.

<אבי סייג: אני, שוב, מודה לכם.

<אבי סייג: אני אומר: זה יום חגיגי.

<אבי סייג: מבחינתנו, אני מודה לכם, ותודה.

אבי דיכטר: אצלנו יום חגיגי זה עם חגיגות.

אבי דיכטר: חגיגות בכנסת זה לא בדיוק מה שאתה מכיר.

<אבי סייג: היום, זה נראה כזה.

אבי דיכטר: אנחנו מבקשים מצה"ל, ונתחיל מקצין המילואים, הושע.

אבי דיכטר: בבקשה.

<תא"ל הושע פרידמן: אתן לאופיר להציג את המצג, ואחר כך אני אגיד.

<תא"ל הושע פרידמן: אני רק אגיד לפתיחה: תודה לכולכם.

<תא"ל הושע פרידמן: אני חושב שזה יום חשוב.

<תא"ל הושע פרידמן: אני חושב שזה בכיוון הנכון.

<תא"ל הושע פרידמן: אנחנו צריכים להתקדם בווידוא ביצוע של כל הדברים שהחלטנו עליהם.

אבי דיכטר: דבר, בבקשה.

<תא"ל הושע פרידמן: קודם, אופיר יציג את המצגת, ואני אשלים.

<סא"ל אופיר קבילו: קודם כל, תודה רבה על ההזדמנות להציג מכלול תהליכים.

אבי דיכטר: שים מיקרופון מול הפנים, כדי שנוכל לשמוע.

<סא"ל אופיר קבילו: (מקרין מצגת: סקירה – תהליכים במערך המילואים – הצגה לוועחו"ב במסגרת יום ההוקרה של הכנסת למערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: ) (מקרין שקף, שכותרתו: מערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: ) אני שמח על ההזדמנות להציג מכלול תהליכים שקיימנו במערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: חלק מזה סקרו כאן מכובדים קודם, ואנסה להציג איזו שהיא תמונה שלמה.

<סא"ל אופיר קבילו: באופן טבעי, אני מאמין שיהיו שאלות שלא אוכל לענות, מפאת העובדה שזהו דיון פתוח ואני קצת מוגבל מבחינת ביטחון מידע, אבל חלק הוצג בוועדות משנה וחלק הוצג לפורום כאן בפורומים הרבה יותר מצומצמים.

<סא"ל אופיר קבילו: אשתדל לתת את הסקירה.

<סא"ל אופיר קבילו: כבר נאמר שמערך המילואים מבוסס על ערכי התנדבות ושליחות, אבל זה עדיין מכוח חוק המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו עדיין מזמנים את האנשים מכוח החוק.

<סא"ל אופיר קבילו: צה"ל רואה במערכת הצבאית, במערך המילואים ובמערך הסדיר, כמערכת צבאית אחת, וכך אנחנו מתייחסים לזה.

<סא"ל אופיר קבילו: אחד הדברים שאנחנו התחלנו, עוד עם סיום ועדת המילואים בראשות האלוף רוני נומה, הוא תהליך יישום שיטתי ומקיף על-ידי ראש אכ"א וסגן הרמטכ"ל של המלצות ועדת המילואים וכמובן תהליכים נוספים שהתרחבו בעקבות העבודה הזאת.

<סא"ל אופיר קבילו: (מקרין שקף, שכותרתו: סד"כ צה"ל.

<סא"ל אופיר קבילו: ) סד"כ צה"ל באחוזים – כפי שאפשר להתרשם, עיקר כוחו של מערך המילואים, כוחו של צה"ל במערך המילואים, זה 71%, באופן ברור, וזה לא מפתיע, וכך זה לאורך כל השנים.

<סא"ל אופיר קבילו: (מקרין שקף, שכותרתו: סד"כ מערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: ) אם אני אגיד מה זה צה"ל, מערך המילואים הכשיר, שבו אנחנו עוסקים ובו אנחנו מתמקדים, זה בעיקר ה-80% האלה.

<סא"ל אופיר קבילו: ימ"לים זה עוד כל מיני יחידות מחוץ לסד"כ צה"ל שלא מחויבים בכשירות כזו או אחרת.

<סא"ל אופיר קבילו: ומאגרים מקצועיים – כאן אני לא יכול לפתוח את השיח הזה, אבל אלה אותם מאגרים מקצועיים שבהם אנחנו משמרים כוח-אדם לאירועי קיצון.

<סא"ל אופיר קבילו: הצגנו את זה כחלק ממודל מאזן במצבות מערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: אתייחס לזה בהמשך.

<סא"ל אופיר קבילו: אבל, אלה המאגרים המקצועיים.

<סא"ל אופיר קבילו: אני מתייחס פה לאמירה שאנחנו פוטרים את כולם, ואומר: זה לא מדויק.

<סא"ל אופיר קבילו: (מקרין שקף, שכותרתו: מערך המילואים יישום תהליכים.

<סא"ל אופיר קבילו: ) (מקרין שקף, שכותרתו: כשירות ואימונים.

<סא"ל אופיר קבילו: ) אגע, במספר ראשי פרקים, בתהליכים.

<סא"ל אופיר קבילו: כמובן שאם יש שאלות, אני אשמח.

<סא"ל אופיר קבילו: קודם כל, חלק מיישום ועדת המילואים זה שכל מערכת הכשירות, לרמת האוגדות ומטה, הותאמה למערך המילואים והותאמה לצרכים שאנחנו רוצים לבדוק, כאשר היום התהליך הבא זה הראייה המטכ"לית, כלומר זו הדירקטיבה של הרמטכ"ל.

<סא"ל אופיר קבילו: אם עד האוגדות אנחנו יודעים לצייר את הכשירות, אנחנו רוצים לראות ממטה כללי כלפי מטה – האגפים, והזרועות – איך הם במוכנות.

<סא"ל אופיר קבילו: אני רוצה להזכיר שזה חלק ממרכיבי החוק ביכולת שלנו להציג את כשירות המערך.

<סא"ל אופיר קבילו: מודל האימונים המורחב הוצג במספר פורומים.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו משמרים את הדירקטיבה של האימון המורחב, את הדיפרנציאליות במערכים שבהם אנחנו מרחיבים את האימונים והם נפרשים על שבוע וחצי או שבועיים, וזה תלוי באיזה מערך.

<סא"ל אופיר קבילו: לגבי גיוס החירום, אנחנו בתהליך מתמשך לשדרג את תהליך הגיוס בחירום, כולל פלטפורמות טכנולוגיות הרבה מתקדמות, גם כדי להאיץ את התהליך וגם, כמובן, להתייעל כמו הקמה של מרכזי גיוס ברמה הפיקודית – דבר שמקל עלינו.

<סא"ל אופיר קבילו: צריך להגיד שהכשירות היא גם נגזרת מחוק המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: צריכים להשלים את כתיבת פקודת המטכ"ל שעוסקת בכשירות מערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: מאחר ואני עוסק בזה באופן אישי, אומר שאנחנו כבר עם טיוטה בשלבים מתקדמים.

<סא"ל אופיר קבילו: זה אירוע לא פשוט – איך אתה מגדיר את המנגנון ואת התהליך – אבל אנחנו על זה.

<סא"ל אופיר קבילו: לגבי סוגיית הימ"חים, נקח"ל הציג פה, בדיונים קודמים, וגם הוצג לכם כל הפרויקט של "חיים חדשים" שמובל על-ידי אט"ל באופן ברור.

<סא"ל אופיר קבילו: ישנה התקדמות.

<סא"ל אופיר קבילו: מושקעים הרבה מאוד תקציבים בהעלאת שירות הימ"חים והמוכנות.

<סא"ל אופיר קבילו: זה חלק מהתפיסה שנאמרה כאן, שזו התמונה השלמה של שירות מערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: בהתייחס לבניין הכוח, אגיד כאן במיקוד המצבות, וכך אנחנו קוראים לתהליך הזה, ושוב, אני מוגבל ביכולת להציג נתונים והיקפים ורק אציג את הדוגמה הבאה: מה היה קורה לנו כאן?

<סא"ל אופיר קבילו: היינו באוקטובר 13'.

<סא"ל אופיר קבילו: תתעלמו מהקו הצהוב.

<סא"ל אופיר קבילו: אם היינו ממשיכים במגמה של גידול במערך המילואים, היינו גדֵלים להיקפים של מעבר, באופן דרמטי, למה שצריך.

<סא"ל אופיר קבילו: חבר הכנסת עפר שלח כתב על כך בספרו האחרון.

<סא"ל אופיר קבילו: לצורך העניין, פה התחיל תהליך הסדרה – מה שקוראים לו: איזון המצבות במערך המילואים, כלומר להתאים את גודלו של מערך המילואים לצרכים גם בהיבט תקינה וגם בהיבט מצבות, כאשר כוח-אדם שאינו נדרש זה אותם מאגרים שראיתם קודם.

<סא"ל אופיר קבילו: כמובן שאת הנתונים האבסולוטיים ראיתם - - -

אבי דיכטר: לפי הגרף הזה, כמה שנים, ניתן להבין, שהייתם בזבזנים בשימור מערך מילואים שלא לצורך?

<סא"ל אופיר קבילו: שוב, אני קצת מתלבט איך לענות לך על השאלה.

אבי דיכטר: אם אפשר, בעברית.

אבי דיכטר: ..

<סא"ל אופיר קבילו: זה בטוח יהיה בעברית, ורק השאלה היא: מה זה "בזבזנים"?

אבי דיכטר: אתה תיארת שהחלטתם להתאים את גודל המערך לצרכים.

אבי דיכטר: כמה שנים הצרכים היו נמוכים מגודל המערך של צה"ל?

<סא"ל אופיר קבילו: אני יודע להגיד לך מה ראיתי ב-2007.

<סא"ל אופיר קבילו: ב-2007 אני רואה – ואני מציג לכם – גידול דרמטי בהיקף כוח-האדם שנכנס למערך המילואים, כאשר הנקודה הזאת היא חלק מיישום ועדת המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: ראינו שהיקפים מאוד-מאוד גדולים של סד"כ עם אפס ביצועי שמ"פ, שזה למעשה האירוע שמעיד על כשירות.

<סא"ל אופיר קבילו: בעצם, משם התחלנו - - -

<תא"ל הושע פרידמן: יחידות חלולות.

<תא"ל הושע פרידמן: זה מחולק לשניים: דבר אחד – אנחנו, הצבא, צמצמנו את הסד"כ, לאור השינויים, לאור הצרכים ולאור היכולת.

<תא"ל הושע פרידמן: בכלל, הצבא לוקח סיבוב גדול – ואתם מכירים את זה – בהתאמה שלו לאויב ולמציאות המשתנה.

<תא"ל הושע פרידמן: אנחנו סגרנו שש חטיבות מילואים לפני שנים, בתחילת הקדנציה שלי, וכו'.

<תא"ל הושע פרידמן: דבר שני – בתוך היחידות עצמן – יש פה כמה מג"די מילואים, וכל מג"ד מילואים מכיר את הדבר הזה – המון בלתי מתאימים.

<תא"ל הושע פרידמן: אנשים שרשומים לך, והם לא באמת קיימים.

<תא"ל הושע פרידמן: בתהליך שעשינו, כדי למקד את המצבות ולטייב אותן, גם שלחנו אנשים הביתה, גם נכנסנו לימ"חים וגם יצרנו מחויבות יותר גדולה לנשארים.

<תא"ל הושע פרידמן: יצרנו נבחרת, כשאותם אנשים פחות או יותר מתאמנים כל הזמן.

<תא"ל הושע פרידמן: זה תהליך שיותר משהוא צמצם הוא הביא לטיוב ולאיכות יותר גדולה של היחידות.

אבי דיכטר: יכול להיות שאופיר לא הבין אותי נכון.

אבי דיכטר: הכוונה היא: לא היה מדובר פה במהלך תקציבי שחייב אתכם לקצץ.

עפר שלח: לא.

עפר שלח: הוא גם תקציבי.

<קריאה: אדוני היושב-ראש - - -

אבי דיכטר: בואו ונשמע.

עפר שלח: גם הייתה פה אחזקה של כוח-אדם מיותר, וזה עולה כסף, אבל בעיקר ככל שיש יותר אנשים שרשומים במילואים ואחוז יותר קטן מהם עושה מילואים – אתה מערער את אלה שעושים.

עפר שלח: זה ה-...

אבי דיכטר: בכל אופן, תשובה מאופיר.

<תא"ל הושע פרידמן: אופיר, תן לי לומר עוד מילה.

<תא"ל הושע פרידמן: יושב-ראש הוועדה, אבי, מאוד הגדלנו את תקציב האימונים.

<תא"ל הושע פרידמן: אנחנו מתאמנים הרבה יותר.

<תא"ל הושע פרידמן: זאת אומרת, זה פחות אנשים, וזה לא כל כך מעט.

<תא"ל הושע פרידמן: אחוזים הם תמיד דבר מאוד מבלבל, וכבר אמרתי את זה הרבה פעמים פה.

<תא"ל הושע פרידמן: אבל, אותם האנשים מתאמנים הרבה יותר על חשבון חלוקה יותר שוויונית של הנטל וכל מה שאבי אמר.

<תא"ל הושע פרידמן: בסך-הכול, חיזקנו מאוד את הדבר הזה.

<תא"ל הושע פרידמן: אתה שואל: כמה זמן החזקנו בצורה בזבזבנית?

<תא"ל הושע פרידמן: אני לא יודע להגיד לך.

<תא"ל הושע פרידמן: אני לא - - -היסטוריה.

אבי דיכטר: כמה שנים לוקח הסיבוב הזה שאתה מדבר עליו?

<סא"ל אופיר קבילו: קמל"ר, אני רוצה להוסיף לזה מילה.

<סא"ל אופיר קבילו: לגבי התהליך הזה, בואו ונדבר על כך מ-2013 כדי להתאים את התהליך.

<סא"ל אופיר קבילו: זה לא תהליך שיום אחד קמנו בבוקר והורדנו מצבות או כוח-אדם בלי הכרה.

<סא"ל אופיר קבילו: זה תהליך שנמשך, ואנחנו קוראים לו: איזון מצבות.

<סא"ל אופיר קבילו: הוא נמשך כבר 3.5 שנים.

<סא"ל אופיר קבילו: למה?

<סא"ל אופיר קבילו: כי במקביל לזה שאני גורע כוח-אדם, אני גם מכניס במעבר מסדיר למילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: אני חייב לשמר מודל הזנה.

<סא"ל אופיר קבילו: כדי להדגים את המשמעות, התוצאה היא: אם היינו רואים ממוצעי שמ"פ – אני לא יכול להציג כאן, אבל באופן טבעי אם נזומן נציג – ראינו עליה בביצועי שמ"פ ביחס להיקף החיילים שנשארו במערך.

<סא"ל אופיר קבילו: זה ביטוי להעלאת כשירות של חיילי המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: הגענו לרמות של 2010 ו-2011, שזה, מבחינתנו, תהליך נכון.

<סא"ל אופיר קבילו: 68% מימ"מ 2016 הלך לאימונים בהכשרה, ולא היה כזה לאורך השנים.

<סא"ל אופיר קבילו: אני חושב שזה מבטא את הדירקטיבה של חיזוק הכשירות והעלאת כשירות מערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: אני 'רץ' על הדברים.

מרדכי יוגב: הערה – ראשית, אני מאוד שמח, ואני חושב שנעשה פה תהליך מאוד מבורך ביחס למוכנות הכוח ואימוני המילואים.

מרדכי יוגב: היינו באנורקסיה נוראית רק לפני שנתיים, וזה תהליך מאוד מבורך.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, יחד עם זה, יש שאלת יסוד: מהו גודל המערך לאור האיומים, לאור היתכנות הצורך לתת מענה במקביל, לאור החרב שעילתה המרכזית הייתה, לפני כשנתיים ושלוש שנים, תקציבית?

מרדכי יוגב: השאלה הזאת ראויה להיבחן, אבל כמובן שלא בפורום הזה.

מרדכי יוגב: זו שאלה שבהחלט שראויה להיבחן, והשאלות האלה החלוקות.

אבי דיכטר: תודה על ההערה.

אבי דיכטר: אופיר, בבקשה.

<סא"ל אופיר קבילו: (מקרין שקף, שכותרתו: בניין הכוח ומיקוד המצבות.

<סא"ל אופיר קבילו: ) (מקרין שקף, שכותרתו: לכידות ורווחה ביחידות המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: ) אחד הדברים בבניין הכוח, ואנחנו משקיעים בזה, זה הלכידות היחידתית.

<סא"ל אופיר קבילו: אני מקצים תקציב למפקדים למופעי לכידות מרמת האוגדה, החטיבה וכמובן הגדוד, כאשר למופע הגדודי אנחנו הוספנו תקציב בהקשר של מתי שיש שבת גדודית והם כבר מגויסים; אז הקצינו תקציב, על מנת שיקיימו שבת, מפקדים או חיילים שנשארים למופע לכידות של יומיים, וזה חלק מחיזוק הלכידות שלה אנחנו מייחסים חשיבות רבה מאוד בהקשרים של יחידות המילואים, ואני לא צריך להסביר את זה.

<סא"ל אופיר קבילו: אחד הדברים שאנחנו מתמקדים בהם זה תומכ"ל – תומכי הלחימה במערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: צריך להגיד שבניגוד ללחימה, זה לא מערך שהוא ברובו מאויש.

<סא"ל אופיר קבילו: באופן טבעי, יש לנו מערכים שאנחנו צריכים לעסוק בהם.

<סא"ל אופיר קבילו: רוב מערך המילואים מאויש באופן מלא במעבר מסדיר למילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: טוב שכך, וזה הייעוד, וכך הסדיר בונה את המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו מתמקדים: בקצונה ברמת תומכי הלחימה, שזה חשוב לנו לדרג הגדודי; מערך הרפואה, כולל החזרה לשירות של רופאים, התנדבויות.

<סא"ל אופיר קבילו: הדרג הגדודי הוא ה-hard core שלנו בעיסוק בתומכי הלחימה; מערך הנהיגה, שעלה כאן בהקשרים אחרים, במרכז הובלה; וכמובן צמצום המקצועות המוחרגים מתוך תפיסה שכמה שפחות להחריג חיילי מילואים מעבר לגיל הפטור, שזה גיל 40.

<סא"ל אופיר קבילו: הדבר הבא – אנחנו מסדירים את תחום הסגל.

<סא"ל אופיר קבילו: (מקרין שקף, שכותרתו: צו המקצועות המוחרגים.

<סא"ל אופיר קבילו: ) בצווים החריגים אני אציג פה שני צווים שצמצמנו.

<סא"ל אופיר קבילו: זהו צו המקצועות המוחרגים: קצינים – זה מעבר לגיל 45, וחוגרים – מעבר לגיל 40.

<סא"ל אופיר קבילו: אפשר לראות את הירידה.

<סא"ל אופיר קבילו: זהו הצו הנוכחי: מ-2010 עד 2018, כאשר אנחנו כבר עכשיו מתחילים לבנות את הצו, אם נרצה להגיש ליוני 2018, על מנת לצמצם אותו.

<סא"ל אופיר קבילו: (מקרין שקף, שכותרתו: צו המשך – היקף השינויים.

<סא"ל אופיר קבילו: ) הדבר הבא הוא צו המֶשך, שזה לאפשר לקרוא לחייל מילואים מעבר למותר.

<סא"ל אופיר קבילו: צמצמנו את ההיקפים האבסולוטיים של חיילי מילואים, וירדנו פה באלפי חיילים שהחרגנו אותם בצו המשך, מתוך כוונה, שוב, לא לקרוא למה שלא צריך ולא לקרוא מעבר למה שמותר.

<סא"ל אופיר קבילו: הושע נגע בזה כאן באיזה שהוא הקשר במהלך נאומו, וזו הכוונה במימוש החוק.

<סא"ל אופיר קבילו: זה בהקשר הזה.

<סא"ל אופיר קבילו: (מקרין שקף, שכותרתו: פיתוח מפקדים.

<סא"ל אופיר קבילו: ) לגבי פיתוח המפקדים, אגיד שהמפקדים הם אבן הראשה של היחידה במילואים, וזה לב לבו של המערך, ביכולת שלהם להוביל את היחידות.

<סא"ל אופיר קבילו: זה כמובן הפיתוח של המפקדים: * זה הכשרת המפקדים שהיא חובה.

<סא"ל אופיר קבילו: ברמת המג"דים והמ"פים, אנחנו באחוזים גבוהים מאוד של הכשרה.

<סא"ל אופיר קבילו: * הערכת מפקדים במילואים היא תהליך חדש שנבנה ביחד עם המפקדים במילואים, על מנת לתעד חוות דעת מסיום אימון או מסיום תעסוקה, כדי לגבש כלים לטובת ניהול היחידה.

<סא"ל אופיר קבילו: * תכנית "תנופה" – זה פיתוח מפקדים במילואים בהקשר של לימודי תואר שני.

<סא"ל אופיר קבילו: מחזור 2017 הוא כבר המחזור השלישי.

<סא"ל אופיר קבילו: אלה 35 קצינים בתפקידי מ"פ, סמג"ד ומג"ד, שיוצאים ללימודים לתואר שני על חשבון צה"ל.

<סא"ל אופיר קבילו: "מפקד מילואים פעיל", וזה האירוע הבא, זה חלק מהחלטת ממשלה 1447 – ואולי טעיתי – מ-8 במאי 2016, שבה, למעשה, הגדרנו שכבה של מפקדים פעילים ביחס לכל הקצינים שבמערך.

<סא"ל אופיר קבילו: פה אנחנו מגבשים או גיבשנו – וכך אקרא לזה – חלק קיים וחלק חדש.

<סא"ל אופיר קבילו: הדבר החדש זה הנושא של תגמול מיוחד למפקדים.

<סא"ל אופיר קבילו: ב-1 במאי שילמנו את התגמול הראשון – 4.5 מיליון שקלים למפקד מילואים פעיל.

<סא"ל אופיר קבילו: על הפלטפורמה הזאת אנחנו רוצים לגבש גם מענה לבני המשפחה, בנות זוג, כחלק מחיזוק שדרת המפקדים.

<סא"ל אופיר קבילו: כמובן שבמרכיבים השלמים אנחנו עוסקים בסל ימ"מ למג"ד, רכב שכור למג"ד ועוד כל מיני הטבות של תהליכים קיימים.

<סא"ל אופיר קבילו: זה ברמת המפקדים.

איל בן ראובן: תכנית "תנופה" – לאיזו רמה?

<סא"ל אופיר קבילו: מ"פ, רב-סרן.

איל בן ראובן: ממ"פ ומעלה?

<סא"ל אופיר קבילו: מ"פ עם אופק קידום, מג"דים כמובן, וסמג"דים שהולכים להיות מג"דים.

<סא"ל אופיר קבילו: כמובן שהכנסנו גם זרועות – את פקע"ר ואת חיל-האוויר – כי בסוף גם להן יש ייצוג של דרג גדודי.

<סא"ל אופיר קבילו: אבל, המיקוד הוא גדודי, דרג השטח.

<סא"ל אופיר קבילו: (מקרין שקף, שכותרתו: חיבור והסברה.

<סא"ל אופיר קבילו: ) (מקרין שקף, שכותרתו: הנגשת המידע במערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: ) לגבי חיבור והסברה, אחד הדברים שזיהינו כחלק מהתהליך הטכנולוגי זה להנגיש את המידע.

<סא"ל אופיר קבילו: אחד הדברים החשובים ביותר: הרבה מידע קיים.

<סא"ל אופיר קבילו: גם אני לא קורא דואר שמגיע גם מ"חבר", ואני לא יודע למה יש לי רתיעה מזה, ואולי זה כי כנראה יש שם הרבה מספרים.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו מצאנו פער ביכולת ובנושא הנגשת מידע.

<סא"ל אופיר קבילו: בתהליך הזה אנחנו, מהשלב של המעבר מסדיר למילואים, מעבירים מידע לחיילים שעוברים למערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: יש את אתר המילואים, שבו יש מעל 2,000,000 צפיות.

<סא"ל אופיר קבילו: 80% מהסד"כ עובד דרך אתר המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: אתר המילואים מאפשר, באזור האישי, את כל התהליכים, ויש פחות מגע אדם של "תפקסס".

ענת ברקו: אתם מזינים 30/10 ישירות לאתר המילואים?

<סא"ל אופיר קבילו: כן, עוד שנייה אראה זאת.

ענת ברקו: בלי התערבות של איש המילואים בתהליך?

<סא"ל אופיר קבילו: זה אוטומטית, ואז הוא מפיק את זה לבד.

<סא"ל אופיר קבילו: אראה את הנתון.

ענת ברקו: אבל, אוטומטית, אתם מזינים, ולא צריך יותר התערבות בשום צורה?

<סא"ל אופיר קבילו: הוא לא צריך.

<סא"ל אופיר קבילו: את מתכוונת: האם יש שיח מול ביטוח לאומי?

<סא"ל אופיר קבילו: ברשותךְ, אסביר את הסוגיה.

<סא"ל אופיר קבילו: לגבי הנגשת מידע למפקדים, כמובן שיש מידעון.

<סא"ל אופיר קבילו: לקח מ"צוק איתן היה הנגשת מידע לבנות זוג.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו מאפשרים לבנות זוג להעביר לנו את הטלפונים שלהן, ואנחנו מזינים את זה אצלנו.

<סא"ל אופיר קבילו: בשעת חירום, מי שהזין, יקבל אגרות מידע שחיילי המילואים מקבלים.

<סא"ל אופיר קבילו: בנות הזוג יקבלו באופן ישיר.

<סא"ל אופיר קבילו: אחד הדברים, שאמרו לנו בנות הזוג, הוא: יופי שאתם שולחים להם – הם לא עושים עם זה כלום.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו צריכות להכיר מה מותר ומה אסור ומה אפשר לעשות.

<סא"ל אופיר קבילו: לגבי אתר המילואים, בהמשך לשאלתךְ, זו הדוגמה.

<סא"ל אופיר קבילו: היום, חיילי המילואים יכולים להפיק את ה-30/10 באופן עצמאי.

<סא"ל אופיר קבילו: מרגע שהם סיימו את המילואים, תורך 24 שעות, זה כבר מוזן באתר.

<סא"ל אופיר קבילו: יש מעל 500,000 הפקות של 30/10.

<סא"ל אופיר קבילו: זה מגביר את מיצוי הזכויות לחייל המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: הוא לא מחכה.

<סא"ל אופיר קבילו: יש עוד תהליכים שקוראים דרך אתר המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו נחזק את התהליך הזה.

<סא"ל אופיר קבילו: יש לנו כבר כיוונים עתידיים.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו חושבים שזה המענה המיטבי והמהיר למשרתים במילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: (מקרין שקף, שכותרתו: "מילואים ברשת".

<סא"ל אופיר קבילו: ) כמובן מילואים ברשת – אמרתי שאלה היבטים של חיזוק המענה לחיילי המילואים דרך האתר.

<סא"ל אופיר קבילו: כמובן שזה לא פוטר את המפקד שלו וזה לא פוטר את השיח אתו, אבל זה הרבה ביורוקרטיה שאנחנו יכולים לייעל שיהיה יותר קל.

ענת ברקו: האם יום מילואים מקנה פטור מתשלום ביטוח לאומי לאותו חודש, כפי שיש יום עבודה, ובעיקר מדובר על חיילים שהשתחררו ויש להם ימי מילואים מיד בתום שירות והם עוד לא מסודרים בעבודה?

ענת ברקו: ואז, אם הם עוברים אפילו כמלצרים יום אחד בחודש, אז הם לא צריכים לשלם ביטוח לאומי.

ענת ברקו: האם יום מילואים הוא שווה ערך למלצרות למשל?

<סא"ל אופיר קבילו: יום מילואים מוגדר בחוק המילואים, והמינימום זה 68% מהשכר הממוצע במשק.

ענת ברקו: לא, השאלה שלי היא לא זו.

ענת ברקו: כל חייל וחיילת שמשתחררים דואגים שביום השחרור שלהם הם יתחילו לשלם ביטוח לאומי.

ענת ברקו: עובדים או לא עובדים – שום דבר, זה לא מעניין אף אחד.

ענת ברקו: יש סיטואציה שמישהו הולך לעבוד והוא עובד יום בחודש, ואז פוטרים אותו מתשלום ביטוח לאומי לאותו חודש.

ענת ברקו: האם יום מילואים בחודש מקנה את אותה הטבה שכל מלצר או מלצרית מקבלים?

ענת ברקו: לדעתי, לא.

<קריאה: פטור מביטוח לאומי?

ענת ברקו: לאותו חודש.

<קריאה: לא מקבלים.

<סא"ל אופיר קבילו: לא.

ענת ברקו: למה?

ענת ברקו: זו עוד שאלה.

<קריאה: זו שאלה טובה לביטוח לאומי.

ענת ברקו: לא.

ענת ברקו: שאתם תקדמו את זה.

ענת ברקו: צריך לקדם את זה, כי אין תלוש.

ענת ברקו: מה עושים?

<סא"ל אופיר קבילו: אני אגיד לךְ - - -

אבי דיכטר: חברת הכנסת ענת ברקו, אני מציע: אני מאוד ממליץ לך להעלות את זה בכתב ולהפנות את זה אליהם, - -

ענת ברקו: אני אעשה את זה.

ענת ברקו: נגיש הצעת חוק.

אבי דיכטר: - - כי ההערה מאוד נכונה וההשוואה מאוד מרגיזה בגלל שהיא נכונה.

ענת ברקו: נכון.

ענת ברקו: הם לא מבינים את זה.

<סא"ל אופיר קבילו: משפט אחרון על השקף הזה – אנחנו כרגע בתהליך בחינה של כל המענה לחיילי המילואים בהיבט מוקדי: איך הוא פונה?

<סא"ל אופיר קבילו: למי הוא פונה?

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו רוצים לשנות את התפיסה ולעבור למשהו הרבה יותר נוח.

<סא"ל אופיר קבילו: אני לקראת סיום דבריי.

<סא"ל אופיר קבילו: (מקרין שקף, שכותרתו: הוקרה ותגמול.

<סא"ל אופיר קבילו: ) הוקרה ותגמול – הפרידה מחיילי המילואים: מצאנו שהאירוע הזה מאוד-מאוד חשוב.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו שינינו את התעודות, ועברנו גם לתעודת פלסטיק וגם איגרת הרבה יותר מכובדת.

<סא"ל אופיר קבילו: בעבר, בעיניי, זה היה לא מספיק מכבד למי שהשתחרר.

<סא"ל אופיר קבילו: שינוי של הגדרות מפקד מילואים פעיל ומשרת מילואים פעיל.

<סא"ל אופיר קבילו: חבר הכנסת עפר שלח מכיר את זה, וזה חלק מהצעת החוק.

<סא"ל אופיר קבילו: יש פה שינוי.

<סא"ל אופיר קבילו: הרחבנו את האוכלוסייה של משרת המילואים פעיל בעיקר לחיילים שהשתחררו מחובה ולא הספיקו לצבור את הימים.

<סא"ל אופיר קבילו: צמצמנו את היקף הימים הנדרש.

<סא"ל אופיר קבילו: כמובן שיש מפקד מילואים פעיל.

<סא"ל אופיר קבילו: וגם במועדון "בהצדעה" הכנסנו עוד מספר אוכלוסיות, כדי לתגמל אותן על השירות, בעיקר כאלה שמוחרגים בגיל הפטור.

<סא"ל אופיר קבילו: מצב המצבות – הצגתי.

<סא"ל אופיר קבילו: מועדון "בהצדעה" זוכה להערכה רבה מבנות המשפחה, מועדון "טוב".

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו זוכים לשיתוף פעולה על דברים שצריכים להשתנות שם.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו מנהלים את זה באמצעות משרד הביטחון.

<סא"ל אופיר קבילו: בסך-הכל, שביעות הרצון מאוד-מאוד גדולה.

<סא"ל אופיר קבילו: אחד הדברים שאני רוצה להתמקד בהם זה קמפיין המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: השנה יצאנו לקמפיין שני במערך המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: כשיצאנו לדרך, למה עשינו את זה?

<סא"ל אופיר קבילו: אחד הדברים זה כדי לייצב את השירות במילואים בקרב החברה בישראל.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו חושבים ומבינים שהחברה בישראל, בגלל שלא כולם אנשים עם מדים, מה שהיה אולי בעבר, צריך לחזק את זה.

<סא"ל אופיר קבילו: צריך לחשוף את זה יותר בפני הציבור.

<סא"ל אופיר קבילו: ראינו שזה הצליח לנו בשנה שעברה.

<סא"ל אופיר קבילו: פייסבוק היא פלטפורמה מצוינת.

<סא"ל אופיר קבילו: היו הרבה בני משפחה הצטלמו ושלחו, שלטי חוצות ותערוכה בכיכר רבין.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו חושבים שזה אירוע חשוב.

<סא"ל אופיר קבילו: זו פעם שנייה.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו, כמובן, נרצה להמשיך בתהליך הזה.

<סא"ל אופיר קבילו: זה חלק מהבעת הוקרה למשרתים.

<סא"ל אופיר קבילו: אגיד משהו: אם הנחיצות חשובה, בחלק מהמקומות גם אנשי המילואים מצפים שהחברה בישראל תביע הוקרה על שירותם.

<סא"ל אופיר קבילו: אני חושב שהם כבר לא במקום הזה של להרגיש פראיירים, אבל אני חושב שנכון שנקפוץ מדרגה ושהחברה תראה אותם כשליחיה ושתביע את זה לא רק בחקיקה ובתהליכים של החלטות ממשלה.

<סא"ל אופיר קבילו: ועדות פרט ושיגרה – הקמנו ועדות לבני משפחה בשעת חירום.

<סא"ל אופיר קבילו: זה חדש.

<סא"ל אופיר קבילו: עוד לא התנסינו, ואני מקווה שגם לא נידרש, אבל במקרים שבני משפחה פונים יהיה להם מענה.

<סא"ל אופיר קבילו: מעטפת, תגמולים – אתם מכירים את כל מודל התגמולים.

<סא"ל אופיר קבילו: אומר מילה וחצי על הפק"ל שדיבר עליו סגן השר.

<סא"ל אופיר קבילו: בהובלתו נכתב פק"ל מעטפת של כל משרדי הממשלה, והוא כאן, ובו, למעשה, כל משרד ממשלתי, עם תחילת גיוס חירום, אנחנו נתכנס, ויש שורת החלטות וצעדים שכל משרד ממשלתי צריך לעשות מזה שעכשיו ביטוח לאומי לא גובה קנסות על איחור בדיווחים, אם זה מע"מ ואם זה בנק ישראל, והצ'קים מעוכבים.

<סא"ל אופיר קבילו: כמובן שזה נבנה בשיתוף עמותת המילואים.

<סא"ל אופיר קבילו: יש גם תהליכים נוספים.

<סא"ל אופיר קבילו: זה אירוע חשוב.

<סא"ל אופיר קבילו: אחד הדברים ששמנו לב ב"צוק איתן" הוא שבעקבות הגיוס בצו 8 לתקופה ארוכה זה המעטפת למשרתים.

<סא"ל אופיר קבילו: אגיד פה שאחד הדברים המשמעותיים זה הסטודנטים ומה שהמל"ג יעשה; בהקשר הזה, יש החלטות ממשלה שטרם מומשו.

<סא"ל אופיר קבילו: עצמאים – נאמר פה שאנחנו נלך לוועדה יותר מאוחר, עוד מספר דקות, לאשר את זה.

<סא"ל אופיר קבילו: הרחבת הסעד המשפטי – אומר משפט אחד: עד אתמול הסעד המשפטי היה לחיילי מילואים שפוטרו.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו הרחבנו אותו לחיילי מילואים שהם בתהליך שימוע ועוד תהליכים שקורים לפני הפיטורים.

<סא"ל אופיר קבילו: הם יוכלו לפנות אלינו.

<סא"ל אופיר קבילו: בעוד מספר ימים נפיץ איגרת על זה, כך שהם יוכלו לפנות למוקד שלנו, ובהתייעצות עם משרד הביטחון גם ניתן סעד משפטי.

<סא"ל אופיר קבילו: לפעמים, לא צריך להגיע לפיטורים כדי לטפל בזה, ועורך-דין יכול לתת לך ייעוץ.

אבי דיכטר: תודה.

<סא"ל אופיר קבילו: אני מסיים עוד דקה.

<סא"ל אופיר קבילו: ביזור תהליכים – דיברתי.

<סא"ל אופיר קבילו: כיוונים לעתיד – כמובן שלא אכנס לכל החלטות הממשלה.

<סא"ל אופיר קבילו: יש שתי החלטות, שחלקן ממומשות וחלקן לא.

<סא"ל אופיר קבילו: צריך להגיד שבאפריל התקבלה האחרונה, ולצורך העניין אנחנו מחכים ל-90 היום שיעברו, אבל אנחנו עוקבים אחרי זה.

<סא"ל אופיר קבילו: שירות מערך המילואים זה הדבר הראשון – מתמקדים בו ועוסקים בו כל העת.

<סא"ל אופיר קבילו: חיזוק הלכידות היחידתית.

<סא"ל אופיר קבילו: העמקת החיבור וההסברה בקרב המשרתים – כן, גם בתוך הצבא, בעיקר לסגלי הקישור.

<סא"ל אופיר קבילו: תגמולים והוקרה מידתיים.

<סא"ל אופיר קבילו: מיקוד וטיוב כוח-האדם; ופיקוח ופיתוח בהכשרת המפקדים, שזה אירוע משמעותי.

<סא"ל אופיר קבילו: תודה רבה לכם על ההזדמנות להציג.

אבי דיכטר: אופיר, תודה רבה.

אבי דיכטר: הושע, בבקשה.

<תא"ל הושע פרידמן: דבר ראשון שאני רוצה לומר הוא שבשנים האחרונות, לשמחתי, יש עיסוק רצוף ושיטתי בכל מה שקשור למערך המילואים.

<תא"ל הושע פרידמן: זה 71% מהכוח.

<תא"ל הושע פרידמן: גם אתם מכירים את התכניות האופרטיביות, ואתם יודעים שאנחנו לא מסוגלים לממש שום דבר, גם לא מבצע מוגבל, בלי מעורבות עמוקה של מערך המילואים.

<תא"ל הושע פרידמן: נעשו המון תהליכים, ולא אסקור אותם, ואני חושב שאתם מכירים אותם ולא כל הציבור מכיר אותם, ואני אולי אגע בהם, אבל הכול בתכלית אחת: לראות איך הסיפור הזה מנצח את המלחמה הבאה, כמו בעבר, עם ההבנה של הרבה מאוד דברים שהשתפרו.

<תא"ל הושע פרידמן: אני מסכים עם חבר הכנסת עפר שלח, ואני רק קורא לזה משהו אחר.

<תא"ל הושע פרידמן: קראת לזה: משמעות.

<תא"ל הושע פרידמן: יש ארבעה ערכי ועקרונות ליבה שמובילים את הסיפור הזה: הדבר הראשון הוא נחיצות.

<תא"ל הושע פרידמן: אתה קורא לזה משמעות.

<תא"ל הושע פרידמן: הנחיצות נבחנת בדבר אחד: נפעיל או לא נפעיל את המילואים בכל אירוע?

<תא"ל הושע פרידמן: זה הסיפור.

<תא"ל הושע פרידמן: אחרי זה נאמן את זה, בדוק את הכשירות והמוכנות ונראה באמת שזה מתגייס טוב, וחוזק היחידות, החשיפה לאופרטיבי, אימונים שמכינים, תחושת המסוגלות ותחושת האמון של צה"ל במערך המילואים, בסוף, ושלכם, של הדרג המדיני, בהפעלת מערך המילואים.

<תא"ל הושע פרידמן: זה דבר שאני בודק אותו כל הזמן; מהי רמת האמון שלנו בסיפור הזה?

<תא"ל הושע פרידמן: בדרך-כלל, היחידות מאוד מאמינות בעצמן.

<תא"ל הושע פרידמן: המג"ד יודע טוב מאוד אם הוא מנצח או לא.

<תא"ל הושע פרידמן: אגב, זה הדבר המרכזי.

<תא"ל הושע פרידמן: אני רוצה להגיד עוד הערה: המילואים, הסדיר והקבע הם מערכת אחת.

<תא"ל הושע פרידמן: זה צבא אחד עם כמה מערכים.

<תא"ל הושע פרידמן: לדוגמה: הייתה הרבה מאוד ביקורת על זה שרידדנו מאוד, ואני חושב שהיא הייתה גם מוצדקת, את התעסוקות המבצעיות, והיה קושי גדול, ואני חושב שזה עלה גם אצלכם, שמג"די מילואים – להרגיש שיחידה חיה, ללכד אותו, לכידות מבצעית וכו'.

<תא"ל הושע פרידמן: זה הולך להשתנות.

<תא"ל הושע פרידמן: זה כבר משתנה.

<תא"ל הושע פרידמן: הסיבה היא לא המילואים.

<תא"ל הושע פרידמן: לא הבכי שלנו עזר בדבר הזה, אלא שהצבא הולך לקבל הרבה יותר.

<תא"ל הושע פרידמן: אנחנו חוזרים ל-50% אימונים ו-50% תעסוקות, מה שיביא ל-win-win.

<תא"ל הושע פרידמן: זאת אומרת, המילואימניקים יעשו יותר תעסוקה וגם אימונים, ואנחנו נתמהל את הדבר הזה כתע"מ בונה כוח.

<תא"ל הושע פרידמן: זהו.

<תא"ל הושע פרידמן: אמרתי שהערך המרכזי הוא הנחיצות.

<תא"ל הושע פרידמן: יש עוד ערכים.

עפר שלח: אבל זה עדיין תחת ההתניות של חוק המילואים 2008.

עפר שלח: זה לא משנה את המספרים.

<תא"ל הושע פרידמן: לגמרי.

<תא"ל הושע פרידמן: אנחנו לא הולכים לפרוץ את זה, אלא אם כן יהיו מצבי חירום אחרים.

<קריאה: הצלחנו הכל לאשר, את מה שצריך לאשר.

<תא"ל הושע פרידמן: אני אומר את הדברים.

עפר שלח: כשאני שואל, אני שואל: אופיר, האם תבואו לאשר?

עפר שלח: זה שאתם תבואו אני יודע.

<סא"ל אופיר קבילו: אני יכול להגיד שאנחנו נבוא לאשר היקף מסוים בעיקר של גדודי החי"ר קל שעושים את הבונה כוח.

<סא"ל אופיר קבילו: התע"מ שלהם זה בעצם הכשירות.

עפר שלח: במספרים הקלאסיים של המילואים שהיה 42 יום בשלוש שנים - -

<סא"ל אופיר קבילו: זה בסדר, אבל - - -

עפר שלח: - - נכלל, על-פי חישוב, 21 יום תע"מ פעם בשלוש שנים.

<תא"ל הושע פרידמן: שלוש יחידות עושות תע"מ פעם בשמונה שנים – זה לא הגיוני.

<תא"ל הושע פרידמן: אנחנו חוזרים לשלוש השנים שלכם, וזה יהיה בסדר.

עפר שלח: אוקיי.

<תא"ל הושע פרידמן: עוד ערך שכולם מכירים הוא קהילתיות ומשפחתיות.

<תא"ל הושע פרידמן: משפחת הגדוד – מה שלא במשפחה במילואים זה לא עובד.

<תא"ל הושע פרידמן: בתוך זה אני שם את הפיקוד, את המג"ד, את יחסי המג"ד–מ"פ.

<תא"ל הושע פרידמן: כל הדבר הזה זה הדבר הכי חשוב, כי זה תמיד עובד בכל תנאי מזג-אוויר.

<תא"ל הושע פרידמן: זאת אומרת, כשזה חזק, זה הדבר.

<תא"ל הושע פרידמן: שליחות והתנדבות וכל הדברים האלה – אני חושב שזה גם תורם המון לחברה הישראלית בשיח על הציוניות שלה, בחוסן הלאומי וכל הדברים האלה.

<תא"ל הושע פרידמן: לגבי המקום הזה, הכנסת היא החברה הישראלית, וכולם רוצים לראות ביטוי של הוקרה אדירה של החברה הישראלית למילואים, לחלוצים וכו', כי חלוצים זקוקים מאוד להוקרה, זקוקים מאוד לצמצום ההתנדבות הכלכלית, זקוקים מאוד, לדעתי, לווקטור מאוד נכון שאנחנו הולכים אתו וזה נושא המשפחה המגויסת, פריצת דרך שהייתה מאד קשה, שאנחנו רק מתחילים אתה, מבחינה משפטית, היא שאתה מסתכל על המשפחה ולא רק על המשרת.

<תא"ל הושע פרידמן: זה קשה מבחינת משפטית, ואתם מכירים את זה, אבל זה דבר נורא-נורא-נורא חשוב.

<תא"ל הושע פרידמן: זה שלא רק המילואימניק יחוש משמעות בעשייתו, אלא שהמשפחה תחוש משמעות, והחברה הישראלית תחוש משמעות בשירות המילואים.

<תא"ל הושע פרידמן: אני חושב שזה מאבק גם על דמותה של החברה הישראלית, אם מותר לי לומר - - -

אבי דיכטר: מה הקושי המשפטי?

<תא"ל הושע פרידמן: אתה נותן לבן או לבת הזוג ולא לאדם עצמו.

<תא"ל הושע פרידמן: זה הקושי המשפטי, כי כשאתה נותן הטבות אתה נותן לאדם; הוא עושה מילואים – אתה מתגמל אותו.

<תא"ל הושע פרידמן: - -

<קריאה: בת הזוג – אפילו משפטית יש עם זה - - -

<תא"ל הושע פרידמן: פה כשאתה גם נותן לבן או לבת הזוג בקשת מועדי ג' כאשר הבעל שלה במילואים, אז אתה נותן לה מועדי ג' באוניברסיטה.

<תא"ל הושע פרידמן: זה לא קרה עד היום.

<תא"ל הושע פרידמן: הכיוון הזה הוא כיוון מאד חשוב.

עפר שלח: הרבה אנשים שהתגרשו היו שמחים לשמוע שיש כזו הפרדה בין בני זוג.

עפר שלח: אני לא בטוח.

עפר שלח: זו ישות משפטית אחת.

<תא"ל הושע פרידמן: אני מסכים.

<תא"ל הושע פרידמן: בגלל זה, יש באמת הרבה מאד בעייתיות.

<תא"ל הושע פרידמן: בכל זאת, בעיניי, זה דבר מאוד חשוב ללכת עליו.

<תא"ל הושע פרידמן: לגבי ללכת, אנחנו הולכים לפרוץ פה את החוק, לגבי מה זה "בני ובנות זוג" וכו', ואני לא נכנס לזה אפילו.

אבי דיכטר: אני כבר לא זוכר מי התייחס.

אבי דיכטר: עלה הנושא של תחושת הפראייריות.

אבי דיכטר: היה מישהו שהזכיר את המילה הזאת.

אבי דיכטר: בסוף, כשאתה מסתכל על משפחה, הרי אתה הולך למילואים, וברוב המקרים זה אתה ולא את, והמשפחה נשארת עם X ימים שאתה במילואים.

אבי דיכטר: אתה שואל איפה אתה נותן משהו.

אבי דיכטר: הרי מישהו מקריב פה, וזה נתח מאוד קטן של הציבור, את ההקרבה הזאת.

אבי דיכטר: אמרת בצדק שהכנסת היא המייצגת את הציבור והיא המראה הציבורית.

אבי דיכטר: אגב, היא גם הכותל הציבור; אנחנו כך בלא מעט מקרים, כולל מאנשי מילואים שבאים בהרבה מאוד פניות עם הרבה מאוד מאפיינים, כולל לגבי סוגיות מבצעיות, שהם סבורים שהם לא מופעלים נכון על-ידי הצבא.

אבי דיכטר: קיצוץ התע"מ מצד אחד יצר בעיה אצל לא מעט יחידות שמרגישות שהן לא מתגבשות, כמו שתיארת כאן, והגיבוש הזה הוא מרכיב מבצעי חשוב מאד.

אבי דיכטר: אתם יכולים להסביר לי יותר מאשר אני לכם.

אבי דיכטר: אבל, בהקשר הספציפי שאתה דיברת, אני אומר:

אבי דיכטר: הכנסת היא בדיוק כתובת , והוועדה היא בדיוק כתובת למה שמתואר כקושי משפטי.

אבי דיכטר: אני לא יודע בדיוק מה הקושי המשפטי – אני לא זוכר שהוועדה התמודדה עם הקושי המשפטי – לסייע למשפחה כשאבי המשפחה נמצא במילואים.

אבי דיכטר: הנה, אנחנו עומדים לרשותכם בנושא הזה.

<סא"ל אופיר קבילו: אני יכול לחדד את הסוגיה.

<סא"ל אופיר קבילו: החלטה 2607 מאפריל האחרון היא החלטת ממשלה.

<סא"ל אופיר קבילו: הוקטור הוא באמת-באמת ללכת דרך השיח עם משרדי הממשלה לתמוך את בנות הזוג, אם זה דרך האקדמיה ואם זה דרך משרד הכלכלה ועוד היבטים.

<סא"ל אופיר קבילו: מה שרוצים להגיד הוא שאנחנו לא מכירים, כמערכת, את כל התהליכים האלה שצריכים לקרות או אם יש דבר נוסף שצריך לתמוך בבני המשפחה.

<סא"ל אופיר קבילו: לפעמים, אנחנו צריכים את העזרה של משרדי הממשלה כדי למצוא את המקומות שבהם אפשר לעשות את זה.

<סא"ל אופיר קבילו: גם כשאנחנו מציעים הצעות, אנחנו מנסים פנייה למשרדי הממשלה.

<סא"ל אופיר קבילו: כמו שאמרתי, בחברה הישראלית התמיכה של מוסדות המדינה זה המקום לבוא ולעשות את זה מעבר למה שאנחנו מנסים.

אבי דיכטר: אופיר, הכנסת קיבלה כבר מספר תיקונים בחקיקה להכיר בחופשת היריון יותר ארוכה ולהכיר בבן הזוג בגין ההיריון של אשתו, וזה שווה לכל מי שחי במדינת ישראל, מהסיבה הפשוטה שההיריון לא שייך למגזר מסוים, וזאת ללא קשר למספר הילדים או למספר ההריונות לצורך העניין הזה.

אבי דיכטר: כשאתה מוציא איש מילואים לפרק זמן מסוים, בוא ותקביל את זה.

אבי דיכטר: אמנם אי-אפשר להקביל זאת להיריון, אבל באותה משפחה שממנה הוצאת אותו יצרת קושי למשפחה.

אבי דיכטר: אני אומר לכם שבהיגיון הזה, כשאתה מגיע ל-30 ימי מילואים או אל מעבר ל-30 ימי מילואים בשנה, אתה שואל את עצמך: איך אתה, כמדינה, איך אתה, כמחוקק, מתגמל את המשפחה?

אבי דיכטר: אם אתם תשימו לנו אתגר בסוגיה הזאת, ברוח הדברים שאני אומר כרגע, אני חושב שכחברי כנסת שיושבים כאן, ללא קשר לשיוכם הפוליטי, אנחנו מבינים את הצורך.

אבי דיכטר: מה לעשות, כולם מביאים ילדים, לשמחתנו, ומעט מהם משרתים במילואים, ולכן אתה מוכרח למצוא איזה שהוא תגמול ייחודי לקבוצה הזאת.

<אבי סייג: הוא שאל על האישה.

<אבי סייג: זה, בדיוק, על זה.

<תא"ל הושע פרידמן: אני בוודאי מסכים.

<תא"ל הושע פרידמן: אני רוצה לומר שהיום, במנגנון התעסוקה, כשגם האישה עובדת, וגם היא מפסידה הרבה מאוד כסף – המשפחה מפסידה כסף כשמישהו במילואים.

<תא"ל הושע פרידמן: האישה לא יכולה לצאת לעבודה, והיא צריכה לחזור וכו', ואתם מכירים את כל העולם הזה.

<תא"ל הושע פרידמן: אני חושב שפה זה, בהחלט, יעד לא לתת לזה לרדת מסדר-היום.

אבי דיכטר: כשעושים כך עם היד, זה נראה לנו יעד רחוק מאוד.

<תא"ל הושע פרידמן: לא.

<תא"ל הושע פרידמן: אגיד לך למה עשיתי.

<תא"ל הושע פרידמן: אוקיי, אני עושה ככה עם היד - - -

עפר שלח: היד שלו יותר קצרה משלך.

עפר שלח: זה בסדר...

<תא"ל הושע פרידמן: זהו.

<תא"ל הושע פרידמן: אפשר להאריך פה עוד המון.

<תא"ל הושע פרידמן: אני חושב שעצם העיסוק הקבוע והשיטתי בנושא המילואים – גם קודם כל בסיפור הכשירות והמוכנות הצבאית וכל מה שתיארתי קודם, לכידות היחידות, פיתוח המפקדים וכדו', שאני חושב שמאוד השתפרנו בזה ויש עוד מקום גדול לשיפור, וגם בנושא הוקרה, צמצום ההתנדבות הכלכלית, התמיכה של כלל עם ישראל בסיפור הזה של המילואים – יביא לנו לא רק רווח ביטחוני אלא גם רווח חברתי, משום שהמילואים מייצגים ערכים של ערבות הדדית ושל שליחות.

<תא"ל הושע פרידמן: הם לא סקטורים – הם כלל עם ישראל.

<תא"ל הושע פרידמן: הם מוסיפים הרבה מאוד לחיבור ולאחדות, שבעיניי, זו בעיה אסטרטגית וקיומית, למדינת ישראל, והם מתנדבים.

<תא"ל הושע פרידמן: עפר קרא לזה: משמעות.

<תא"ל הושע פרידמן: הם מתנדבים.

<תא"ל הושע פרידמן: זאת אומרת, הם לא מקבלים שום תמורה בערבים מערביים: לא כסף, לא קידום.

<תא"ל הושע פרידמן: להפך, זה רק מפריע לדברים האלה.

<תא"ל הושע פרידמן: זאת אומרת, אל מול תרבות ההפרטה, הם רק נפגעים.

<תא"ל הושע פרידמן: אל מול תרבות הדאגה לכלל, זה הסיפור, וזה מוסיף לחוסן הלאומי, ובוודאי לצה"ל.

<תא"ל הושע פרידמן: הרבה תודה לכם.

<תא"ל הושע פרידמן: בפעם הבאה כבר אהיה פרטנר על אזרחי.

<תא"ל הושע פרידמן: בעוד שבוע אני מתחלף עם ארי סינגר, מח"ט מילואים ותיק, אדם מעולה.

<תא"ל הושע פרידמן: אמנם טנקיסט, - -

אלי בן-דהן: לא כולם מושלמים.

<תא"ל הושע פרידמן: - - אבל סוף-סוף יהיה לכם קמל"ר רציני פה.

<תא"ל הושע פרידמן: תמשיכו לעשות, ואל תרפו.

<תא"ל הושע פרידמן: חבר'ה, הרבה תודה.

<תא"ל הושע פרידמן: הרבה תודה לסגן השר.

אבי דיכטר: בשם חלק מחברי הוועדה, אני מוחה.

חיים ילין: אני מוחה.

חיים ילין: נעלבתי.

חיים ילין: אני בחטיבה 7 עכשיו לצורך העניינים.

<תא"ל הושע פרידמן: חבר'ה, אלה בדיחות של גולנצ'יקים.

<תא"ל הושע פרידמן: נו, באמת.

אבי דיכטר: הושע, אתה רגיל לוועדות הקודמות.

<תא"ל הושע פרידמן: תמחקו מהפרוטוקול.

אבי דיכטר: איבדנו את הרוב פה...

<תא"ל הושע פרידמן: כל הצנחנים והטנקיסטים בסדר.

<תא"ל הושע פרידמן: כולם - - -

חיים ילין: שים לב שאין פוליטיקה בזה עכשיו.

עפר שלח: יש פוליטיקה הרבה יותר גרועה מאשר בכנסת.

<תא"ל הושע פרידמן: היחידי שאתי זה לנצברג.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אנחנו עוברים לנציג נציב קבילות החיילים.

אבי דיכטר: אלי, בבקשה.

<אל"מ אלי הדר: אומר שתי מילים עלי, ולא בכדי אני רוצה להציג את עצמי.

<אל"מ אלי הדר: אני היום ראש צוות בנציב קבילות החיילים.

<אל"מ אלי הדר: שירתי בצבא, והשתחררתי כאלוף-משנה.

<אל"מ אלי הדר: את כל השירות עשיתי בחיל-השריון עד תפקיד סגן מפקד אוגדה, ולימים עברתי לפיקוד העורף.

<אל"מ אלי הדר: כשלטקו, שיושב לידך, היה הקמ"ן הפיקוד, הייתי קצין האגף.

<קריאה: סודות כאלה להגיד?

<אל"מ אלי הדר: לא, זה בסדר.

אבי דיכטר: נדבר על זה אחר כך.

עפר שלח: ואנחנו ישבנו בשקט, אתה אומר, כל הזמן הזה.

<אל"מ אלי הדר: (מצגת.

<אל"מ אלי הדר: ) (מקרין שקפים, שכותרתם: קבילות מרכזיות.

<אל"מ אלי הדר: ) דבר נוסף – בהצגת הדברים אני רוצה להתייחס לנושא מערך המילואים, כפי שהוא משתקף בקבילות.

<אל"מ אלי הדר: ראשית, אנחנו מזהים ירידה של כ-30% בכמות הקבילות בשנת העבודה האחרונה, ואנחנו מוכנים גם להצביע על הסיבות.

אבי דיכטר: ירידה ב-30% בקבילות מילואים?

<אל"מ אלי הדר: ירידה ב-30% בקבילות מילואים.

<תא"ל הושע פרידמן: שגם כך הן מאוד מצומצמות, והוא יתאר זאת, יחסית למה שאנחנו מקבלים בסדיר.

אבי דיכטר: הייתה לנו ירידה כזו בעבר?

<קריאה: לא.

<אל"מ אלי הדר: אני יכול להגיד לך שהייתה התייצבות פלוס-מינוס על 800-700 קבילות, ואנחנו מזהים.

<אל"מ אלי הדר: יש לזה הסבר, וההסבר גם טמון בדברים שאמר קודם לכן קבילו.

<אל"מ אלי הדר: ההסבר טמון בקיום של אתר המילואים.

<אל"מ אלי הדר: חברת הכנסת ענת ברקו התייחסה לנושא 30/10.

<אל"מ אלי הדר: אם פעם היה מפעל – והייתי מגדיר אותו, במירכאות, כמפעל "זבל" שמול מערך הקישור: תיתן, תקבל, תעשה ואחרי זה באים בטענות, ואנחנו מבררים את העניין – חלק ניכר נחסך.

<אל"מ אלי הדר: קל לנו לאפיין את זה, כי אנחנו מכירים את הנושאים, ואז אנחנו יודעים שדברים שהיו מופנים קודם לכן למערך הקישור אנחנו פשוט לא עוסקים בהם.

<אל"מ אלי הדר: יש כאן סוגיות כמו שחרור משמ"פ, פנייה לוועדות רפואיות ובקשות ישירות.

<אל"מ אלי הדר: רוב הפונים, ואני מתייחס לאוכלוסייה, הינם שכירים.

עפר שלח: עצמאים הם 10% ממערך המילואים ממילא.

עפר שלח: איך זה עובד ביחס לאוכלוסייה?

<אל"מ אלי הדר: לשאלתך, זה פחות מ-10%.

<אל"מ אלי הדר: אסביר את זה, כי אני קושר את זה לדברים שנאמרו במליאה גם על ידך, חבר הכנסת עפר שלח, וגם על-ידי חבר הכנסת קיש, לגבי נושא היחידה כמשפחה.

<אל"מ אלי הדר: זה עלה גם בהתייחסויות תוך כדי, ושמעתי את הדברים.

<אל"מ אלי הדר: במקומות שאתה מזהה מה שנקרא יחידה מלוכדת, המפקד יודע לחוש את העצמאי נכון ויודע לתת לו את המענה.

<אל"מ אלי הדר: במקומות שלא, מתעוררת הבעיה.

<אל"מ אלי הדר: דבר נוסף – כשמישהו מתחיל, בתום שירותו הצבאי, להיות עצמאי, ואז נכנס לצבא המילואים, כאן, עד שהוא לא נקלט ולא ממש 'מתלבש' טוב בתוך היחידה, נוצר קושי מסוים.

<אל"מ אלי הדר: כשמגיעה הקבילה אלינו, אנחנו פועלים בשני כיוונים: (1) אל מול המפקד – בדרך-כלל, אני, אישית, כראש הצוות, גם מדבר עם המפקד.

<אל"מ אלי הדר: תכף אגע בשיטת העבודה, כי אנחנו לא חיים במגדל השן.

<אל"מ אלי הדר: אני, אישית, מדבר עם המפקד על מידת ההתחשבות.

<אל"מ אלי הדר: (2) דבר נוסף – שיטת העבודה היא לעבוד עם גורמי עתכ"א מילואים בעניין הזה, כדי להקל עם העצמאים.

<אל"מ אלי הדר: נושא הסטודנטים – רובם פונים לולת"ם.

<אל"מ אלי הדר: גם במקרי ה-emergency, שמבחינת נושא לוחות-זמנים הם כאילו חרגו בלוחות-הזמנים, אנחנו מתערבים.

<אל"מ אלי הדר: גם כאן גורמי ולת"ם חורגים מהחוק היבש הביורוקרטי ובוחנים איפה שניתן להקל עם הסטודנטים.

<אל"מ אלי הדר: לגבי הנושאים המרכזיים שאנחנו מדברים עליהם, זה סדרי שירות מילואים, מנהל ורישומת, קידום וסיווג מקצועי ושיבוץ.

<אל"מ אלי הדר: בסך-הכל, כשאנחנו בוחנים את הכול, בסוף זה מגיע לכסף.

<אל"מ אלי הדר: לכן, יש אצלנו, בנציבות, חשיבות לטפל מהר בקבילות האלה, כי אם ההזנה מתאחרת, בפעימה, בהזנת הכסף, לוקח יותר זמן, והוא יקבל את הכסף באופן אוחר.

<אל"מ אלי הדר: לכן, וכאן אני קושר זאת לשיטת העבודה מול הגורמים הצבאיים – קבילו שנמצא כאן, הושע הקמל"ר, ולא נמצא כאן נציג מז"י שלמעשה אנחנו עובדים גם מולו.

<אל"מ אלי הדר: אני לא אדבר כרגע על הזרועות.

<אל"מ אלי הדר: ברגע שיש משהו, לאחר שיחת הפתיחה, כשאני שולח את זה להתייחסות, אני מגבה את זה גם בשיחה טלפונית.

<אל"מ אלי הדר: לכן, ששת הרמ"דים שנמצאים ועובדים עם קבילו הם כאילו חברי צוות שלנו בנציבות כדי לתת מענה מהיר לאותם אנשי המילואים, כי אנחנו מודעים לחשיבות העיתוי.

<אל"מ אלי הדר: משהו שקשור לעולם האימונים, ואני קושר את זה לצאלים.

אבי דיכטר: אני רוצה להבין את הנקודה הזאת.

אבי דיכטר: אם הבנתי אותך נכון, הם פונים לצה"ל, מקבלים תשובה לא מספקת או לא מקבלים תשובה, פונים אליך, ואז אתה, booster, בחזרה מול צה"ל?

אבי דיכטר: זו המשמעות?

<אל"מ אלי הדר: הבנת אותי נכון.

<סא"ל אופיר קבילו: לפעמים, חייל פונה בסוגיה שמתעכבת או שלא טופלה לאורך זמן, ולפעמים גם בדרגים למטה לא בקיאים מספיק לגבי איך לסגור בעיה מהירה או בעיה שמתפתחת, והוא קובל.

<סא"ל אופיר קבילו: אנחנו לא אוהבים את הקבילות, ואנחנו צריכים להימנע ממצב שקובלים.

<סא"ל אופיר קבילו: יש מפקדים ויש סגלים: טַפְּלו בזה, הכול קיים בצבא.

<סא"ל אופיר קבילו: כבר הגיעה הקבילה – אז אנחנו מנסים לפתור את זה, מה שנקרא: להביא את הפתרון מהר, כדי שלא עכשיו יהיו התייחסות, בירור והתייחסות.

<סא"ל אופיר קבילו: פותרים, ואם טעינו – צריך לשפר, ומקבלים את ההערה של נקח"ל אם יש משהו שצריך לטפל מערכתית וסוגרים את זה כמה שיותר מהר.

<סא"ל אופיר קבילו: הרי לא צריך להעצים יותר את הבעיה.

<סא"ל אופיר קבילו: אם היא כבר הגיעה אליו והגיעה אלי, כדאי שנפתור את זה מהר יותר.

<תא"ל הושע פרידמן: אלי לא אומר, אבל רוב הקבילות במילואים הן על כל מיני ענייני ביורוקרטיה ותשלומים ופחות על על יחסי מפקד–פקוד שזה עיקר הקבילות שיש לנו בסדיר.

<תא"ל הושע פרידמן: זה מראה משהו על המנהיגות ועל הבגרות.

<תא"ל הושע פרידמן: זו נקודה למחשבה.

<אל"מ אלי הדר: אימונים – יש מעט מאוד קבילות בנושא אימונים.

<אל"מ אלי הדר: זה מעניין.

<אל"מ אלי הדר: למה אני מעלה את העניין הזה?

<אל"מ אלי הדר: האימונים יותר מוקשחים היום בצאלים, למי שמכיר את זה.

<אל"מ אלי הדר: הייתי שם.

<אל"מ אלי הדר: למרות הכול, אתה לא שומע טענות של אנשי המילואים.

<אל"מ אלי הדר: את זה אני קושר לדברי עפר שלח.

<אל"מ אלי הדר: במקום שאתה בא, מביא אותם לאימון, יוצר את המשמעות הנכונה, גם אם הוא לא יישן שלוש שעות שינה – הוא לא יגיד שום דבר.

<קריאה: להפך, הוא רוצה.

<אל"מ אלי הדר: הוא רוצה.

<אל"מ אלי הדר: אגב, אני מעיד גם על בני שעושה מילואים.

<אל"מ אלי הדר: אפרופו דיברת על בנים - - -

ענת ברקו: הוא קובל על בזבוז זמן על סתם יום מילואים, על טרטור, על סתם.

<אל"מ אלי הדר: למרות הכול, מדובר בקבילות בודדות.

<אל"מ אלי הדר: כל קבילה עוברת דרכי, ומדובר בקבילות בודדות.

ענת ברקו: אלי, כמה קבילות?

ענת ברקו: הצגת את זה ולא שמעתי?

<אל"מ אלי הדר: ירד ב-30%.

<אל"מ אלי הדר: זה 544 קבילות של אנשי המילואים אל מול 774 בשנה החולפת.

ענת ברקו: יפה.

<אל"מ אלי הדר: אבי סייג יושב כאן.

<אל"מ אלי הדר: יש קשר של הנציב גם אבי סייג.

<אל"מ אלי הדר: זאת אומרת, יש מפגש.

<אל"מ אלי הדר: זו עבודה של בריק בעניין הזה.

<אל"מ אלי הדר: אני מניח שאתם מכירים שהוא לא נמצא במגדל השן.

<אל"מ אלי הדר: אתמול, למשל, הוא היה בקריית ההדרכה, והיום הוא נמצא ביום עיון שהוא דומיננטי בו בבית-הספר למנהיגות בבית פלדמן.

<אל"מ אלי הדר: אבי סייג נקרא אחת לתקופה, ואנחנו נפגשים.

<אל"מ אלי הדר: הרעיון הוא עדכון הדדי, זאת אומרת תמונת המצב כפי שהיא מתגבשת בקבילות – הוא יודע ממנה, וסוגיות שעולות מבחינתו הוא מפנה אלינו ואנחנו לומדים דרכו על דברים מסוימים.

<אל"מ אלי הדר: שיטת העבודה עם גורמי צה"ל שנמצאים כאן – אמרתי שהקשר שוטף ובין-אישי.

<אל"מ אלי הדר: לא מחכים שבועיים, שלושה שבועות או ארבעה שבועות.

<אל"מ אלי הדר: מגבים בשיחות טלפון.

<אל"מ אלי הדר: אם יש דברים שצריכה להיות הזנה מהירה, מזינים מהר, ובצורה כזו מסייעים לאנשי המילואים.

<אל"מ אלי הדר: אנחנו עובדים כמו בצבא; מקיימים גם שולחנות עגולים אחת לתקופה, כדי לדעת על X נושאים שאינם פתורים ודואגים לפתור אותם.

<אל"מ אלי הדר: מניעה והדרכה – גם כן לפעילות הנציבות.

<אל"מ אלי הדר: אם אנחנו מזהים ביחידות, ואנחנו עושים זאת אחת לרבעון, חולשה במערך הקישור, ביוזמה שלנו יוצרים קשר עם היחידה ומגיעים להרצאה.

<אל"מ אלי הדר: אנחנו מעורבים, כנציבות, גם בנושא ההדרכה של מערך הקישור בחיל-השלישות – אלה הדרכות שלנו – וגם במופעים; אם, נניח, יש מופעים ברמת האוגדה, פיקוד או אכ"א, אנחנו באים ונותנים את ה-say.

<אל"מ אלי הדר: ה-say שלנו זה לא לנקוב במספרים – זה להתמקד במניעה.

<אל"מ אלי הדר: להתמקד במניעה – לקראת גיוס זה: מה הם הצעדים, ברמה של לקחים מתוך הקבילות, שצריך לנקוט כדי שלא יעלו טענות?

<אל"מ אלי הדר: זה אומר לפני גיוס, זה אומר במהלך הגיוס וזה אומר בתום הגיוס.

<אל"מ אלי הדר: מצב הימ"חים – אני קושר את זה לדברים שגם עלו בהתחלה.

<אל"מ אלי הדר: ראשית, בריק ביקש להביע הערכה לוועדה, שמה שהתחיל כאן כסיכום של שנת העבודה לפני שנתיים, ברמה של מצב הימ"חים, הוועדה הייתה מעורבת בדברים, ביקרה, דיברה וראתה.

<אל"מ אלי הדר: לגבי התוצאה, אנחנו רואים שבצה"ל – תכנית "חיים חדשים" שהוזכרה כאן – יש התקדמו.

<אל"מ אלי הדר: אני, אישית, מעיד על ביקור בחודש שעבר בשלושה ימ"חים בצפון ובאחד בדרום, ואנחנו מזהים תנופה בעניין הזה.

<אל"מ אלי הדר: יש מקומות שאתה תגיע לביקור, ואתה תראה שזה כאילו אתר בנייה אבל במובן החיובי.

<אל"מ אלי הדר: אתה רואה תשתיות, אתה רואה החלפת גגות, ואתה רואה שיפור תנאי הקיום של הנגדים שנמצאים שם, שצריכים כל הזמן לעבוד תחת שמש קופחת.

<אל"מ אלי הדר: בעניין הזה, בהחלט, ניתן לזהות.

<אל"מ אלי הדר: זה, כמובן, לא פוטר את כולנו כאן בתחום של בקרה.

<אל"מ אלי הדר: אמירה מסכמת בעניין הזה נוגעת להערכה של מי שמעורב.

<אל"מ אלי הדר: צריך להגיד גם יותר ממילה טובה גם לגורמי אכ"א – אני חושב שזה משקף דברים – וגם למה שנעשה כאן.

<אל"מ אלי הדר: אני מחבר כאן את אבי סייג לאנשים שנמצאים כאן ולכם, ואני אומר את זה בהערכה, וגם כמובן לאט"ל בנושא של "חיים חדשים"; הוא לקח את העסק הזה בצורה משמעותית.

<אל"מ אלי הדר: אני רוצה לסכם ולומר משהו כדי שתצאו קצת מחויכים ותדעו מי הם אנשי המילואים שנמצאים.

<אל"מ אלי הדר: בחור שיצא לפטור וגר במדינה דרום-אמריקאית, שירת בגולני, והוציאו אותו לפטור.

<אל"מ אלי הדר: תאמינו לי שהבחור לא חייב כלום לאף אחד.

<אל"מ אלי הדר: כשהוא נדרש למילואים, הוא הגיע בטיסה לכאן על חשבונו הפרטי ועשה את המילואים שלו.

<אל"מ אלי הדר: על מה הוא מלין?

<אל"מ אלי הדר: על זה שהוא יצא לפטור מוקדם.

<אל"מ אלי הדר: זה אמתי.

<אל"מ אלי הדר: כל אחד מאתנו, כשישראלי ממוצע, אומר: למה אתה עלית לארץ?

<אל"מ אלי הדר: למה אתה פה?

<אל"מ אלי הדר: ולמה אתה שם?

<אל"מ אלי הדר: אנחנו מכירים את הציניות הישראלית.

<אל"מ אלי הדר: בסופו של דבר, אחרי שהעלינו את העניין הזה, נתנו לו עוד שנתיים בונוס, למרות שמבחינת הגיל הוא לא עומד בקריטריונים, רק מתוך ההבנה והכבוד לרצון שלו לשרת את מדינת ישראל.

<אל"מ אלי הדר: תודה רבה על ההקשבה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אני אומר לחברי הכנסת: בניגוד למנהגנו, שאנחנו מקצים הרבה מאוד זמן לחברי הכנסת ומעט מאוד זמן למופיעים בפנינו, הפכנו היום את הסדר כדי באמת לשמוע יותר.

אבי דיכטר: אי-אפשר פטור בלא כלום, ונקצה זמן לחברי הכנסת אבל בסוף.

אבי דיכטר: זה באמת יהיה זמן של שתי דקות לכול ח"כ, אלה שישרדו את הישיבה.

אבי דיכטר: אנחנו עוברים למשתתפים נוספים.

<אביה בן-אלחנן: שמי אביה בן-אלחנן, ואני מג"ד בחטיבת "אלכסנדרוני", חטיבה 3.

<אביה בן-אלחנן: אני בעיקר אדבר בשם חבריי, מפקדי הגדודים והפלוגות, אבל אני רוצה להגיד שאין ספק שאנחנו רואים שבשנים האחרונות יש עשייה מבורכת בתחום הזה, בעיקר בחקיקה וגם בתוך הצבא.

<אביה בן-אלחנן: פה צריך להגיד מילה טובה להושע על התהליכים שהוא מניע גם בחיילים וגם במשפחות.

<אביה בן-אלחנן: אקדים ואומר מילה אחת: אנחנו נגיע בכול מחיר.

<אביה בן-אלחנן: זאת אומרת, לא משנה כמה ניפגע, אנחנו נגיע.

<אביה בן-אלחנן: זה צריך להיות ברור לכולם, כי אני הולך להגיד דברים שהם קצת אחרים.

<אביה בן-אלחנן: אני רוצה לתאר, בכמה משפטים, מה זה אומר להיות מג"ד במילואים.

<אביה בן-אלחנן: הממוצע של מג"ד במילואים זה בין 60 ל-100 יום במקרה הטוב.

<אביה בן-אלחנן: זה תלוי בשנה, בעומסים וכו'.

<אביה בן-אלחנן: הימים האלה שאנחנו מדברים עליהם, ובוא נניח שזה 60 יום בשנה, אלה 60 ימי עסקים.

<אביה בן-אלחנן: אנחנו לא עושים מילואים: לא בימי שישי, לא בשבתות ולא בחגים.

<אביה בן-אלחנן: תמיד יש לי הרגשה שגם אתם, חברי הכנס, וגם אנשים בעלי דרגות גבוהות משלנו, לא מבינים מה זה אומר להיות מג"ד במילואים.

<אביה בן-אלחנן: אני אומר לכם: תיקחו את ימי העבודה שלכם, כחברי כנסת, ותיקחו מהם 60 ימי עסקים החוצה, ותגידו לי האם תספיקו לעשות את מה שאתם עושים בשנה רגילה.

<אביה בן-אלחנן: הבונוס הנוסף הוא שזה לא שאתם ב-60 ימי חופש – אתם ב-60 ימים בהם אתם מנכ"לים של חברה אחרת.

<אביה בן-אלחנן: אלה הם בערך חייו של מג"ד במילואים.

<אביה בן-אלחנן: אני עצמאי ומנהל שתי חברות: חברה יזמית בתחום הנדל"ן, וחברה ביצועית בתחום הנדל"ן.

<אביה בן-אלחנן: כשאני עושה מילואים, אני מפסיד כסף על זה.

<אביה בן-אלחנן: אני לא בוכה על הכסף שאני לא מרוויח.

<אביה בן-אלחנן: ב-60 ימי עסקים אני יכול להרוויח ככה וככה.

<אביה בן-אלחנן: זה לא מעניין אותי.

<אביה בן-אלחנן: זו תרומה למדינה.

<אביה בן-אלחנן: אני אומר לכם, בצורה חד-משמעית – הושע הגדיר את זה "התנדבות כלכלית"?

<אביה בן-אלחנן: – שמג"ד, מ"פ, במילואים מפסידים כסף על מה שהם עושים.

<אביה בן-אלחנן: אני אומר שוב: לא על העסקים שאני לא עושה, אלא על הימים שבהם אני מגיע למילואים.

<אביה בן-אלחנן: אתן לכם ממש שתיים-שלוש דוגמאות.

<אביה בן-אלחנן: הצבא מקצה למג"ד במילואים בערך 22-20 ימי רכב בשנה פלוס-מינוס, נכון?

<אביה בן-אלחנן: תקנו אותי, אם אני טועה.

<אביה בן-אלחנן: כשאני עושה 60 מילואים בשנה, זה אומר ש-40 ימי מילואים הם על חשבוני - -

ענת ברקו: עם האוטו שלך.

<אביה בן-אלחנן: - - עם האוטו שלי, כלומר שלי או של אשתי.

<אביה בן-אלחנן: אגיד עוד דבר: כשהמג"ד מקבל 20 ימי רכב, זה רכב שכור.

<אביה בן-אלחנן: ללכת להביא אותו זה אומר עוד זמן.

<אביה בן-אלחנן: אנחנו לא עושים את זה.

<אביה בן-אלחנן: אנחנו לוקחים את הרכב השכור ונותנים אותו לגדוד, לתעסוקה ולמי שצריך.

<אביה בן-אלחנן: זאת אומרת, אני באמת מוציא 60 ימי רכב בשנה, כולל דלק, ובדרך-כלל זה לפיקוד צפון או לצאלים.

<אביה בן-אלחנן: תכפילו את הדבר הזה, ותראו כמה כסף אנחנו עושים על זה.

ענת ברקו: מטורף.

<אביה בן-אלחנן: אחזור ואומר שגם אם זה לא ייכנס כמענק, אנחנו נגיע.

<אביה בן-אלחנן: זאת אומרת, אנחנו כבר מגיעים.

<אביה בן-אלחנן: אבל תדעו שאנחנו מפסידים, וזה לא בסדר.

<אביה בן-אלחנן: יש באמת עוד המון-המון דוגמאות, ואני לא רוצה להיכנס לעניין כי הזמן יקר.

<אביה בן-אלחנן: אני רוצה להגיד שניים-שלושה דברים, שאני חושב שהמחוקק יכול לעשות, כי בתחומים האחרים אנחנו עושים עם הושע ועם יונת שנמצאת פה, ובאמת צריך להגיד להם מילה טובה גם בתחום המשפחות וגם על זה שהם מנסים להניע, בחקיקה או לא בחקיקה, הטבות במועצות מקומיות.

<אביה בן-אלחנן: יש דברים שהם נכונים לדבר הזה.

<אביה בן-אלחנן: דבר אחד ששמעתי פה והזדעזעתי הוא שהמינימום לחייל מילואים זה 68% מהשכר הממוצע במשק.

<אביה בן-אלחנן: השאלה שלי פשוטה: למה?

<אביה בן-אלחנן: אם הוא מגיע ל-24/7 בצאלים, למה הוא צריך לקבל את המינימום?

<אביה בן-אלחנן: למה 68% מהשכר הממוצע?

<אביה בן-אלחנן: המינימום זה השכר הממוצע, כי הוא עובד והוא לא רוצה לישון – נכון?

<אביה בן-אלחנן: אמרתם שהחייל לא רוצה לישון אלא רוצה לעבוד.

<אביה בן-אלחנן: אבל הוא עובד 24 שעות.

<אביה בן-אלחנן: אז, למה לפגוע בו?

<אביה בן-אלחנן: דבר השני – אני חושב שצריך להגדיר כמה עולה מ"פ או מג"ד במילואים, כי לא משנה לכם מה אני עושה בחיי האזרחיים.

<אביה בן-אלחנן: אם אני עובד כעוזר גננת בגן, זה לא אומר שאני צריך להיפגע כאיש מילואים שעושה 60 ימי מילואים 24/7.

<אביה בן-אלחנן: אבל, זה תהליך ארוך.

<אביה בן-אלחנן: הדבר החשוב, שאני חושב שהכנסת והוועדה הזאת יכולות לעשות – ופה אתם תזדעזעו כי זה הולך להיות בעיה, למרות שחבר הכנסת עפר שלח הציע את סעיף 20 לחוק המילואים, שמאפשר אפליה – אני חושב שכל המכרזים של משרד הביטחון צריכים להיות פתוחים ולתת תעדוף לאנשי מילואים.

<אביה בן-אלחנן: לדוגמה: צה"ל יורד עכשיו לנגב, וצריך שם קבלנים, מפקחים ואדריכלים.

<אביה בן-אלחנן: - -

ענת ברקו: רעיון נהדר.

<אביה בן-אלחנן: - - צריך שם אנשים שיזינו באוכל, וצריך שם אלף ואחת פונקציות.

ענת ברקו: ואז יגישו בג"ץ שזה לא שוויוני.

<אביה בן-אלחנן: נכון.

<אביה בן-אלחנן: כשאני אמרתי את זה - - -

ענת ברקו: אבל זה לא שוויוני שאתם עושים את כל מה שאתם עושים, ואחרים – לא.

<אביה בן-אלחנן: אני כבר אמרתי את זה מול אלוף פיקוד הצפון, והיום הוא סגן הרמטכ"ל, וראש אכ"א לשעבר, והם ככה נשתלו בכיסא.

<אביה בן-אלחנן: אנחנו לא פראיירים, אבל אם מפלים אותי לרעה ואני עושה 20, 40, 50, 60, 70 או 80 ימי מילואים וכו', תפלו אותי גם לטובה.

<אביה בן-אלחנן: קחו רק את המכרזים של משרד הביטחון, ועִזבו את כל השאר, כלומר רק את מה שקורה בתוך הצבא, ותגידו: אוקיי, X לא עושה מילואים, וגם לא עשה צבא לפעמים, הציע את אותו מחיר כמו Y שגם עשה צבא והוא גם עושה מילואים ותנו לו עדיפות.

<אביה בן-אלחנן: זהו, זה נורא פשוט.

<אביה בן-אלחנן: זה ייתן לאנשי המילואים – אמרנו פה שלא צריך לתגמל אותם מעבר, אלא צריך לתת להם כך ש: (1) לא יפסידו; (2) להגיד להם: חבר'ה, אתם משלנו.

<אביה בן-אלחנן: אתם עושים מילואים במערך הביטחון?

<אביה בן-אלחנן: במשרד הביטחון?

<אביה בן-אלחנן: – קחו את התעדוף הזה.

<אביה בן-אלחנן: אתה תראה כמה אנשים יכולים לספק את כל תחומי העשייה.

ענת ברקו: הם גם יעשו את זה יותר טוב, כי אלה אנשים שהם מחויבים.

<אביה בן-אלחנן: זה בטוח.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת קיש הזכיר את זה באודיטוריום.

מרדכי יוגב: גם לי יש חוק של העדפה ליוצאי צבא משרתים במילואים במכרזים ממשלתיים ודברים נוספים.

מרדכי יוגב: הוא הזכיר שיש בעיה אימננטית – וזה לייעוץ המשפטי – שרואים בזה איזו שהיא אפליה מתקנת לא שוויונית.

ענת ברקו: אפליה.

ענת ברקו: זה מה שאמרתי: בג"ץ.

ענת ברקו: יש גם בג"ץ על עדיפות של אנשי קבע.

אבי דיכטר: אני לא חושב שאנחנו פורום שיכול עכשיו לשבת ולבחון את הסוגיה המועלית כאן בצורה מעמיקה, אבל אנחנו שומעים את הדברים.

אבי דיכטר: אני מניח שאם יש הצעת חוק, היא נבחנה או צריכה להיבחן.

אבי דיכטר: הצורך מובן מאליו, וגם הסברת זאת בצורה מאד ברורה וחדה.

מרדכי יוגב: אני מרשה לעצמי לומר - -

אבי דיכטר: המורכבות – אני לא מציע ללבן את זה עכשיו.

אבי דיכטר: גם לא נצליח.

מרדכי יוגב: - - דבר עקרוני: אם אנחנו, לצורך העניין כשליחי העם, כנבחרי העם, חושבים שזו תפיסתנו במדינתנו, שצריך להוקיר את אנשי המילואים, אנחנו צריכים למצוא את הציר המבקיע.

מרדכי יוגב: מכיון שאנחנו ועדת חוץ וביטחון, אנחנו צריכים למצוא את הציר המבקיע, גם בסיוע הייעוץ המשפטי שלנו, לכך שזה אכן יינתן, ולא שמישהו יגיד לנו מהייעוץ המשפטי שאי-אפשר לתעדף יוצאי צבא המשרתים במילואים במכרזים שונים.

מרדכי יוגב: כפי שאמר פה אביה, בגורם משווה לפי כל נתוני המכרז, הדבר הזה יקבל עוד נקודה או עוד כמה נקודות, ויאפשר, באופן חוקי, לתגמל.

<אביה בן-אלחנן: חבר הכנסת יוגב היה מפקדי בקורס מ"פים, ואני וחבר הכנסת קיש נאבקנו יחד במאהל הפראיירים, שם זה התחיל, נגד חוק טל.

<אביה בן-אלחנן: דיברתי עם חבר הכנסת יואב קיש, דיברתי גם עם חברת הכנסת מירב בן-ארי שהייתה אתי ב"גולני", ודיברתי גם עם עוזר סגן השר לא מזמן על הדבר הזה.

<אביה בן-אלחנן: אני חושב שכמות חברי הכנסת שנמצאת פה – אדוני, גם אתה כמובן – שהיו פעילים במערך הביטחון, בשירות מילואים חלקם, זה בלתי נתפס בעינינו, אנשי המילואים, איך זה לא בראש סדר העדיפויות.

<אביה בן-אלחנן: כמו שהוצג פה, אנחנו 70% מהכוח הצבאי.

<אביה בן-אלחנן: אנחנו הגוף היחידי במדינה הזאת שנותן.

<אביה בן-אלחנן: זה כל כך מצומצם וזה לא הרבה אנשים, אין מספיק הרגשה – למרות כל מה שנעשה, ובאמת נעשה ובצורה מבורכת – שמישהו ידפוק על השולחן ויגיד: חבר'ה, את הדבר הזה צריך להרים על נס.

<אביה בן-אלחנן: כשאמרתי שנבוא בכל מחיר, זה כי אנחנו נבוא בכל מחיר.

<אביה בן-אלחנן: אבל הבעיה היא התהליך הזה היא שיודעים שלוקחים אותנו כמובן מאליו, והוא מחלחל והוא מתחיל תהליך לא טוב שאני לא צריך להרחיב עליו.

<אביה בן-אלחנן: מתחיל תהליך לא טוב בחברה הישראלי של: מה הדבר נותן לי?

<אביה בן-אלחנן: אנחנו לא בימים, כמו שחבר הכנסת שלח ציין, כשאביו היה מג"ד במילואים.

<אביה בן-אלחנן: לצערנו, אנחנו לא בימים ההם.

<אביה בן-אלחנן: אוכלוסיית המג"דים, שחלקם יושבים פה, ויושב פה גם שילה אדלר, תבוא בכל מחיר.

<אביה בן-אלחנן: אבל, מחויבותכם, כמנהיגי ציבור, להניע תהליך שאומר: אנחנו מודים לכם, וזה בשבילכם.

<אביה בן-אלחנן: תודה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אורלי, בבקשה.

<אורלי זוהר: קודם כל, תודה רבה.

<אורלי זוהר: שמי אורלי זוהר, ואני אלמנת איש מילואים.

<אורלי זוהר: זה נושא שעוד לא נפתח פה היום, ואני מתנצלת אבל מחובתי להעלותו.

<קריאה: דיברנו על זה בחוקה.

<אורלי זוהר: כן.

<אורלי זוהר: אני יודעת שיש אנשים טובים בדרך, ואני יודעת שזה מובן, ואני עוברת פה כבר חודש וחצי בדלתות הנחמדות פה, ובאמת הדלתות נפתחות ומקשיבים, וגם בצמרת צה"ל מקשיבים וגם במשרד הביטחון מבינים שיש פה איזו שהיא בעיה.

<אורלי זוהר: אציין שיחד אתי הגיעו מחברותיי ומהילדים שלנו שגדלו מאז התייתמו: יעל שהיא אלמנתו של סמג"ד במילואים בהנדסה שנהרג, רעות, יפעת בן-דוד, תומר ומאיצ'וק שהיא אלמנת איש צנחנים שנהרג במלחמת לבנון השנייה.

<אורלי זוהר: אני אלמנתו של רב-סרן אמיר זוהר, מפקד פלח"ן חטיבה 5 שנהרג באזור יריחו בשנת 2000, ואסף הוא בני הבכור שהיה אז בן 7 ובעצם השתחרר מקבע ונכנס למערך המילואים.

<אורלי זוהר: שניים מילדיי התאומים, שהיו בני 4, היום הם חיילים.

<אורלי זוהר: בתי הלכה, כדור ההמשך, לחיל-ההנדסה, ובני – אני לא יודעת איך עמדו לי הכוחות – האמת היא שאין לי מושג מה הוא עושה, והקשר הוא רק ביני לבין.

<אורלי זוהר: ..

<אורלי זוהר: זה לא פשוט.

<אורלי זוהר: זה לא פשוט כאילו להמשיך ולחנך לערכים האלה ולתת להם ללכת ולעמוד מאחור.

<אורלי זוהר: המון אנשים טובים היו בדרך שליוו אותי.

<אורלי זוהר: יושבים פה איתי והושע, ובאמת החברה היא מדהימה, והחבר'ה מהצבא, חיל-ההנדסה, פלח"ן 5 שזה חטיבת מילואים – אלה אנשים נפלאים ומבינים עניין, והם ליוו ותמכו, ואנחנו ממשיכות ומנסות להמשיך לסחוב את העגלה בעלייה, וזה לא פשוט.

<אורלי זוהר: נשארנו מאוד צעירות עם ילדים קטנים.

<אורלי זוהר: אני נשארתי בת 33, ואמיר היה בן 34, לקראת סיום תואר שני.

<אורלי זוהר: כל הדרך הייתה לפניו.

<אורלי זוהר: הוא ניהל מנהל קהילתי בירושלים בשכונת תפר.

<אורלי זוהר: הוא עשה את המאבק שלו גם בצד החברתי קהילתי וגם בצד המילואים.

<אורלי זוהר: היו המון ימי מילואים.

<אורלי זוהר: הילדים היו קטנטנים.

<אורלי זוהר: אני מביאה את הקול שלנו, שנשארנו מאחור לשאת בדבר הזה.

<אורלי זוהר: הצגתם פה את כל מערך התמיכה שזקוקים לו נשות אנשי המילואים שיוצאים.

<אורלי זוהר: מה קורה אתנו אחרי?

<אורלי זוהר: זאת אומרת, אנחנו באמת בגבורה – ואני גאה בבית שלי, אני גאה במה שעשיתי ואני גאה בזה שגידלתי ילדים נפלאים, שיצאו לשנת שירות ושמשרתים בצה"ל במקומות הכי טובים שיש.

<אורלי זוהר: גם אני בפן החברתי חזרתי למעגל העבודה, שזה לא מובן מאליו.

<אורלי זוהר: אני מטפלת רגשית.

<אורלי זוהר: אני עובדת עם אוכלוסייה שעברה טראומה מאוד קשה.

<אורלי זוהר: אני עובדת עם נוער בסיכון, ואני מלווה אותם לגיוס.

<אורלי זוהר: אני מלווה אותם בחוות השומר.

<אורלי זוהר: אני עושה הכול כדי להגדיל את המערך של החברה הבריאה אצלנו בקהילה שלנו.

<אורלי זוהר: אני השתלבתי בנט"ל.

<אורלי זוהר: אני פסיכותרפיסטית, ואני מטפלת בנפגעי טראומה.

<אורלי זוהר: אני מתנדבת בעמותה של נפגעי טראומה.

<אורלי זוהר: אני עובדת עם הפצועים הכי קשים מהפיגועים ומהצבא.

<אורלי זוהר: חלק גדול אני עושה יותר בהתנדבות.

<אורלי זוהר: קחו את המשכורת שלי, שהיא תחת משרדי החינוך והרווחה וכל זה, ואת רובה אני פשוט נותנת בליווי שלי.

<אורלי זוהר: אני אוהבת את המדינה הזאת.

<אורלי זוהר: זה חשוב לי, זה הבית שלי, ואני רוצה שיתנו לי את הכבוד להמשיך ולגדל את הילדים שלי לערכים האלה.

<אורלי זוהר: אני לא רוצה שהם ישמעו את כל הקונפליקטים שאני חיה בהם.

<אורלי זוהר: מכאן גם המכתב ששלחתי לרוב חברי הכנסת.

<אורלי זוהר: לאט-לאט הדלתות גם נפתחות.

<אורלי זוהר: אני יודעת שזה נושא שקרוב ללב הרבה מחברי הכנסת, ואני מבינה שהם מבינים את השייכות.

<אורלי זוהר: אם יורשה לי, אני מאוד רוצה להקריא בפניכם את המכתב, וזה ייקח לי כמה דקות.

<אורלי זוהר: אני חושבת שזו סוגיה שלא עלתה 60 שנה.

<אורלי זוהר: יש כאן את כל החוקים של חוק משפחות, נושא האלמנות והיתומים, מלבד בשנים האחרונות של הנישואים וביטול הקיזוז הזה, נושא היתומים לא עלה 60 שנה.

<אורלי זוהר: חתום עליהם דוד בן-גוריון, שר הביטחון וראש ממשלת ישראל הראשון של צה"ל.

<אורלי זוהר: הזמנים השתנו.

<אורלי זוהר: היתומים האלה גדלו.

<אורלי זוהר: היינו צעירים, היינו קטנים, הילדים היו קטנים.

<אורלי זוהר: פתאום כל פעם מתגלה לי שאפילו רמטכ"לים אז, בתחילת הדרך של המדינה, היו מאוד צעירים.

<אורלי זוהר: הילדים האלה גדלו, ומחובתי ומחובתנו להמשיך וללוות אותם.

<אורלי זוהר: יש בחוקים האלה דברים לא הגיוניים.

<אורלי זוהר: צריך להבין שהחיים נעצרו בזמן מסוים, ואנחנו משתדלות להמשיך.

<אורלי זוהר: גם אם בנינו זוגיות – לצורך העניין, אספר את הסיפור שלי כדי שתבינו דוגמה חיה, כך שאתם יושבים ומסתכלים לי בעיניים.

<אורלי זוהר: יש לי בן זוג.

<אורלי זוהר: לצורך העניין, היה קצין בקבע במילואים והוא נפצע.

<אורלי זוהר: יש לו את ההתמודדות שלו, ויש לו את הילדים שלו.

<אורלי זוהר: אני נשארתי לגדל את שלושת ילדיי, ואני גם לא רוצה שהוא ינהל את הילדים שלי, ואני שומרת על זה מכל משמר, כלומר שההחלטות כלפי הילדים שלי, במשך השנים, הן שלי, וההתייעצות שלי היא רק ביני לבין אבא שלהם שאיננו.

<אורלי זוהר: אני חושבת שכאן אני רואה את המטריה הזאת של המדינה ושל הצבא, ומסכימים אתי כולם.

<אורלי זוהר: מסכים אתי משרד הביטחון, מסכים אתי סמנכ"ל משרד הביטחון, ומסכים אתי ראש אכ"א – אנשים שגם מכירים אותי במהלך השנים; פגשו אותי אז, ופוגשים אותי היום ופוגשים אותי בדרך.

<אורלי זוהר: השאיפות שלנו לא גדולות.

<אורלי זוהר: אנחנו רוצות לחיות בשקט.

<אורלי זוהר: אנחנו רוצות לכלכל את הילדים שלנו.

<אורלי זוהר: אנחנו רוצות להמשיך וללוות.

<אורלי זוהר: גם אם אמיר איננו, זו זכותו לגדל יחד אתי את הילדים וללוות אותם כל השנים, כל החיים.

<אורלי זוהר: הם הנפגעים הראשיים בסיפור הזה.

<אורלי זוהר: יש המון מכתבים.

<אורלי זוהר: אני פוגשת המון יתומים בוגרים מיום-כיפור וכו'.

<אורלי זוהר: המסכת הזאת לא נגמרת.

<אורלי זוהר: כיום, בחוקים היא נגמרת בגיל 21, כמו חוק הפנסיות.

<אורלי זוהר: יש פה המון דברים בדרך.

<אורלי זוהר: הכל מובא בקצרה במכתב שלי.

<אורלי זוהר: מכאן, אני אתן לקהל של אנשי הצבא – שזה נכנס; מכתבים שלי הגיעו לאלופים.

<אורלי זוהר: יש הבנה.

<אורלי זוהר: יש רצון לעזור.

<אורלי זוהר: אני חושבת שזה קול שצריך להישמע.

<אורלי זוהר: גם לגבי אנשי המילואים עצמם, אני עוצרת את עצמי מלפרסם את זה, כי אסור לי שמחר תצטרכו לצאת ואסור שתסתכלו אחורה.

<אורלי זוהר: אנחנו צריכים לתת לכם – גם אני, כאימא היום לאיש מילואים, רוצה שהוא ילך בשקט, ואני רוצה שהוא יידע שיש מאחורה מערך שלם שיתמוך כל הדרך.

<אורלי זוהר: לכן, דבר כזה ייצור איזה שהם מאבקים פנימיים, כי אחרי הכל האבא הזה משאיר ילדים קטנים.

<אורלי זוהר: כשאמיר יצא למילואים וליווה את הילדים שלו לגן, הם ישבו על מדרגות הגן וצרחו שהם לא רוצים שהוא ילך.

<אורלי זוהר: בכל זאת, הוא הלך, והשאיר אותם.

<אורלי זוהר: לפני שבועיים הייתה כתבה מאוד-מאוד יפה של מזכ"ל התנועה הקיבוצית, שסיפר על היתמות שלו ממלחמת ששת הימים.

<אורלי זוהר: זה גם גוף שפניתי אליו, כי אנחנו בני התנועה הקיבוצית.

<אורלי זוהר: הוא כתב מאוד יפה.

<אורלי זוהר: אביו כתב לו שהוא יוצא לקרב, בששת הימים, ושהוא לא יודע אם הוא יחזור.

<אורלי זוהר: היום, מזכיר התנועה הקיבוצית הוא בן 60 פלוס, והוא פרסם את המכתב שלו, וזה היה במוסף של "ידיעות"), של אבא שהשאיר לו, שבעצם אומר, ואומר בקצרה: "לניר, אתה בכורי וגאון רוחי, בך חפץ לראות אדם בצלמי.

<אורלי זוהר: עזור לאימא בכל אשר תפנה, וזכור כבוד אב ואם – כבוד אם שכולה על אחת כמה וכמה.

<אורלי זוהר: היה בן נאמן, ויכול אתה להיות גאה באביך על כל דרכו בבית ובצה"ל.

<אורלי זוהר: חזק ואמץ, ורוחי עמך בכל אשר תפנה".

<אורלי זוהר: זה מסר.

<אורלי זוהר: המסר הוא גם בבית שלהם וגם שלי כממשיכת הדרך של החינוך.

<אורלי זוהר: אני לא יכולה פתאום – יש איזה שהם כללים שבהם גידלנו ילדים, ואני ממשיכה את זה, ואנחנו ממשיכות את זה.

<אורלי זוהר: אני חושבת שהיתמות הזאת לא נגמרת בשום שלב.

<אורלי זוהר: כשאני אלווה את הילד שלי לחופה, אני אעמוד שם לבד.

<אורלי זוהר: כשאני גייסתי אותו לצה"ל, אני עמדתי שם לבד.

<אורלי זוהר: כשסיימו תיכון, אני עמדתי שם לבד.

<אורלי זוהר: זה לא משנה אם יש לי בן זוג או אין לי בן זוג.

<אורלי זוהר: אני נשארתי לבד במערכה הזאת.

<אורלי זוהר: אקריא לכם שנייה.

<אורלי זוהר: יש לי דקה?

אבי דיכטר: דקה או שתי דקות יש לך.

אבי דיכטר: אנחנו פשוט לא תכננו שזה ייקח כל כך הרבה זמן.

<אורלי זוהר: אני רוצה שתומר, שהוא יתום, יגיד מילה.

<אורלי זוהר: לא נורא.

<אורלי זוהר: תומר יושב מאחורה והוא בנו של דני בן-דוד, לוחם שנהרג בלבנון השנייה.

אבי דיכטר: בוא ושב פה, כדי שישמעו אותך.

<אורלי זוהר: "לכבוד חברותי וחברי כנסת ישראל, שלום רב.

<אורלי זוהר: הנדון: הכרה ביתומי צה"ל.

<אורלי זוהר: המכתב מתייחס בלשון זכר, אך הכוונה לשני המינים באופן שווה.

<אורלי זוהר: סוגיית אלמנות ויתומי צה"ל, כחלק מהמכלול הורים, אלמנה, אחים אלמנה ויתום, משפחות שכולות, המטופלות על-ידי משרד הביטחון, עולה לא פעם בפורומים שונים.

<אורלי זוהר: האחרון שבהם גרם להדים רבים.

<אורלי זוהר: עלתה סוגיית ההורים השכולים בדיון בכנסת, ותגובות אותן קיבלו המשפחות ממספר חברי כנסת.

<אורלי זוהר: רב-סרן אמיר זוהר נהרג בעת שירות מילואים כמ"פ פלוגת ח"ן של חטיבה 5, חטיבת חי"ר במילואים, באזור יריחו בשנת 2000.

<אורלי זוהר: ילדיו, אסף, אלון ותמר, שהיו אז ילדים קטנים בני 7 והתאומים בני 4: כיום, אסף הוא קצין משוחרר, ואלון ותמר הם חיילים בשירות סדיר.

<אורלי זוהר: בחרתי לפנות אליכם כקול המייצג את קולם של אלמנות ויתומי צה"ל רבים.

<אורלי זוהר: בחרתי ומאחורי כמובן הארגון.

<אורלי זוהר: בחרתי בכם כמי שמתפקידם לעמוד מאחורינו, המשפחות השכולות, לתת את הדעת ולפעול באחריות לכל מה שקורה עמנו לאחר שיקירנו נהרג, אותו שלחה המדינה לשירות על הגנתה.

<אורלי זוהר: יש להבין שנפילת אב המשפחה פוגעת פגיעה ישירה וכלל-מערכתית בתא המשפחתי לאורך כל החיים.

<אורלי זוהר: המשפחה הגרעינית חווה קריסת מערכות כללית וקטלנית, ועם כל הסיוע הניתן לעולם התא הקטן לא יחזור לתפקד כשם שהיה.

<אורלי זוהר: האלמנה נשארת לגדל את היתומים עם כוחות מצומצמים מאוד וקשיים שלא ניתן לתאר אותם במילים, ומוצאת את עצמה ללא הצלע השנייה שלה נאבקת בקשיים הרגשיים, נפשיים וכלכליים, בודדה מול המערכות ולעתים אין אפילו סביבה משפחתית תומכת.

<אורלי זוהר: לפני הכול, על כולנו להבין כי יתום צה"ל הוא חלק ממשוואה של שלוש צלעות, החייבות להיות שוות: הורים, אלמנה ויתום.

<אורלי זוהר: שלושת אלה חוו טראומה קשה מיום נפילת החלל.

<אורלי זוהר: ההורים איבדו את בנם, האלמנה איבדה את בן זוגה, והיתום איבד את כל עולמו.

<אורלי זוהר: אובדן זה הוא אובדן לכל החיים, ולו השלכות רבות וקשות.

<אורלי זוהר: אני חושבת ומאמינה כי ישנה חובה מוסרית וחוקית להישארותו של היתום כחלק מהמשולש שווה הצלעות.

<אורלי זוהר: היתום נפגע, כשם שנפגעה אמו וכשם שנפגעו ההורים השכולים.

<אורלי זוהר: להורים השכולים ניתנת קצבה ממשרד הביטחון כפיצוי על מות בנם לאורך כל שנות חייהם.

<אורלי זוהר: לאלמנה ניתנת קצבה על-ידי משרד הביטחון וצה"ל שעומדת על סכום משכורתו האחרונה של בן זוגה, סכום שנקבע ביום נפילתו.

<אורלי זוהר: בהגיעם של הילדים לגיל 21, ישנה הרעה בתנאים אלו, והאלמנה והילדים יחדלו לקבל את משכורתו האחרונה של הנופל, שהיה המפרנס העיקרי.

<אורלי זוהר: בתוך קצבה של האלמנה סכום, שנקבע לפי משכורתו האחרונה של הנופל, קיימים אחוזים לטיפול ביתומים הניתנים עד הגיע היתומים לגיל 21.

<אורלי זוהר: אחרי גיל 21 ניתן סיוע חלקי ונקודתי, כחלק מהסיוע שניתן ליתום ליציאה לחיים.

<אורלי זוהר: במהלך שנים אלה של יציאה, אט-אט היתום נפלט ממצבת משרד הביטחון.

<אורלי זוהר: מהנאמר לעיל יוצא, כי היתום אינו מפסיק להיות יתום בגיל 21, ואין זה נכון וראוי לראות את היתום המגיע לגיל 21 כמסיים להיות יתום, כך שאינו ראוי לקבל פיצוי אותו מקבלים כל השאר.

<אורלי זוהר: הפיצוי מהווה מקור לשייכות, הערכה ואחריות כלפי היתום.

<אורלי זוהר: בנו של הנופל, אותו שלחה המדינה לשירות ושילם בחייו.

<אורלי זוהר: בנוסף, אציין כי האם או האב, שנהרג, לעולם אינם מפסיקים להיות ערים.

<אורלי זוהר: אנו ערים לזה שהיום היתום לא יוצא מאחריות ההורה בגיל 21, וההורה ממשיך לתמוך וללוות את ילדיו הרבה מעבר לזה.

<אורלי זוהר: הנופל, אם היה חי אתנו היום, האב שנהרג, היה ממשיך ללוות באחריות את ילדיו בכל צעד וצעד הן רגשית והן כלכלית, ואחריות זו לא הייתה מסתיימת בגיל 21.

<אורלי זוהר: במציאות הכאובה היום נשארת האלמנה לגדל את הילדים עם קצבה הנקבעת לפי משכורתו האחרונה של החלל ביום נפילתו.

<אורלי זוהר: אותו סכום נלקח ממנה ומהיום בחלקו, כאשר היתומים מגיעים לגיל 21, אז גודל הקצבה תתקצץ בין שליש לחצי, ויחד אתו כל יתר הזכויות, אותן ממשיכים לקבל ההורים השכולים והאלמנה – מה שאינו נכון, אינו ראוי ואינו מכבד את היתום, את האלמנה וכמובן את הנופל שנתן את חייו.

<אורלי זוהר: ישנו אחוז לא קטן של יתומים, שזה מאוד חשוב, שהתייתמו דקה אחרי גיל 21.

<אורלי זוהר: מדינת ישראל ומשרד הביטחון מוחקים, מתעלמים מהיתומים האלה, מהיום הראשון, כך שאינם מוכרים כלל כיתומי צה"ל – יתומים שאינם מקבלים ליווי ולא מקבלים פיצוי.

<אורלי זוהר: זו נקודה מזעזעת ומעוותת מהיסוד.

<אורלי זוהר: מחקרים מראים כי ילד שחווה טראומה בגיל כל כך צעיר, ואת כל המשתמע מכך בהמשך הילדות והבגרות, יחווה לעתים קרובות קושי רגשי, נפשי, קושי בבניית עצמאותו, בשמירה על רצף תעסוקתי, בבניית קשר עם בן זוג ובהקמת משפחה.

<אורלי זוהר: קשיים כגון אלה קורים אחרי גיל 21 ומתווספים לקשיים הרגשיים והנפשיים אותם עוברים היתומים עקב האובדן הכבד בשנות ילדותם.

<אורלי זוהר: לכן, למערכת, אשר שלחה את ההורה למשימה, קיימת אחריות וחובה לסייע ליתום לאורך כל הדרך, כשם שהיה עושה אותו הורה וכשם שעושים הורים נורמטיביים היום בחייהם בחברה שלנו.

<אורלי זוהר: כפי שצוין לעיל, הקצבה שניתנת לאלמנה והיתומים מחושבת לפי משכורתו האחרונה של הנופל, וכאשר הילדים מגיעים לגיל 21 קצבה זו יורדת, מה שבמצב נורמלי כשהנופל היה חי אז משכורתו הייתה עולה עם השנים ובטח שלא הייתה מתקצצת בשליש עד חצי בהגיע ילדיו לגיל 21.

<אורלי זוהר: אסור למדינה לקחת מההורה הנופל את הזכות ללוות את ילדיו בכל שלבי חייהם בשל העובדה שאיננו כאן למלא את חובתו.

<אורלי זוהר: זוהי חובתה של המדינה להמשיך את משימתו.

<אורלי זוהר: אסור למדינה לקחת מהיתום את ההכרה ואת הפיצוי ביום הגיעו לגיל 21, ומשרד הביטחון או מדינת ישראל חושבים שסיימו את תפקידם.

<אורלי זוהר: כשם שהיתמות לא הסתיימה בגיל 21, כך לא הסתיים פיצוי ממדינת ישראל, כפי שמקבלים ההורים כל ימי חייהם וכפי שמקבלת האלמנה כל ימי חייה.

<אורלי זוהר: בל נשכח כי קטיעה זו של חייו של הנופל קטעה חיים שלמים הן משפחתיים והן אישיים.

<אורלי זוהר: אנשים יקרים אלו היו בתהליך צמיחה והתפתחות מבחינה אישית, מקצועית וכלכלית, והיו מגיעים להישגים משמעותיים בהמשך חייהם לעצמם, למשפחה, לחברה ולמדינה.

<אורלי זוהר: עם נפילת החלל וקטיעת חייו, נשאר חלל עצום וכואב לבני משפחתו.

<אורלי זוהר: בנוסף לכאב העצוב, נקטעה ואף נסוגה ההתפתחות המשפחתית הגרעינית של הנופל בכל היבטי החיים, החברתיים, הכלכליים והסוציו-אקונומיים.

<אורלי זוהר: הפגיעה היא כל כך קשה ומתמשכת, ולכן זהו חוסר צדק ועוול להרע את התנאים של האלמנה והיתומים לאחר הגיעם של הילדים לגיל 21.

<אורלי זוהר: הנופל שילם בחייו בידיעה שמדינת ישראל תעמוד ותלווה את משפחתו, שלמענה היה עושה את כל שבכוחותיו לאהוב, לדאוג, לפרנס, להגן ולשמור מכל משמר.

<אורלי זוהר: כאשר נפל למען המדינה מתוך ערכים של רעות, אהבת המולדת ואהבת האדם, נשארו אלמנתו וילדיו ללא עמוד התווך של המשפחה, והם מנהלים מאבק של הישרדות יומיומית בכל תחומי החיים.

<אורלי זוהר: מדינת ישראל חייבת לתת את הדעת יום-יום, שעה-שעה, האם היא עושה מספיק למען יתומיה.

<אורלי זוהר: לדעתי, המדינה חייבת לעשות חשבון נפש ובחינה מחודשת של הנאמר לעיל, על מנת לתקן את המעוות ולעדכן את הזכויות לאור השינויים שחלו עם התפתחותה של החברה הישראלית.

<אורלי זוהר: בברכה, אורלי זוהר, אלמנתו של רב-סרן אמיר זוהר, אבא של אסף, אלון ותמר.".

אבי דיכטר: תודה, אורלי.

אבי דיכטר: אני רק רוצה להזכיר לעצמנו שהסוגיה שעלתה כאן אמנם עולה ביום המילואים, אבל היא לא אופיינית רק לאוכלוסיית המילואים.

<אורלי זוהר: נכון.

<אורלי זוהר: קבע – כנ"ל.

אבי דיכטר: היא סוגיה לכלל משרתי צה"ל בסדיר, בקבע ובמילואים.

אבי דיכטר: אנחנו, כוועדה, עוסקים בזה וגם עסקנו בזה בהקשרים אחרים, ואפילו בחקיקה, אבל, לצערי, אנחנו לא יכולים - - -

<אורלי זוהר: תומר, דקה.

אבי דיכטר: לא, לא.

אבי דיכטר: לצערי, אנחנו חייבים לעצור כאן.

אבי דיכטר: אני רוצה לתת לחברי הכנסת ממש בדקות ספורות, לענת, איל ומוטי, כדי לעמוד בלוח-הזמנים שלנו.

אבי דיכטר: ענת, בבקשה.

ענת ברקו: אני מוותרת על התור שלי לטובת תומר.

אבי דיכטר: איל בן-ראובן, בבקשה.

איל בן ראובן: הסוגיה שאורלי העלתה פה – אכן יש פה עניין שצריך לטפל בו.

איל בן ראובן: אנחנו כרגע מטפלים בו, ואני מקווה שאנחנו נקדם את הנושא הזה.

איל בן ראובן: לגבי אנשי המילואים, אל"ף, אני חושב ששמענו פה עשייה רבה מאוד.

איל בן ראובן: הדבר, שאני רוצה לומר, הוא הדבר הבא: אנשי המילואים לא מונחים לנו בכיס לתמיד.

איל בן ראובן: זה דבר שאנחנו צריכים להבין אותו.

איל בן ראובן: זה אומר שמה שהגענו עד עכשיו ולמה שנגיע – אנחנו אף פעם לא יכולים להסתפק ולומר: אוקיי, עכשיו הגענו למנוחה ולנחלה.

איל בן ראובן: תמיד צריך לעלות לשלב הבא, כי אלו אנשים שאנחנו נצטרך אותם ואנחנו צריכים אותם, והם באמת נותנים מחייהם.

איל בן ראובן: אני יכול לתת פה הרצאה ארוכה.

איל בן ראובן: אני רוצה להוסיף נקודה אחת שלא נאמרה פה, והיא קשורה למה שדובר פה בנושא המשמעות.

איל בן ראובן: מבחינת המשמעות של אנשי המילואים, אני מבחין את זה לשגרה ולמלחמה.

איל בן ראובן: בשגרה, דובר על הימ"חים ועל האימונים, ואני מדבר על חופש הפעולה למג"ד, כאשר הוא נמצא בתעסוקה ואפשר לתת לו להתאמן קצת ולתת לאנשים שלו את הדברים האלה.

איל בן ראובן: אני פשוט מכיר את הרוח הזאת שהמג"דים נורא-נורא רוצים.

איל בן ראובן: יושב פה מג"ד שלי לשעבר, איתי לנצברג, והוא היה יושב לי פה על הצוואר על הסיפור הזה, והוא צדק תמיד.

איל בן ראובן: במלחמה, יש נקודה אחת שאנחנו צריכים לקחת אותה בחשבון והיא להשתדל לקחת בחשבון את נושא מימוש התכניות שאליהן הכנו את אנשי המילואים.

איל בן ראובן: אני אומר את זה, כי בדבר הזה אנחנו לא עשינו הרבה מאוד שנים.

איל בן ראובן: כלומר, אנחנו תכננו דברים, אימנו את אנשי המילואים לדברים מסוימים, ובמלחמה עשינו דברים אחרים או לא עשינו.

איל בן ראובן: בסופו של דבר, זה עלה.

איל בן ראובן: אני לא אומר שאי-אפשר לשנות, ואני לא אומר שאי-אפשר לקחת גדוד ולהגיד לו "עכשיו, אתה עושה משהו אחר".

איל בן ראובן: לפחות צריך לקחת את זה, את הנקודה הזאת, בחשבון, כי גדוד של מילואים זה גדוד שמתאמן פעם אחת בשנה.

איל בן ראובן: הוא צריך להיות מוכוון מקצועית לגזרה, ואז צריך לתת לו לעשות את הכול כדי שהוא באמת יפעל שם, בגזרה הזאת, כפי שהוא תכנן וכפי שהוא עשה.

איל בן ראובן: אני שם את זה כנקודה, כי אני לא חושב שאנחנו לוקחים אותה בחשבון.

איל בן ראובן: הדבר האחרון – אני חושב שאלי דיבר על זה פה – אני חושב שלאנשי המילואים מאוד-מאוד חשוב קיצור תהליכי הביורוקרטיה כאשר יש להם איזו שהיא בעיה.

איל בן ראובן: אני חושב שאנחנו עדיין לא הגענו לקצה.

איל בן ראובן: יש לנו עוד הרבה-הרבה מה לעשות בעניין הזה.

איל בן ראובן: כשלאיש מילואים יש בעיית נעליים, בעיית זה או בעיית זה, עדיין הצינור לא מספיק טוב.

איל בן ראובן: צריך להשתמש בטכנולוגיה כדי לקצר את התהליכים האלה.

איל בן ראובן: זה מאוד-מאד יוסיף לעניין.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: חבר הכנסת מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: אסתפק בשבע-שמונה מילים, ואם כן – שווה לשמוע.

אבי דיכטר: אני חושב שזה ישבור את השיא שאנחנו מכירים.

אבי דיכטר: ..

עפר שלח: זה לא יקרה.

אבי דיכטר: דרך אגב, גם שיא אישי...

מרדכי יוגב: זה ממש לא מובן מאליו.

מרדכי יוגב: בסוף, זה כוח המגן והכוח שאנחנו מבקשים ממנו שינצח, וכן להגיד תודה רבה.

מרדכי יוגב: אם אפשר בחצי דקה לפחות תשמע ותסכם, ואז אני חושב שכן כדאי, כי זה יאיץ אותנו.

מרדכי יוגב: חברי, חבר הכנסת איל, מריץ את החוק שייתן מענה לאורלי.

מרדכי יוגב: אני אתו.

מרדכי יוגב: מה שהוא יגיד יסייע לו בתהליך.

אבי דיכטר: תומר, אנחנו מקצים לך שתי דקות.

<אורלי זוהר: תומר, הוא אלוף.

<אורלי זוהר: הוא הריץ מאבק.

<אורלי זוהר: תומר, תספר להם על עמק חפר וכל הבלגאן.

<תומר בן-דוד: אין להם זמן לזה.

<תומר בן-דוד: לא משנה.

איל בן ראובן: תדבר.

<תומר בן-דוד: אני תומר בן-דוד, ואני הבן של יפעת ושל דני בן-דוד זכרונו לברכה, שהיה לוחם בגדוד 9255 של הצנחנים ונהרג בלבנון השנייה בתקרית בכפר גלעדי, שבה נהרגו 12 חיילים.

<תומר בן-דוד: אני בן 20.

<תומר בן-דוד: לפני שנה עשיתי שנת שירות.

<תומר בן-דוד: התגייסתי בנובמבר האחרון.

<תומר בן-דוד: כרגע, אני נמצא בבית בעקבות פציעה וניתוח.

<תומר בן-דוד: מה שרציתי, באמת בקצרה, זה לחזק בעיקר את מה שאורלי אמרה קצת מנקודת המבט שלי, ובעיקר להגיד שהחוסר הזה, החלל שנשאר, הוא לכל חיים.

<תומר בן-דוד: כשהייתי תינוק, עד גיל צעיר, כל פעם שאבא היה יוצא למילואים – הייתי לא מרגיש טוב, והוא היה חוזר – והייתי מבריא.

<תומר בן-דוד: הוא יצא למילואים בלבנון השנייה ב-2006, ומשם הוא לא חזר.

<תומר בן-דוד: מאז אנחנו חיים במין חלל תמידי כזה, ומנסים להתמודד אתו.

<תומר בן-דוד: זה בכל מקום.

<תומר בן-דוד: זה בסוף בית-הספר היסודי, ואחר כך זה סוף התיכון.

<תומר בן-דוד: יצאתי לשנת שירות, שיחקתי כדורסל המון שנים, וזה בכל משחק.

<תומר בן-דוד: הגעתי לכדורסל דרכו, והוא לא היה שם לראות אותי בכל הגילאים ששיחקתי ברמות הגבוהות של כדורסל של נערים ונוער.

<תומר בן-דוד: וכך גם בגיוס לצבא, להכיר את החברה, להכיר את החברים – אין, זה לא קיים.

<תומר בן-דוד: זה משהו שיהיה לכל החיים.

<תומר בן-דוד: זה יהיה גם אחר כך, כשאשתחרר, וזה יהיה אחר כך כשאלמד לתואר, כשאעמוד מתחת לחופה, כשאחזור מהטיול הגדול או כל דבר במסלול חיים של בן-אדם צעיר והלאה, ובטח יום אחד כשאתחתן ויהיו לי גם ילדים.

<תומר בן-דוד: הוא לא יהיה שם לראות את כל התהליכים האלה ואת כל הדברים שאני אעבור ושאחיי יעברו.

<תומר בן-דוד: אם זה ככה וזה משהו שהוא לכל החיים, בגיל 21 או בגיל 30 – בגיל 30 אנחנו כבר לא נחשבים יתומים מבחינת המדינה.

<תומר בן-דוד: כל הדברים שלוקחים בגיל 21, מה שאורלי דיברה עליהם, הקצבאות האלה של האלמנות, קצבאות הילדים – זה נעלם.

<תומר בן-דוד: יש זכויות שממשיכות אתנו עד גיל 30, ובגיל 30 גם זה נקטע, ומבחינת המדינה אנחנו לא יתומי צה"ל יותר.

<תומר בן-דוד: אז, או שבגיל 30 אבא שלי יחזור ויכיר את אשתי וילדיי ויעזור לי ללמוד לתואר או שכאילו יהיה איזה שהוא שינוי ותהיה הכרה מבחינת המדינה שבגיל 30 החיים לא פתאום משתנים; לא פתאום נחזור להיות משפחה מלאה.

<תומר בן-דוד: משפחה טובה, חזקה ושמחה אבל בהרכב חסר, ובגיל 30 שום דבר לא ישתנה.

<תומר בן-דוד: זהו, בגדול, וממש בקצרה.

אבי דיכטר: תומר, תודה רבה.

אבי דיכטר: תודה רבה לכל אלה שהתייחסו.

אבי דיכטר: אין ספק שהחלק האחרון, גם של אורלי וגם של תומר, נוגע לכלל המתגייסים, לכלל המשרתים, בסדיר, בקבע ובמילואים, וזו סוגיה שהוועדה עוסקת בה גם, אגב, בהקשר של פציעות או אגף השיקום כשאפילו בחקיקה העברנו בחוק ההסדרים; אני מרשה לעצמי לומר שעשינו סדר בנושא הזה גם לגבי מילואים, גם לגבי חצי השנה הראשונה של קבע וגם כמובן לגבי חיילי החובה, אפילו אלה שהם לפני גיוס, כל הגיבושים למיניהם, כי היו שם קצת לקונות שהיינו צריכים לסגור אותן.

אבי דיכטר: הסוגיה הזאת, שהיא סוגיה כבדה מאוד שעוסקת בכול אוכלוסיית המשרתים בצה"ל, תטופל בוועדה.

אבי דיכטר: כמובן שזו סוגיה שלא התחילה היום, ולצערי, כל אחד מאתנו מכיר היטב את אוכלוסיית האלמנות והיתומים.

אבי דיכטר: זה לא רק עניין כספי, ותיארה את זה, בהרבה מאוד – אני לא יודע איך לומר – רגש אורלי, גם בעל-פה וגם במכתב.

אבי דיכטר: זה הרבה מעבר לפיצוי כספי או תגמול כספי או איך שלא נקרא לזה.

אבי דיכטר: אני רוצה לחזור לנושא המילואים.

אבי דיכטר: כל המשפטים המאוד נכונים לגבי העובדה של מה זה "בכוח הלאומי" – 71% מהכוח הלאומי שלנו זה אנשי המילואים.

אבי דיכטר: אתה מבין שזה לא איזה משהו שביום פקודה אתה יכול למצוא שמה שהתכוונת שיהיה הוא לא בדיוק מה שהתכוונת שיהיה לפחות.

אבי דיכטר: זה סיכון וזו סכנה שבוודאי המדינה לא יכולה לקחת על עצמה, צה"ל לא יכול לקחת על עצמו וגם ועדת החוץ והביטחון לא יכולה להסכין או להשלים עם מציאות כזו.

אבי דיכטר: לכן, העיסוק שלנו באנשי המילואים כל כך אינטנסיבי לאורך כל השנה ולא רק ביום המילואים.

אבי דיכטר: ביום המילואים אנחנו זוכים לכבוד שאנחנו מארחים, בעצם, את כולם, גם האזרחים, גם לובשי המדים וגם אלה שהם בין לבין, כמו הושע שמסיים את התפקיד, כלומר מה שנקרא: בין השמשות.

אבי דיכטר: קודם כל, שיהיה בהצלחה בחיים האזרחיים.

<תא"ל הושע פרידמן: חזרה לאזרחות.

אבי דיכטר: הסוגיה שלא עושים מילואים בשביל כסף – זה לא אומר שזה פוטר אותנו, כמדינה, כמערכת, לא לשלם את הכסף למי שמגיע ועל מה שמגיע.

אבי דיכטר: אלה שני דברים שונים.

אבי דיכטר: נדמה לי שהתיאור על 68% מהשכר הממוצע– אביה, זה היה נתון שלך – למה 68%?

אבי דיכטר: איך נקבע המספר הזה?

אבי דיכטר: זו סוגיה, שאנחנו, כוועדה – ויכול להיות שזה יוצא בוועדה המשותפת כי יש לנו ועדה משותפת לתקציב המדינה, שאני במקרה גם יושב בראשה, והיא משותפת לנו ולוועדת הכספים בכנסת – אבל זו סוגיה שצריך ללבן אותה.

אבי דיכטר: אני אומר שכמוה יש גם לא מעט סוגיות שאתה תוהה למה, מהי הסיבה ולמה הגיעו ל-68%.

אבי דיכטר: למה לא 100%, כמו שאמרת בדין ובצדק?

אבי דיכטר: למה איש מילואים צריך לממן את צה"ל בדלק?

אבי דיכטר: הרי, בסוף, כשאתה שומע את תומר ואורלי, אתה מבין מה הסיכון שלוקח איש מילואים.

אבי דיכטר: הרי הוא לא מגיע בתוקף חוק גיוס חובה לצה"ל, והוא לא איש קבע שזה מקום עבודתו, אלא אדם שעוזב את מקום עבודתו, מגיע לשירות מילואים, ולא חשוב אם זה 60 יום, פחות מ-60 יום או יותר מ-60 יום.

אבי דיכטר: הרי, בסוף, אתה מכין אותו, לא-עלינו, למלחמה.

אבי דיכטר: ואז, כשמגיעים לשלב הזה, פתאום מסתבר לך שרמת הסיכון היא ללא שום הקבלה לרמת התגמול, ולפעמים התגמול כבר לא רלוונטי.

אבי דיכטר: לכן, אני אומר שהסוגיה הזאת של אנשי המילואים היא לא משהו שיש לו תקרת זכוכית שאתה מגיע אליה וזהו וזה – לא בעיניי.

אבי דיכטר: אגב, שלא תהיה טעות – גם לא לגבי חיילי חובה.

אבי דיכטר: אנחנו, בנושא הזה, לא רואים איזו שהיא תקרה שצריך להגיע אליה וזהו, ובא לציון גואל.

אבי דיכטר: אני נזהר מלומר "the sky is the limit", כי חלק מהמילואים הם טייסים, ואני לא רוצה שזה יישמע רע.

אבי דיכטר: לכן, העבודה של הוועדה היא סביב השעון, סביב היממה, סביב השנה או סביב השנים, ובהחלט אני קורא לכם: כל אימת שאתם חשים, מבינים ושומעים שמשהו לא מתנהל באופן ההגיוני, הסביר והממלכתי – אנחנו כתובת מאוד-מאוד רצויה מבחינתכם, ואתם פונים מאוד-מאוד רצויים מבחינתנו.

אבי דיכטר: לנו, אל-חמדאללה, לוועדה, יש מספיק ועדות משנה, כדי להעביר את הסוגיה ולתת לה את העומק הנדרש.

אבי דיכטר: כך גם טיפלנו בדברים, ואנחנו מקווים גם שתהיה לנו הזכות לעשות את זה בעתיד.

אבי דיכטר: כל אנשי הפנל שנשארו הם אנשי מילואים בעברם.

מרדכי יוגב: היום, קיש נתן לנו תקדים חשוב.

מרדכי יוגב: גייסו אותו חזרה למילואים.

מרדכי יוגב: אנחנו, כל חברי הכנסת, מתכוונים להיות העתודה הסודית של צה"ל.

אבי דיכטר: אני מקווה, שהיא תישאר סודית, ושהעתודה האמתית תהיה יותר רצינית.

איל בן ראובן: תן לנו "מרכבה-4", ותראה שאנחנו אמיתיים.

אבי דיכטר: הנה, עכשיו התחלנו.

אבי דיכטר: זה הווי של מילואים.

אבי דיכטר: לפעמים, בוועדה אנחנו דנים בקרבות לפני 40 שנה, במלחמת יום-כיפור, שעוד לא נפתרו.

אבי דיכטר: אני מסכים עם האמירה שצה"ל משחרר ממילואים, אבל המילואימניקים אף פעם לא משתחררים מצה"ל.

אבי דיכטר: כשאנחנו אומרים שמערך המילואים הוא באמת אחד מנכסי צאן הברזל של מדינת ישראל, בעיניי, זו לא קלישאה.

אבי דיכטר: בעיניי, קודם כול – זו אמירה אמיתית, שנית – היא מדויקת, שלישית – היא עמדה במבחנים שלה כנכס צאן ברזל, ורביעית – היא אמירה מחייבת.

אבי דיכטר: כשאני אומר "אמירה מחייבת", היא מחייבת גם אותנו, כוועדת חוץ וביטחון.

אבי דיכטר: תודה רבה לכל מי שהגיע.

אבי דיכטר: הישיבה נעולה.