ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 315, 2016-12-20 09:00

איציק שמולי: בוקר טוב לכל האורחים, בוקר טוב גברתי מנהלת הוועדה, בוקר טוב חברת הכנסת לשעבר יפעת קריב, וכמובן וכל האורחים היקרים.

איציק שמולי: אני ברשות יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת מרגי שלא מרגיש כל כך טוב, אני אנהל את הדיון היום.

איציק שמולי: דיון בנושא חשוב מאוד שמגיע על רקע מכתב או פניה שנשלחה לוועדת החינוך וגם לשר החינוך ממספר ארגונים בנוגע למה שהם כינו "פגיעה קשה בתלמידי החינוך המיוחד בבתי הספר המוכרים שאינם רשמיים".

איציק שמולי: נושא שהוא כאוב ונושא שנמצא על סדר היום לפחות בשנתיים האחרונות, כאשר חלק מהארגונים הללו מנסים לפתור את האפליה המובנית.

איציק שמולי: אחרי זה כמובן משרד החינוך יוכל להתייחס להגדרות שאני נוקט בהם, אבל לאפליה המובנית שנמצאת כיום בתוך המערכת, כאשר תלמידי חינוך מיוחד במוסדות רשמיים ומוכרים, כביכול, מקבלים יותר, הרבה יותר, בהשוואה למה שמקבלים תלמידי חינוך מיוחד באותו הסטטוס.

איציק שמולי: כלומר, שסובלים מאותה הלקות, אבל כל חטאם הוא שהם לומדים במוסדות שהם מוכרים אבל אינם רשמיים.

איציק שמולי: אני, ברשותכם, רוצה לפתוח דווקא איתך, אדוני נציג ויצ"ו, שאני מבין שאתם הכוח המניע, או אחד הכוחות המניעים, מאחורי הפניה לוועדה ולשר החינוך.

איציק שמולי: אני אבקש ממך לפתוח ולהציג ממש בקצרה את הבעיה ואת העמדה שלכם ולאחר מכן ניתן אולי לעוד נציג אחד או שניים של הארגונים ונעבור להתייחסות של משרד החינוך.

איציק שמולי: אני רק מזכיר, כל מי שרוצה לדבר, אז יכול להירשם אצל מנהלת הוועדה בפתק, לא בהצבעה ולא בכל מיני שיטות כאלה.

איציק שמולי: בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: תציג את עצמך רק לפרוטוקול.

<קובי הלל: בוקר טוב, שמי קובי הלל.

<קובי הלל: אני מנכ"ל של ויצ"ו בית הכרם.

<קובי הלל: אני נמצא פה עם חבריי לבעלויות ולבתי ספר ששותפים למאבק הזה שלנו.

<קובי הלל: יש פה נציגים מאור שלום, הרי ירושלים, מרכז שיקום נוער וכו'.

<קובי הלל: אנחנו בעיקר בתי ספר בירושלים.

<קובי הלל: לפני מספר שנים משרד החינוך השיק שתי רפורמות משמעותיות מאוד במערכת החינוך, אופק חדש ועוז לתמורה.

<קובי הלל: אופק חדש לבתי הספר היסודיים, עוז לתמורה לבתי הספר העל יסודיים.

<קובי הלל: משרד החינוך החליט שאופק חדש תיושם במערכת החינוך המיוחד, לא משנה אם בתי ספר יסודיים או לא יסודיים, ואכן הם השיקו את התכנית הזו, את הרפורמה, בכל בתי הספר של משרד החינוך המוכרים והרשמיים.

<קובי הלל: ואנחנו, שחיכינו, נאמר לנו "עוד שנה", ו"עוד מעט", ו"מתישהו זה יכנס גם אליכם" ודלגו עלינו.

<קובי הלל: ומאז אנחנו פנינו עשרות פעמים במכתבים, בשיחות אישיות דרך אנשי המקצוע עד לשר.

<קובי הלל: והתשובה היא "זה נמצא על שולחן הדיונים", "עוד מעט", "זה בטיפול" וכולי.

<קובי הלל: אני חושב שתלמיד בכיתה א', מלמדים אותו ש- 1 1=2, תנמק למה.

<קובי הלל: המשרד חשב שהוא לא צריך לנמק.

<קובי הלל: אנחנו בשנה האחרונה התאגדנו בבתי הספר של ירושלים והחלטנו לייצר איזשהו מהלך שהוא קצת יותר משמעותי, להיאבק למען מה שמגיע לנו.

<קובי הלל: אנחנו גם בדקנו את זה משפטית באמצעות משרד עורכי הדין של ויצ"ו שהוא משרד מאוד מאוד מכובד.

<קובי הלל: אין שום בסיס חוקי לאפליה הזו וזו פשוט אפליה.

<קובי הלל: אז מעבר לחוסר המוסריות, יש פה, אני חושב, גם עבירה על החוק.

<קובי הלל: מעבר לכל זה, גם ביקשנו שאם יש דיונים, אז בבקשה על פי החוק תחשפו את הדיונים, גם מזה משרד החינוך מתעלם.

איציק שמולי: קובי, אתה יכול רק למקד?

איציק שמולי: יש פה גם אנשים שצופים בדיון.

איציק שמולי: רק כדי לסבר את האוזן.

איציק שמולי: כשאתה מדבר על גופים שהם מוכרים אך אינם רשמיים, אני מציע שתיתן לנו איזה משפט על איזה גופים אנחנו מדברים, כמה מוסדות נפגעים כתוצאה מהמדיניות הנוכחית וכמה תלמידים לומדים באותם המוסדות.

<קובי הלל: אני אתן הערכות גסות, מכיוון שהנתונים האלה נמצאים בידי משרד החינוך ואולי בהסתדרות המורים, אולי בארגוני המורים.

<קובי הלל: אבל מהערכות שלנו, מה שבדקנו בכל מקורות המידע הגלויים, יש עד 150 בתי ספר, אנחנו בית ספר גדול אז יש בו 80-100 תלמידים, אם עושים את המכפלות אנחנו מגיעים ללא יותר מ- 2,000 תלמידים בכל רחבי הארץ.

<קובי הלל: מספר המורים הוא לא יותר מכמה מאות, אני לא חושב שאנחנו מגיעים ל- 1,000.

<קובי הלל: אני רוצה רק לחדד למי שלא מכיר - - -

<קריאה: 2,000 תלמידים איפה?

<קריאה: באיזה רשת?

<קובי הלל: רוב הבתי הספר בארץ, החינוך המיוחד - - -

איציק שמולי: חבר'ה, בבקשה קובי.

איציק שמולי: אתה אומר 147 בתי ספר.

איציק שמולי: עכשיו, הטענה הקשה ביותר של הארגונים היא כמובן טענה של חוסר שיוויון ושל אפליה.

איציק שמולי: אני מציע שתפנה לנו זרקור, מהם האלמנטים החיוביים שאתם רואים באופק חדש, שקיימים שם ולא קיימים אצלכם ומכאן עולה הטענה של אפליה פסולה.

איציק שמולי: מהם ההבדלים?

<קובי הלל: ראשית, בית ספר לחינוך מיוחד במעמד שמוכר כלא רשמי, מלמד לפי תכנית הלימודים של משרד החינוך וכפוף לכל החוקים.

<קובי הלל: אנחנו מחויבים לקבל כל תלמיד שמופנה אלינו על ידי משרד החינוך, זה לא בית ספר שאנחנו יכולים לבחור את התלמידים.

<קובי הלל: כל תלמיד שמופנה על ידי ועדת השמה, ועדת שיבוץ, אנחנו חייבים לקלוט אותו וללמד אותו לפי התכנית.

<קובי הלל: אנחנו אמורים לתת לו את כל מה שאנחנו יכולים והבעלויות שלנו נותנות עוד הרבה הרבה יותר ממה שהן צריכות לתת, אוקי?

<קובי הלל: עכשיו, אופק חדש נותן לנו פלטפורמה משמעותית מאוד להיטיב את החינוך שאנחנו נותנים לילד.

<קובי הלל: אם אנחנו מדברים על משרה של מורה בעולם הישן כמו שזה נקרא, במשרד החינוך, משרה של מורה 24 שעות, כאן אנחנו מדברים על משהו אחר לחלוטין, אנחנו מדברים על 36 שעות של מורה, 23 שעות הוראה פרונטלית, מתוכן 4 שעות של הוראה פרטנית ועוד 9 שעות שהיה.

<קובי הלל: רק בשביל לסבר את האוזן, אנחנו בדקנו אצלנו רק בויצ"ו בבית הכרם, סביב תלמיד אחד יש 16 אנשי טיפול והוראה שמקיפים אותו.

<קובי הלל: תחשבו שאנחנו צריכים לכנס ישיבה כזאת, אין לנו את השעות.

<קובי הלל: זה אומר שאנחנו מכשילים את התלמידים.

<קובי הלל: כל שעה פרטנית כזו, נותנת לו עוד איזשהו בוסט כזה, שהוא יוכל להתגייס לצבא, שהוא יוכל ללמוד תאוריה לנהיגה.

איציק שמולי: בסדר, קובי.

איציק שמולי: הדברים ברורים.

איציק שמולי: אני רוצה לבקש מנציג ההורים, אדון יגאל ישעיהו ובתו גם, שירי שנמצאת פה.

איציק שמולי: ברוכה הבאה, ברוכים הבאים.

איציק שמולי: אני מבקש גם לקבל את התייחסותכם למצב הנוכחי.

איציק שמולי: רק תדבר בבקשה למקרופון ותציג את עצמך.

<יגאל ישעיהו: שמי יגאל ישעיהו, אני אבא לשירי.

<יגאל ישעיהו: שירי היא על הרצף האוטיסטי ואצל שירי אפשר לראות אחד לאחד את האפליה המשגעת הזאת, בזה שהיא 7 שנים למדה בבית ספר "נעורים" בירושלים, משרד החינוך החליט לסגור את כיתת התקשורת של בית הספר "נעורים" - - -

איציק שמולי: בית ספר "נעורים" זה בית ספר - - -

<יגאל ישעיהו: בית ספר "נעורים" הוא מהחינוך הרגיל.

<יגאל ישעיהו: הוא חינוך מיוחד אבל עם כל היתרונות של - - -

איציק שמולי: המוכר והרשמי.

<יגאל ישעיהו: המוכר והרשמי, כן.

<יגאל ישעיהו: והפנו אותנו, המפקחת של משרד החינוך נתנה לנו את השם של מרכז שיקום נוער ירושלים, אנחנו כהורים מאוד מעורבים הלכנו, בדקנו, ראינו את החזון של בית הספר, ראינו את מה שבית הספר יתן לשירי בעוד שנתיים כשהיא תסיים ותלך לחיים הרגילים, תעסוקה וכולי.

<יגאל ישעיהו: אבל לא אמרו לנו ששירי לא תקבל את כל מה שהיא קיבלה בבית ספר "נעורים", שזה כל השעות וכל הטיפולים הפרטניים שהיא קיבלה שם ופתאום אין לנו אותם.

<יגאל ישעיהו: יכול להיות שאם היינו יודעים את זה מראש היינו חושבים אחרת, אבל הגענו לבית הספר ושם הבנו ששירי מופלית לרעה מול מה שהיה לה בבית ספר אחר לפני כן, ממש לפני שישה- שבעה חודשים, במשך 7 שנים.

<יגאל ישעיהו: עכשיו, שירי גם עבדה רבות על נאום שהיא הכינה והיא הייתה רוצה להגיד אותו, ברשותכם.

<יגאל ישעיהו: שירי בעיקרון יודעת לכתוב על מחשב וככה להביע את עצמה והיא כמעט ולא יודעת לכתוב רגיל, ואת שיעורי המחשב היא למדה בשיעורים הפרטניים של אופק חדש כשישב איתה מורה במשך שנים ולימד אותה לכתוב על מחשב.

איציק שמולי: בבקשה.

<יגאל ישעיהו: הנה, שירי, בבקשה.

<שירי ישעיהו: שלום לכולם.

<שירי ישעיהו: אני מתבקשת לומר לכם שאני מאוד מתרגשת.

<שירי ישעיהו: השם שלי הוא שירי ישעיהו, אני בת 20, חגגתי יום הולדת בשבוע שעבר.

<שירי ישעיהו: אני לומדת במרכז לשיקום נוער ירושלים, אני מתבקשת להודות לכם שהזמנתם אותי לכנסת ואמרו לי שאתם יכולים לעזור לי בהרבה דברים טובים ולעזור לבית הספר שלנו.

<שירי ישעיהו: אני למדתי 7 שנים בבית ספר "נעורים", אבל משרד החינוך סגר את הכיתה שלנו.

<שירי ישעיהו: היו לי שעות אישיות עם אבנר המורה במחשבים, שלימד אותי הרבה דברים במחשב.

<שירי ישעיהו: אבל הכי חשוב שהיה לי זה שלמדתי לכתוב במחשב וכך להביע את עצמי.

<שירי ישעיהו: לימדו אותי כישורי חיים.

<שירי ישעיהו: אבא ואמא העבירו אותי למרכז לשיקום נוער.

<שירי ישעיהו: בבית הספר החדש אין לי יותר לימודים אישיים כמו שהיה לי ב"נעורים", ואני באתי היום לכאן כדי לבקש מכם לתת לנו גם את התנאים שהיו לי ב"נעורים".

<שירי ישעיהו: אני רוצה להגיד לכם שגם אנחנו ילדים מיוחדים, ילדי האלוקים, וגם לנו מגיעות זכויות לחיים שווים ולחיים הוגנים ומכבדים.

<שירי ישעיהו: תודה שהסכמתם להקשיב לי, שירי.

איציק שמולי: מותר למחוא כפיים.

איציק שמולי: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לאודי ליפשיץ מבית אקשטיין.

<אהוד ליפשיץ: טוב, תודה.

<אהוד ליפשיץ: שמי אודי, אני מנהל את בית אקשטיין חינוך, שהוא בעצם ארגון גדול.

<אהוד ליפשיץ: המספרים שאתה אמרת, קובי, הם הרבה יותר גדולים ממה שאתה ציינת.

<אהוד ליפשיץ: אני מנהל ארגון שרק בארגון הזה אנחנו מפעילים 18 בתי ספר לחינוך מיוחד ללקויות מורכבות.

<אהוד ליפשיץ: מעל 2,000 תלמידים לומדים רק אצלנו.

<אהוד ליפשיץ: רק אצלנו יש קרוב ל- 500 מורים שעובדים, כלומר, המספרים הם הרבה יותר גדולים ואני ברשותך רוצה להרחיב טיפה את היריעה מעבר לסיפור של עוז לתמורה ואופק חדש ואני אעשה את זה ממש בקצרה.

<אהוד ליפשיץ: צריך לשים את זה פעם אחת על השולחן ולהבין את זה ואני חושב שאין שום ברירה אלא להתערבות של המחוקק בסיפור הזה.

<אהוד ליפשיץ: היום, הגוף הזה שנקרא "מוכר שאינו רשמי" בחינוך המיוחד, נותן פתרון גדול מאוד למדינת ישראל.

<אהוד ליפשיץ: לא רק פתרון גדול אלא מקצועי ואיכותי וצריך לומר את זה.

<אהוד ליפשיץ: אנחנו ארגונים, ואני בטוח שגם הארגונים שיושבים פה, משקיעים המון בהתפתחות מקצועית ובהבנה של הצרכים המיוחדים של התלמידים וההתייחסות כיום של משרד החינוך, כמובן, שקשור גם למשרד האוצר או לכל גוף אחר שמתקצב, היא התייחסות מאוד מאוד חלקית עם תקצוב חסר משמעותי בהרבה תחומים, ולא רק בעוז לתמורה ובאופק חדש.

<אהוד ליפשיץ: אני אתן שתי דוגמאות.

<אהוד ליפשיץ: דוגמא אחת, בחינוך המיוחד עד כנראה לפני 20 שנה לא הבינו שתלמידים בחינוך המיוחד יכולים לגשת בבחינות הבגרות ולהצליח בהצלחה מרובה.

<אהוד ליפשיץ: יושב פה מנהל בית ספר שהוא מנהל בית ספר "שחר" בגבעתיים, בית ספר לתלמידים עם לקויות למידה, שאחוז המגיעים לבגרות אצלו גבוה מהאחוז הארצי בבית ספר לחינוך מיוחד.

<אהוד ליפשיץ: וראו פלא, משרד החינוך לא מתקצב בתי ספר לחינוך מיוחד בנושא של הגשה לבגרות.

<אהוד ליפשיץ: לא בנושא של גמול הגשה לבגרות למורים, לא בנושא של שעות נוספות, לא בכל תגבור אחר שכל ילד בחינוך הרגיל זכאי לו.

<אהוד ליפשיץ: אז האבסורד הגדול שילדי חינוך מיוחד, שאנחנו מצליחים להביא אותם להישגים מדהימים, בסופו של דבר הם מקבלים תקצוב חסר בבתי ספר כאלה?

<אהוד ליפשיץ: זה אבסורד.

<אהוד ליפשיץ: והדוגמא השניה זה הנושא של מבנה החינוך - - -

איציק שמולי: בשני המקומות או רק ב"מוכר שאינו רשמי"?

<אהוד ליפשיץ: אני מדבר על המוכר שאינו רשמי, אין לי מושג ברשמי.

<אהוד ליפשיץ: רחלי יושבת פה, היא בטח מכירה את הסיפור הזה יותר טוב ממני.

<אהוד ליפשיץ: אני לא בטוח שברשמי לא מקבלים, פשוט שיטת התקצוב היא אחרת.

<אהוד ליפשיץ: והדבר השני זה נושא מבנה החינוך.

<אהוד ליפשיץ: היום מדינת ישראל צריכה על פי חוק, התלמידים מגיעים דרך ועדות השמה, ועל פי חוק מדינת ישראל צריכה לתת להם מבנה פיזי, כיתה פיזית.

<אהוד ליפשיץ: היום מי שדואג לרוב המבנים האלה במוכר שאינו רשמי זה הבעלויות.

<אהוד ליפשיץ: כלומר, אם מחר בעלות מפסיקה לפעול, אם אנחנו מפסיקים לפעול מחר בבוקר, זה אומר ש- 2,200 תלמידים מהחינוך המיוחד עם המורכבויות הכי קשות, נשארים בלי בית.

<אהוד ליפשיץ: בלי כיתה פיזית ללמוד בה.

<אהוד ליפשיץ: והכל מוטל היום על הבעלויות.

<אהוד ליפשיץ: החזר שכר דירה, השתתפות בשכר דירה, רחוק מהעלויות הריאליות שקיימות בשוק.

<אהוד ליפשיץ: בזה אני מסיים ברשותך.

<אהוד ליפשיץ: המצב הזה מבחינתי, כארגון הכי גדול שעוסק בזה, הוא נפיץ.

<אהוד ליפשיץ: הוא על סף קריסה.

<אהוד ליפשיץ: ואם לא יתעוררו, פשוט יקומו מחר בבוקר עם אלפי תלמידים מהחינוך המיוחד שלא יהיה להם פתרון.

איציק שמולי: אוקי.

איציק שמולי: חברת הכנסת לשעבר, ואולי גם לעתיד, יפעת קריב.

איציק שמולי: את רוצה להוסיף לנו משהו?

יפעת קריב: האמת שאני רק רוצה עוד להוסיף.

יפעת קריב: תראה, אני בשנה האחרונה עובדת עם בית אקשטיין צמוד ועם צוות מדהים של אנשים ב- 18 בתי ספר, ואני רוצה להגיד שבעצם הדיון שמתקיים כאן היום הוא דיון תקציב, הוא דיון תקציב לכל דבר.

יפעת קריב: אני לא יודעת אם בכלל נמצאים פה נציגי משרד האוצר, אם הם הוזמנו או לא, אבל זה דיון תקציב לכל דבר.

יפעת קריב: כי בעצם, אני יכולה להגיד שבשנה האחרונה, אנחנו רצים בין משרד החינוך למשרד האוצר, והאחריות כל הזמן מוטלת כל פעם על מישהו אחר.

יפעת קריב: משרד האוצר מטיל על משרד החינוך, משרד החינוך מטיל על משרד האוצר, כשבפועל, אם אנחנו נחליט לכנס רק לנושא התקציב, נראה שיש תלמידים במדינת ישראל, כמובן, תלמידי החינוך המיוחד, שמופלים באופן עקבי.

יפעת קריב: אם ועדת החינוך תחליט לשים את כל התקציבים שמקבלים תלמידים בחינוך הרגיל מול תקציבים שמקבלים תלמידים בחינוך המיוחד, נורא פשוט לעשות את זה, אפשר לעשות את זה בדיון שבוע הבא בעוד הכנסת דנה בדיוני התקציב ולראות את האפליה המאוד גדולה שיש.

יפעת קריב: מה שכן, דבר מדהים שקורה, שהצוות המקצועי שיושב פה, בטח בבית אפשטיין ואולי, אני משערת, גם בבעלויות הנוספות, מביאים אותם להישגים מאוד גבוהים.

יפעת קריב: בעצם מאפשרים להם להצליח בחיים.

יפעת קריב: למצוא עבודה, לעשות בגרויות, להיות ברמת איכות חיים מאוד גבוהה, ועם זאת כל הזמן יש מאבק מתמיד על כל דבר.

יפעת קריב: מגודל הכיתות ועד כמובן לתקצוב המורים ותגמול המורים ומתן אופציות כמו לעשות בגרויות.

יפעת קריב: אז אני ממש אשמח אם גם האוצר יתייחס לזה וגם נעשה פה אולי דיון, ממש שמראה סעיף סעיף את התקציב.

יפעת קריב: אנחנו מכירים את זה בעל פה כבר.

איציק שמולי: אוקי.

איציק שמולי: מר ג'ראר פולדר?

איציק שמולי: אני מקווה שאני אומר את זה נכון.

איציק שמולי: מנכ"ל הר ירושלים, בבקשה.

<ג'ראר פולבר: אז רק עוד הערה אחת, בנוסף.

<ג'ראר פולבר: אני חושב שבלי אופק חדש, בתי הספר שלנו יהפכו להיות בתי ספר ירודים לילדים שצריכים יותר מאשר משהו אחר, כי המורים הטובים או המורים בהדרגה יעברו לבתי ספר "רסמיים" שבהם יש אופציה לאופק חדש, ואז אנחנו נישאר עם מורים או מתחילים או פחות מוכשרים וזאת באמת גזירה קשה מאוד.

איציק שמולי: יש עוד מישהו מהבעלויות שרוצה להוסיף לנו משהו?

איציק שמולי: רק להוסיף.

איציק שמולי: כן, בבקשה, מי את?

<אורה לנדא: אורה לנדא מויצ"ו העולמית.

איציק שמולי: כן, בבקשה.

<אורה לנדא: אנחנו כבר מתמודדים עם המצב של מנהלי בתי ספר ומורים שאינם מעוניינים לעבוד אצלנו, כי שאלה ראשונה שהם שואלים זה "האם אתם באופק חדש?".

<אורה לנדא: מהרגע שאנחנו לא באופק חדש, הם נוטשים אותנו ולאט לאט, אני מתחברת לדברי חברת הכנסת לשעבר, לאט לאט לא נצליח להגיש לבגרויות כי איכות המורים שלנו הולכת ופוחתת.

איציק שמולי: המצב הזה למעשה, כמה זמן הוא קיים?

איציק שמולי: מאיזה שנה?

איציק שמולי: וכמה זמן אתם מנסים לשנות אותו?

<אורה לנדא: אופק חדש כבר לפחות 6 שנים התחיל ברוב הרשויות ובתי הספר.

איציק שמולי: נציג נוסף מהבעלויות, יש?

איציק שמולי: בבקשה.

איציק שמולי: מי אתה?

<דוד שרפר: שמי דוד שרפר, אני מייצג פורום של בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים בחינוך הרגיל.

<דוד שרפר: כאשר גם בחינוך הרגיל יש כיתות מקדמות, שבעצם הם חינוך מיוחד לכל דבר, כיתות של חינוך מיוחד.

<דוד שרפר: אצלנו - - -

איציק שמולי: רגע, אבל אתם באותו הסטטוס?

איציק שמולי: אני לא מבין.

<דוד שרפר: אנחנו באותו סטטוס מוכר שאינו רשמי.

<דוד שרפר: בעצם אצלנו הבעיה נמצאת הרבה יותר אחורה.

<דוד שרפר: כל הבעיות שמעלים כאן

<דוד שרפר: בעצם משותפות גם לנו, אבל תלמידי כיתות חינוך מיוחד שלומדים בעצם בבתי ספר רגילים, אנחנו מדברים על אותם לקויות כמו שהוזכרו כאן.

<דוד שרפר: כיתות של אוטיסטים, של הפרעות קשות, כל מיני רמות של כיתות חינוך מיוחד.

<דוד שרפר: גם את ערך השעה, את התקצוב הבסיסי למורים, אנחנו מקבלים בחוסר משמעותי.

<דוד שרפר: אם אני אתן כמה דוגמאות, כדי לא להאריך.

<דוד שרפר: תוספת שמגיעה לאמהות צעירות, למשרת אם, לא מקבלים בכלל בכיתות כאלה.

<דוד שרפר: גמול חינוך למחנכי כיתות, גם כן לא מקבלים בכלל, רק אצלנו, אגב, בסקטור הזה.

<דוד שרפר: גמולי השתלמות, שאצל כולם מתוקצבים ברמה של 13%, אצלנו 8%.

<דוד שרפר: והאבסורד הגדול ביותר, אפשר להגיד, הוא שגמול חינוך מיוחד שבעצם מיועד למורי החינוך המיוחד, לא מתקבל בכלל.

<דוד שרפר: זה אמנם לא הרבה מאוד כיתות ואם אנחנו מדברים פה על דיון תקציבי, זה אירוע תקציבי מאוד קטן, אבל מישהו משלם את המחיר הזה בסוף, ואני אבקש שסביב הדיון הזה, תהיה איזשהי התקדמות גם בנושא הזה.

איציק שמולי: אחרונת המתייחסים בסבב הזה תהיה גלית פורסט כהן, אחרי זה נקבל התייחסויות נוספות.

איציק שמולי: בבקשה.

איציק שמולי: את אם?

<גלית פורסט כהן: אני אם לילד שלומד בחינוך הרגיל, בבית ספר מיוחד, בית ספר מוכר שאינו רשמי.

<גלית פורסט כהן: בית ספר לאו-בק בחיפה.

<גלית פורסט כהן: מדובר בבית ספר שלומדים בו כ- 1,000 תלמידים והילדים שלנו הם כיום 7 כיתות יש, בערך 60 תלמידים.

<גלית פורסט כהן: אנחנו הגענו לבית הספר, בכל איזור חיפה זה בית הספר היחיד בעצם שנותן מענה לילדים שלנו, שהם ילדים על הרצף האוטיסטי, וגילינו כל מיני בעיות ברגע שאנחנו נכנסים למוסד הזה.

<יהודית גידלי: מאיפה באת?

<גלית פורסט כהן: מחיפה.

<יהודית גידלי: לא, הילד היה בבית ספר קודם לכן, איפה?

<גלית פורסט כהן: הוא היה בחטיבה הצעירה, היום הוא בתיכון.

<גלית פורסט כהן: ברגע שהם מגיעים לתיכון, לא ברור לנו מה התכניות המיוחדות שהילד אמור לקבל.

<גלית פורסט כהן: חלק ניכר מהם, למשל, הילד שלי לא מקבל כי הוא ילד שמשולב ואז מתחילים כל מיני סיפורים של "הוא יוצא לשילוב אז הוא לא יכול להיות בתעסוקה", "הוא יוצא לזה, אז הוא לא יקבל דירת הכשרה".

<גלית פורסט כהן: מתחילים כל מיני סיפורים כאלה ובסופו של דבר הוא לא מקבל את הסל שלו הוא זקוק.

<גלית פורסט כהן: אנחנו לא יודעים מהי תכנית הלימודים שבית הספר מחויב לתת.

<גלית פורסט כהן: זאת אומרת, אנחנו לא יודעים אם הוא באמת מחויב לתת את דירת ההכשרה, אם הוא באמת מחויב לתת את תכנית התעסוקה.

<גלית פורסט כהן: ברגע שהילד נכנס, 60 ילדים מתוך 1,000 ובתפקוד גבוה, הם כמובן רוצים להשתלב, הם כמובן רוצים להיות עם הילדים הרגילים.

<גלית פורסט כהן: בבית הספר שלנו לכל דבר כזה יש מחיר.

<גלית פורסט כהן: זאת אומרת, אנחנו מקבלים דרישת תשלום של 4,500 ש"ח להורה, כשהטענה היא גם שמשרד החינוך - - -

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: לשנה?

<גלית פורסט כהן: תשלומי הורים, לשנה.

<גלית פורסט כהן: כשהטענה היא "הילד שלכם נהנה מהתכניות המיוחדות של בית הספר, הילד שלכם משתתף בדברים".

<גלית פורסט כהן: ואנחנו לא יודעים, האם החינוך המיוחד אמור לכסות חלק מהדברים, לא אמור לכסות?

איציק שמולי: תכף נקבל התייחסות ממשרד החינוך ונבין.

איציק שמולי: רק לפני משרד החינוך - - -

<גלית פורסט כהן: ויש עוד נושא שהועלה פה, ואולי אני אגיד את זה מהצד של אם.

<גלית פורסט כהן: למשל, הילד שלי, אם הוא משולב בלימודי מתמטיקה, הוא לא יקבל תגבור במתמטיקה כמו שאר הילדים שמשולבים איתו כי המורה שלהם הוא המורה של התלמידים הרגילים ובתוך המערך אין מורה ל- 4 יחידות.

<גלית פורסט כהן: או כל מיני דברים כאלה שלא מסתדרים - - -

איציק שמולי: אוקי, תודה.

איציק שמולי: אני רוצה לפני משרד החינוך לקבל את ההתייחסות גם של יוסי בר מאיגוד בתי הספר - - - החרדי.

<יוסי בר: שלום וברכה.

<יוסי בר: אני מעבר למה שאמרו כאן, רוצה לדבר בעיקר על היעדר האופק.

<יוסי בר: חוץ מהאופק החדש שאין לנו, יש לנו היעדר אופק.

<יוסי בר: אנחנו פונים אל משרד החינוך חדשות לבקרים והדבר הזה חייב להיפסק.

<יוסי בר: אנחנו לא מקבלים תשובות.

<יוסי בר: משרד החינוך יכול להגיד "יש החלטה של האוצר, אין לנו מספיק כסף ולכן החלטנו עד שנת 2020 שלא יהיה אופק חדש".

<יוסי בר: נוכל להתלונן, נוכל להתמרד, נוכל לעשות דברים ופעולות כלשהן.

<יוסי בר: משרד החינוך פשוט לא עונה לנו תשובות.

<יוסי בר: מגיעים אלינו מורים ומבקשים לעבור לחינוך הממלכתי בגלל שבחינוך הממלכתי מציעים להם אופק חדש ואין לנו שום בשורה לתת להם.

<יוסי בר: על זה אני רוצה בעיקר לשים את הדגש, על זה שמשרד החינוך לא נותן לנו אופק לאופק.

איציק שמולי: אוקי.

איציק שמולי: רחלי אבר

איציק שמולי: מזון ממשרד החינוך נמצאת איתנו.

איציק שמולי: היא ראש האגף של החינוך המיוחד במשרד - - -

<קריאה: אפשר לפני התשובה של משרד החינוך לומר משהו אחד?

איציק שמולי: לא, אחרי.

איציק שמולי: ואני רוצה, רחלי, לקבל את ההתייחסות שלך.

איציק שמולי: גם באופן מהותי לטענה של האפליה וחוסר השיוויון, האם משרד החינוך מכיר בזה שיש פה אפליה בין מה שמקבלים ילדי חינוך מיוחד במוכר והרשמי לבין מה שמקבלים אחרים במוכר שאינו רשמי, ושתיים, בהתחבר למה שנאמר פה עכשיו על ידי הדובר האחרון, לפי הטענה, הארגונים מנסים לפנות ולקבל מכם תמונת מצב כבר מראשית 2014 ולכל הפחות היה צריך או צריך לצייד אותם באיזשהי תשובה.

איציק שמולי: אז אני מבין שהתשובה הקבועה של המשרד היא שהעניין עדיין נמצא בבחינה.

איציק שמולי: אני לא אומר את זה בציניות, זה נושא שהוא מורכב ומותר למשרד החינוך לשקול את הדברים.

איציק שמולי: השאלה אבל מתי אתם חושבים שתוכלו לספק את אותה התשובה להורים?

איציק שמולי: איפה אתם עומדים?

איציק שמולי: בבקשה.

<רחלי אברמזון: אז בוקר טוב לכולם.

<רחלי אברמזון: אני ראשית רוצה קודם כל לומר שנמצאים סביב השולחן הזה באמת אנשים יקרים, מוערכים מאוד.

<רחלי אברמזון: הם שותפים שלנו ואני מכירה אותם גם באופן אישי מהעבודה היומיומית.

<רחלי אברמזון: אז באמת על זה אין עוררין, על העבודה הנפלאה.

<רחלי אברמזון: יחד עם זאת, אני רוצה לומר שבנושא החינוך המיוחד, תלוי איך מציגים את זה, אבל מבחינתי בחינוך המיוחד ילד הוא ילד הוא ילד.

<רחלי אברמזון: ומבחינת התקצוב גם של המשרד וההתייחסות של המשרד, אין שום שונות בתקצובו של ילד ברשמי ובמוכר שאינו רשמי.

<רחלי אברמזון: באותה נשימה אני רוצה לומר כי אני רוצה להתייחס למשל לאורך יום הלימודים, שהוא זהה, כמובן שהוא כפוף למוגבלויות כאלה ואחרות, אז ילדים עם אוטיזם מקבלים את הזכאות ליום לימודים ארוך עד השעה 16:45, ילדים עם מוגבלויות אחרות מסיימים ב- 14:30-15:30, זאת אומרת שמבחינה זו יש השוואת תנאים.

<רחלי אברמזון: הזכאות למתן חופשות שווה וזהה, הזכאות לקבל את התגבורים שווה וזהה, גם הטיפולים שהם מקדמי בריאות מטופלים ונמצאים באותה מידה.

<רחלי אברמזון: כך שמבחינת משרד החינוך, התקצוב עבור הילדים הוא תקצוב זהה - - -

ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול מה עם שכר המורים?

ישראל אייכלר: האם גם שם - - -

<רחלי אברמזון: רגע.

<רחלי אברמזון: עכשיו אני רוצה רגע לדבר - - -

איציק שמולי: חבר'ה, בבקשה.

איציק שמולי: נציגי משרד החינוך לא הפריעו לאף אחד לדבר - - -

ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול שאלת הבהרה פשוטה.

איציק שמולי: בסדר, לחברי כנסת מותר לשאול שאלות הבהרה, זה לא אומר שלכל האורחים מותר לשאול שאלות הבהרה.

איציק שמולי: בבקשה.

<רחלי אברמזון: אז על זה יענה אילן שי, בסדר?

<רחלי אברמזון: נציג הלשכה המשפטית.

איציק שמולי: אילן, תציג את עצמך בבקשה.

<אילן שי: אילן שי, מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

<אילן שי: אני רוצה להתייחס לנקודה הספציפית של הסכם אופק חדש.

<אילן שי: הסכם אופק חדש הוא לא החלטה של משרד החינוך, לא מדובר באיזשהי החלטת מדיניות אלא בהסכם עבודה שנחתם בין המדינה לבין הסתדרות המורים.

<אילן שי: ההסכם הזה קובע בסעיף התכולה שלו שהוא חל רק על מורים שהם עובדי מדינה.

<אילן שי: משרד החינוך לא יכול לשנות את ההסכם באופן חד צדדי.

<אילן שי: מהצד של המדינה, מעבר למשרד החינוך - - -

ישראל אייכלר: המדינה צריכה רשות מהסתדרות המורים לתת שיוויון לכל המורים?

<אילן שי: כדי לשנות את הסכם העבודה, אי אפשר לשנות בצורה חד צדדית.

ישראל אייכלר: אבל הסתדרות המורים איננה צד לגבי המורים שאינם בהסתדרות הזו.

<אילן שי: היא צד להסכם.

<אילן שי: אני לא חושב גם שיש ארגון - - -

איציק שמולי: אבל אתה רואה את הסתדרות המורים נעמדת על הרגליים האחוריות כדי לא - - -

<אילן שי: אז אני רוצה להגיד, מלבד הסתדרות המורים שחייבת להיות צד לשינוי ההסכם, גם משרד האוצר, כדי לשנות את ההסכם, צריך גם את ההסכמה של משרד האוצר, של הממונה על השכר.

<אילן שי: ברור שלמשרד החינוך יש עמדה אבל אנחנו לא מסוגלים לשנות את זה בהחלטה של משרד החינוך, וכרגע, נכון להיום, הוראת התכולה של ההסכם קובעת שהוא חל רק על עובדי מדינה.

איציק שמולי: אני רוצה לשאול את נציג האוצר רק - - -

מסעוד גנאים: אולי עוד שאלה בקשר לטענה, בקשר להכנה לבגרות.

מסעוד גנאים: הועלתה פה טענה - - -

<אילן שי: רחלי תתייחס לזה, אבל אני רוצה לומר, כי הייתה כאן קודם שאלה מה לגבי המורים בחינוך המיוחד הרשמי.

<אילן שי: אותו כלל חל עליהם.

<אילן שי: זאת אומרת, אין בהסכם אופק חדש איזשהי התייחסות להכנה לבגרות של - - -

<קריאה: אופק חדש זה יסודי, זה ארגון ליסודי.

<אילן שי: נכון.

<אילן שי: אבל יש שם גם מספר סעיפים, איזה תת פרק שמתייחס למורי החינוך המיוחד, לא רק ביסודי אלא מורי החינוך המיוחד שמלמדים גם בבתי ספר רב שלביים ובשכבות גיל של חטיבת ביניים ושל על יסודי, וגם שם אין התייחסות - - -

איציק שמולי: לאור הפניות שנעשו אליכם מצד הארגונים, האם אתם ביררתם את העמדה מול ההסתדרות ומול האוצר?

איציק שמולי: תכף האוצר יוכל להתייחס גם בעצמו, אבל מול הסתדרות המורים, האם נעשה בירור מהי עמדת הארגון?

<רחלי אברמזון: תראו, אני רוצה קודם כל להתייחס באופן כללי לגבי הנושא הזה של הכלת הרפורמה של אופק חדש על כלל בתי הספר בחינוך המיוחד, מכיוון שאנחנו באמת ראינו וחשבנו שלא נכון יהיה להפריד.

<רחלי אברמזון: בעיקר מכיוון שרצף הגילאים והשנתונים של הילדים לא תמיד זהים למקום.

<רחלי אברמזון: הם לומדים לפעמים עד גיל 21 וחשבנו שיהיה נכון לדבר על רפורמה אחת בחינוך המיוחד.

<רחלי אברמזון: אז קודם כל, אל מול כל הדיונים האלה שאנחנו מקדמים ובאמת מקדמים ומתייחסים ברצינות, עולות כל מיני סוגיות של התלבטות.

<רחלי אברמזון: ואנחנו בוודאי רואים בארגונים גם חלק מהסיפור, כי הם שותפים.

<רחלי אברמזון: אז זה דבר ראשון.

<רחלי אברמזון: הדבר השני שאני כן רוצה להתייחס אליו, זה לעניין הבגרויות.

<רחלי אברמזון: זה נכון שהנושא הזה עלה וצף, כי באמת הייתה פגישה עם הנציגות של מוסדות החינוך שעליהם דיברו גם יפעת וגם אודי וגם מבחינת הבקשות של ויצ"ו, שהיו כאלה ואחרות.

<רחלי אברמזון: אז קודם כל, לגבי הגמולים, אנחנו כן נתנו פתרון.

<רחלי אברמזון: אני רוצה לדבר על זה ששעות תגבור נותנים והן ניתנות.

<רחלי אברמזון: לגבי הגמול למורים, כשאודי הציף את העניין אנחנו בדקנו.

<רחלי אברמזון: זו לא הייתה בעיה סוחפת, זו הייתה בעיה נקודתית שכנראה לא קיבלה את המענה וטופלה.

<רחלי אברמזון: כך ששעות התגבור נמצאות שם וכשאני אמרתי - - -

<אהוד ליפשיץ: היא לא טופלה.

<רחלי אברמזון: אז אם היא לא טופלה, אודי, אז בואו נחזור להיפגש ונדבר על זה ונראה מה קורה.

איציק שמולי: אני מציע אבל שלא נהפוך את זה לדיון - - -

<רחלי אברמזון: בדיוק, זו לא נקודה - - -

איציק שמולי: יש פה עניין עיקרי על הסיפור של אופק חדש.

<רחלי אברמזון: אז אני רוצה לומר, רגע, אבל כן יש התייחסות, אנחנו כן מתגברים שעות להכנה לבגרויות, גם בבתי הספר במוכר שאינו רשמי.

<רחלי אברמזון: באותו מפתח, באותה התייחסות.

<רחלי אברמזון: אז אני רוצה שזה יהיה ברור.

איציק שמולי: אז רק לפני ההתייחסות של חברי הכנסת, נציג האוצר.

איציק שמולי: תוכל לומר לנו מה עמדתכם וגם מה העלות של המהלך המבוקש הזה?

<דניאל לורברבוים: קודם כל, שמי דניאל לורברבוים, רפרנט חינוך באגף תקציבים במשרד האוצר.

<דניאל לורברבוים: זאת אומרת, אני לא מתעסק בכל עניין הסכמי השכר.

<דניאל לורברבוים: אני לא חלק בזה.

<דניאל לורברבוים: יש את אגף שכר, אני עכשיו מברר אם הם יכולים לבוא לוועדה ולהרחיב עוד.

<דניאל לורברבוים: מעבר לזה לעלות אני אצטרך לשאול אותו גם.

<דניאל לורברבוים: אז כשזה יגיע לעניינים תקצייבים אני אוכל.

איציק שמולי: טוב, אני לא רוצה ליפול עליך כי אתה רק השליח.

איציק שמולי: אבל אם כל המחלוקת היא תקציבית ועל עניין שכר והמשרד לא שולח לפה את מי שמטפל בענייני שכר, אז יש בזה טעם נפגם, תסכים איתי.

איציק שמולי: אבל תעשה בבקשה מאמץ בזמן שנותר לנו, לקבל אולי מספר - - -

<דניאל לורברבוים: מה שאני כן יכול להגיד, זה שבדיוני התקציב האחרונים כן עלה עניין החינוך המיוחד.

<דניאל לורברבוים: משרד החינוך זה היה הדגל שהוא נשא אותו והיה גידול של מעל 650 מליון שקלים, יהיה בין תקציב 2016 ל- 2017, מתוכם 130 מליון לחינוך המיוחד המוכר שאינו רשמי.

איציק שמולי: ועמדתכם הספציפית לגבי העניין הזה של הכלת אופק חדש גם במוסדות האלה, אתה יודע מהי עמדת המשרד או שאתה אומר שאתה מעדיף לברר?

<דניאל לורברבוים: אני מעדיף לברר.

איציק שמולי: אז תברר בבקשה.

איציק שמולי: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, אני מאוד שמח קודם כל שאתה מנהל את הדיון הזה.

ישראל אייכלר: יש לי אמון גדול מאוד בחבר הכנסת יעקב מרגי והוא חבר שלי והוא יושב ראש ועדת חינוך מצוין.

ישראל אייכלר: אבל היות ואנחנו עוסקים פה בנושא שנושק בין רווחה לחינוך, חשבתי שזה שאתה יושב פה הדבר הכי מתאים כי אתה האיש החברתי הכמעט יחיד ומהראשונים בכנסת.

ישראל אייכלר: ולמה עשיתי את ההקדמה הזאת?

ישראל אייכלר: כי יש דבר אחד במדינת ישראל שתמיד התגאנו בה, אני זוכר עוד כששרת הרווחה הייתה הגברת אורה נמיר.

ישראל אייכלר: אני אמרתי לה פעם בשידור פומבי, שאם יש למדינת ישראל זכות עודפת של קיום על פני כל מדינות האיזור, זה העניין של הרווחה.

ישראל אייכלר: כי בכל הנושאים האחרים יש אפליות ויש קיפוחים ויש העדפות ויש מקורבים ויש מרוחקים, בנושא הרווחה ברוך ה' זה הולך ומשתפר אפילו, מדינת ישראל לא עושה אפליה בין יהודים לערבים, בין אשכנזים לספרדים, חרדיים לחילוניים, מוכשר, ממוסד, ממלכתי או לא ממלכתי, הכל אותו דבר בנושאי רווחה.

ישראל אייכלר: והחינוך המיוחד היה הטופ של נושאי הרווחה, תמיד ידענו שבחינוך מיוחד אין את כל החלוקות והמחלוקות של הדברים האלה.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לראות, היות והחינוך המיוחד משתלב והתפתח להרבה כיוונים, גם בעלויות פרטיות וגם כיתות שילוב.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לדאוג לכך שכל מוסדות החינוך המיוחד של כל הדרגים, גם מוכר שאינו רשמי וגם רשמי יקבלו תקצוב של 100% כמו כולם.

ישראל אייכלר: לא יכול להיות שילד בחינוך מיוחד, בגלל שהמוסד שלו הוא לא בדיוק ממלכתי, אז מורידים להם 25% תקציב משעות לימוד כמו בחינוך הרגיל.

ישראל אייכלר: דבר שני, משרד החינוך צריך לתקצב את כל מרכיבי השכר כמו שעות גיל, עלות משרת מנהל, מבנים, כל הדברים האלה, בחינוך מיוחד אסור שיהיו ההבדלים כמו שיש בחינוך הרגיל.

ישראל אייכלר: גם במוכר שאינו רשמי לא צריך להיות שינוי בין כיתות חינוך מיוחד שמופעלות בבתי ספר רגילים.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, גם השילוב צריך להיכנס בחינוך המוכר שאינו רשמי.

ישראל אייכלר: ושאלה אחרונה, אדוני היושב ראש, ואולי זו תשובה לדברים האלה.

ישראל אייכלר: לא ייתכן שהסתדרות המורים, שזה גוף חזק מאוד, יעשה הסכם על חשבון מורים אחרים שהם לא יקבלו.

ישראל אייכלר: הם יכולים לדאוג לעצמם וזה בסדר גמור, אבל משרד החינוך כמשרד ומשרד האוצר כמשרד לא יכולים להגביל את עצמם במתן שיוויון למורים אחרים בגלל שמורים בארגון המורים - - -

איציק שמולי: אנחנו לא בטוחים, לא בטוח שיש פה התנגדות של ההסתדרות.

ישראל אייכלר: בדיוק, אז אם אין התנגדות - - -

יפעת קריב: סביר להניח שזה רק האוצר.

יפעת קריב: זה הכל בידיים של האוצר.

ישראל אייכלר: אם אין התנגדות אז על אחת כמה וכמה.

איציק שמולי: יש פה נציגות של הסתדרות המורים?

מסעוד גנאים: יש נציגות?

<קובי הלל: יש לנו מכתב מהסתדרות המורים שהם תומכים במהלך הזה.

<קובי הלל: אגב, המורים שלנו הם עובדי מדינה.

ישראל אייכלר: אז יופי, אני מבקש שאם יש הסכמה של ההסתדרות, וודאי שמשרד החינוך ומשרד האוצר לא צריכים להתכסות מאחורי ההסכם כדי למנוע זכויות מעובדים אחרים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

איציק שמולי: תודה, בבקשה, חבר הכנסת ברושי.

איתן ברושי: בוקר טוב, היושב ראש.

איתן ברושי: אני, כמי שהיה ראש רשות עמק יזרעאל וכמי שליווה גם בתפקידים אחרים, חושב שהשאלה של החינוך המיוחד היא לא שאלה של מגזרים ולא שאלה פוליטית.

איתן ברושי: אני לא יודע מי יושב פה במשרד החינוך.

איתן ברושי: אני חושב שהמכנה המשותף הוא שתמיד חסר תקציב ולעולם זה לא מספיק למלא את מה שצריך, בוודאי למי שחי עם זה לאורך כל הימים והשנים וזה לא נגמר בגיל בית ספר.

איתן ברושי: חלק מהצרכים אולי אפילו לא מקבלים את התשובות שמקבלים בגיל בית ספר בגילאים יותר מבוגרים, ולכן אני חושב שהחלוקה פה היא לא נכונה.

איתן ברושי: אני מבין שיש פה איזה מניע, לא הייתי בתחילת הדיון, יש מניע לדיון הזה דווקא מהזווית הזאת שאייכלר חברי ציטט.

איתן ברושי: אבל לפי דעתי, ולכן מוזר פה גם ההשתתפות של משרד האוצר, תראו.

איתן ברושי: תקציב משרד החינוך הוא השני בגודלו בארץ.

איתן ברושי: בישיבה שהייתה פה לפני ימים ספורים שאני יזמתי אותה בוועדת חינוך, על התקלה שלא נגמרת בשכר המורים, שאלתי ולא קיבלתי תשובה של המנכ"לית, ששר החינוך פותח כל דיון בהשתתפותה, הוא אומר "המנכ"לית המצוינת".

איתן ברושי: אז המנכ"לית המצוינת לא ידעה להגיד כמה כסף מחזירים בסוף 2016 לאוצר, משום שיש תקציבים שחוזרים כתוצאה מאי ניצול ומאי ביצוע.

איתן ברושי: ואני חושב וזה מתחלק לפיתוח ולשוטף, אני לא רוצה להתייחס לזה למי שאיננו נמצא פה, אבל אני יודע שזה לא בעיה של תקציב.

איתן ברושי: זה בעיה של סדר עדיפות ואני חושב שעד כמה שאני יכול להתרשם מהנושא, אני לא מכיר פה את כל הנוכחים, אבל אני יודע וליוויתי מקרוב את היכולת לסייע למי שנקלע לסיטואציה מאוד קשה, וזה גם בתי ספר על איזוריים, כי לא בכל איזור יש את היכולת בצדק, לא ניתן לתת תשובה לכל דבר בכל רשות קטנה וההסעות והעלויות וכל מה שבטח בחדר הזה אני לא צריך להגיד.

איתן ברושי: לכן, אדוני היושב ראש, לפי דעתי מה שצריך להישאל פה זה לא מה קורה בסקטור זה או אחר, אלא מה קורה בתחום, ומה שקורה בתחום, האם זה מספק או לא.

איתן ברושי: אבל אני חושב שלא.

איתן ברושי: אני חושב ששכר המורים נמוך בכל מקרה, על אחת כמה וכמה למורים שקשרו את גורלם המקצועי והאישי עם הצרכים והחינוך המיוחד.

איתן ברושי: אני לא יודע אם יש מורים שנפגעו בשכר.

איתן ברושי: כלומר, יושב פה חשב חצוף מהאוצר- משרד החינוך וכך אמרתי לו.

איתן ברושי: והוא מסביר שבעוד חודשיים אולי יפתרו את בעיית השכר כשישבו פה מורות שקיבלו מחצית מהשכר בחגי ישראל.

איתן ברושי: וזה נקרא שמשרד החינוך, כולל בנט, חושב שזה באמת מעמד המורה התייצב כתוצאה ממדיניות שהוא חושב שמדברים עליה ועכשיו הציגו פה תמונה עלובה, לא עכשיו, בדיון הזה על שכר המורים.

איתן ברושי: היום גם יש יום בכנסת "מעמד המורה".

איתן ברושי: איזה מעמד יש למורה שחוסר הביתה עם חצי משכורת?

איתן ברושי: זה הכל דיבורי סרק.

איתן ברושי: לכן אני חושב, לסיכום, שתקציב המדינה בדרך שדנים פה, אתם יודעים, זה לא תמיד שיא הרצינות בימים ובלילות האחרונים, הוא יאושר ברוב הקואליציה בסוף השבוע הזה, ברביעי- חמישי.

איתן ברושי: תקציב דו שנתי, תקציב גדול.

איתן ברושי: אבל סדר העדיפות הוא בתוך המשרדים.

איתן ברושי: אנחנו מאשרים את המסגרות בתוך משרד החינוך, בתוך משרד הרווחה, בתוך השלטון המקומי, מי שקובע את סדר העדיפות זה אלה שמנהלים אותו.

איתן ברושי: ואני חושב שוודאי חבר הכנסת איציק שמולי יסכים, שצריכה להיות פה איזו התייחסות, אולי איזה צוות מצומצם, אני מוכן להיות שותף אם איציק יוביל אותו, וללכת ולטפל בסוגיה של התקציבים בכל המגזרים ולא רק בתחום אחד, איך לתת העדפה לחינוך הזה שאתם באים לכאן בשמו, למורים ולמי שמתעסק בחינוך המיוחד.

איציק שמולי: תודה, איתן.

איציק שמולי: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: כן, תודה רבה.

מסעוד גנאים: בקצרה.

מסעוד גנאים: תחילה אני מברך את כל האורחים ומברך על קיום הדיון החשוב הזה.

מסעוד גנאים: אני חושב שכל הטענות ששמענו והם בצדק, הן מחזירות אותנו לשאלה הבסיסית: התלמיד, האדם הוא הבסיס.

מסעוד גנאים: כל דבר שמשרת אותו, שנותן לו את כל הזכויות שלו, שנותן לו את הדבר המיטבי כדי באמת בסוף שנגיע למטרה, צריך לספק אותו.

מסעוד גנאים: אני מתכוון לתנאי עבודתם של המורים, למשל.

מסעוד גנאים: לשעות, לכל התנאים האלה.

מסעוד גנאים: אני חושב שאת כל המוסדות אם הם רשמיים או הם מוכרים לא רשמיים שמטפלים באוכלוסיה הזאת, צריך לתמוך בה.

מסעוד גנאים: בקשר לכל העניין של אופק חדש ותנאי עבודתם של המורים, אופק חדש בהתחלה הוא צריך להיות למען הילדים, למען התלמידים בהתחלה.

מסעוד גנאים: יותר שעות, יותר כל הדברים האלה.

מסעוד גנאים: נכון, הדבר הזה גורם, מאחר והמורים הוסיפו להם יותר שעות עבודה, אז גם תנאי עבודתם של המורים השתפרו והשכר השתפר, אבל העיקר זה בשביל התלמיד.

מסעוד גנאים: לכן, אני מבקש ממשרד החינוך אבל בעיקר ממשרד האוצר שכל מה שדרוש כדי שבאמת מוסדות אלה יספקו את השירות הזה, את הטיפול הזה שנותנים לאוכלוסיה הזו שהיא יקרה לנו, שיעשו את זה.

מסעוד גנאים: שיעשו את זה במהירות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, אני סיירתי כמה פעמים בבתי ספר לחינוך מיוחד ובמוסדות כאלה.

מסעוד גנאים: המורים נותנים שירות שהיא עבודת קודש לפי דעתי.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לרויטל לן כהן, עורכת דין מהקואליציה של ההורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

<רויטל לן כהן: בוקר טוב.

<רויטל לן כהן: אחרי שגמרנו לדבר על הבעלויות ועל תקציבים, אני רוצה לדבר על מה שהוא בעצם הבסיס והעיקר לדיון הזה, בעיני, והוא בכלל לא תלוי תקציבים וזה האפליה של הילדים עצמם, תסלחו לי, על ידי הבעלויות.

<רויטל לן כהן: אני רוצה לדבר על כמה דברים בנושא הזה.

<רויטל לן כהן: אחד מהם זה לא לקבל ילדים עם מוגבלויות מורכבות שמבקשים להשתלב בחינוך, בין אם זה באולפנות ובין אם זה בישיבות תיכוניות ובין אם זה במוסדות מוכרים אחרים שאינם רשמיים, שמרשים לעצמם להגיד לתלמידים "לא אצלנו".

<רויטל לן כהן: משרד החינוך יודע מזה, משרד החינוך לא עושה עם זה כלום - - -

איציק שמולי: רגע, רויטל.

איציק שמולי: שניה רגע.

איציק שמולי: אני רוצה לעצור אותך.

איציק שמולי: תראי.

איציק שמולי: קודם כל, הטענות שאת מעלה פה הן מאוד חמורות וכמו שאני מכיר אותך את אישה מאוד רצינית, בדרך כלל את יודעת כמעט תמיד, בכל הפעמים שאני פגשתי אותך, את יודעת על מה את מדברת.

איציק שמולי: והדברים הם חמורים.

איציק שמולי: הדברים - - -

<רויטל לן כהן: נכון.

<רויטל לן כהן: יש פה אמא שיכולה לדבר בגוף ראשון.

<רויטל לן כהן: בואו, אני מציע את הדבר הבא.

<רויטל לן כהן: זה לא הנושא של הדיון, ומה שאני מציע זה שאם יש לכם משהו להתייחסות לנושא של הדיון, תגידו אותו.

<רויטל לן כהן: אם לא, אם לא - - -

<רויטל לן כהן: אני אגיד לך למה הוא גם נושא הדיון, מדובר פה על האפליה של החינוך המיוחד בתוך המוכר שאינו רשמי ואי אפשר לדבר על האפליה הזו בלי לדבר על האפליה האינהרנטית של התלמידים עצמם.

איציק שמולי: אני מציע לך המלצה בשמי ובשם שאר חברי הוועדה.

איציק שמולי: היה ויש בעיה כזו, אני מבקש לבקש מכם התייחסות בכתב ואני נותן לך את התחייבותי שיהיה דיון כאן בוועדת החינוך לגבי הסוגיה.

איציק שמולי: אני חושב שזה הרבה יותר מכובד ונכון מלעשות על זה דיון של שתיים וחצי דקות בתוך נושא שהוא אחר.

<רויטל לן כהן: אני אשמח לעשות את זה, אז אני רק עוד אוסיף שבעצם אני חושבת שמשרד החינוך באיזשהו מקום מרשה לעצמו לא לבקש או לא לדרוש מהבעלויות דברים שהוא כן דורש מהמוסדות המוכרים הרשמיים.

<רויטל לן כהן: למשל, הנושא של פמי פרימיום עם האחיות ולמשל דברים אחרים.

<רויטל לן כהן: ואני חושבת שלא יעלה על הדעת שבשורה התחתונה הילדים שכן נמצאים במסגרות האלה לא יוכלו לקבל את השירותים האלה ואני אומרת את זה בעדינות, כנראה נוח לשני הצדדים לא להתעקש על הדברים האלה, אבל מי שנפגע מזה בסוף זה אותם ילדים עם הצרכים המיוחדים שנמצאים בתוך המסגרות הללו.

איציק שמולי: תודה.

איציק שמולי: אביגיל מטעם פורום מוסדות לחינוך מיוחד נמצאת איתנו?

איציק שמולי: בבקשה, אם רק יש דברים להוסיף, לא לחזור על דברים.

<שקוביצקי אביגיל: כן, יש הרבה, אני אוסיף חלק.

<שקוביצקי אביגיל: גם העברתי חומר לאתי.

<שקוביצקי אביגיל: אני רואת חשבון ומייצגת למעלה מ- 10 מוסדות, רשתות של חינוך מיוחד, וגם ליוויתי תקציבית גם את בית אקשטיין וגם את אור שלום ועזרנו ביחד להציף את החסרים.

<שקוביצקי אביגיל: אז אני ברשות

<שקוביצקי אביגיל: כם אדבר על 4 נקודות בקצרה כי זה פתח.

<שקוביצקי אביגיל: הכותרת הכללית היא שזה הרבה יותר גדול גם ממה שאפשר לדבר בשעה- שעתיים, וגם בדרג הנוכחי שכאן.

<שקוביצקי אביגיל: זה הרבה יותר כסף ממה שאני חושבת שמישהו חושב, מניתוחים שלי זה סכומים גדולים מאוד ולכן זה דרג אחר, תקציב אחר וזה ראוי למחקר לוועדה.

<שקוביצקי אביגיל: מה שאני אדבר זה טעימות בשביל לפתוח את החשיבה.

<שקוביצקי אביגיל: אז נקודה ראשונה שאני אתחיל זה לא כסף, כדי שזה לא יראה שיש פה רק בעיה של כסף, יש פה בעיה של שקיפות ובהירות.

<שקוביצקי אביגיל: אין איזושהי חוברת, אם יש מנהל מוסד של חינוך מיוחד, ואני אומרת את זה למרות שאני מתפרנסת מזה, מנהל של מוסד של חינוך מיוחד לא יודע כל מה שהוא צריך, מה הוא צריך ואיך להרגיש בצורה בהירה.

<שקוביצקי אביגיל: נתקלתי כולל בגופים שיושבים פה סביב השולחן שהם יכלו לקבל קייטנות, כלומר אין הפניה במודל של התקציב, אבל הם לא הבינו איך הם צריכים להגיש את החומר לקייטנות או מה הם זכאים לקייטנות ואז הם פספסו קייטנות.

<שקוביצקי אביגיל: עוד דבר שהוא לא כסף אלא התנהלות, זה אג"ח.

<שקוביצקי אביגיל: חלק גדול מהתקציב של המוסדות כאן זה אגרות חוץ שמקבלים מהרשויות המקומיות.

<שקוביצקי אביגיל: עד שהפרסום של האג"ח יוצא, יוצאת הנשמה, ויש מינוס בבנק ואי אפשר לשלם משכורות.

<שקוביצקי אביגיל: אין שום סיבה שהאג"ח לא יפורסם חצי שנה מראש, מדוע הוא מפורסם חצי שנה אחרי?

<שקוביצקי אביגיל: ושוב פעם, לא כסף, כי בסוף הם יקבלו את זה, כולל פירוט למה מיועד האג"ח כדי למנוע חילוקי דעות ומחלוקת עם מרכז השלטון המקומי.

<שקוביצקי אביגיל: אותו דבר גם לגבי בגרות, שהתייחסו.

<שקוביצקי אביגיל: זה נכון שבסוף בית אקשטיין קיבלו את סל הבגרות, אבל עד היום הם לא יודעים מה המפתח, איך הם קיבלו - - -

<אהוד ליפשיץ: סליחה, זה נאמר למשרד החינוך.

<אהוד ליפשיץ: המורים אצלנו לא מקבלים גמול הגשה לבגרות.

<שקוביצקי אביגיל: גמול בגרות לא.

<אהוד ליפשיץ: זה הרבה מאוד כסף, המורים נפגעים.

<שקוביצקי אביגיל: נכון.

<שקוביצקי אביגיל: גמול בגרות הם לא קיבלו וגם מה שהם קיבלו שזה סל שעות, הם לא יכולים לדעת מה שנה הבאה הם יקבלו, הם לא יודעים מה המפתח, אין שקיפות, יש מוסדות אחרים שלא קיבלו בכלל את השעות האלה.

<שקוביצקי אביגיל: אין להם בהירות ורוגע שזה לא רק כסף אלא איזושהי ראיה קדימה ולדעת, וזה מה שיוסי בר אמר, תשובות ומענה.

<שקוביצקי אביגיל: אז זה הדוגמאות לגבי דברים שהם לא כסף אלא בהירות ומפתחות.

<רויטל לן כהן: ואם זה מנחם אתכם גם בחינוך הרגיל אף אחד לא יודע, ומשרד החינוך יודע שאף אחד לא יודע.

איציק שמולי: רגע, אביגיל, זאת רק הנקודה הראשונה?

<שקוביצקי אביגיל: יש לי ארבע.

איציק שמולי: אז בבקשה, יש לך דקה וחצי.

<שקוביצקי אביגיל: אלה דברים חדשים ונראה לי שחבל.

<שקוביצקי אביגיל: הנקודה השניה זה לגבי הרבה דברים שאמרו אז אני אכניס את זה למסגרת אחת.

<שקוביצקי אביגיל: בחינוך מיוחד, בתי הספר מוגדרים כבתי ספר יסודי.

<שקוביצקי אביגיל: גם ברשיון זה בית ספר יסודי.

<שקוביצקי אביגיל: המחלקה המשפטית תוכל לומר את זה וגם מחלקת רישוי.

<שקוביצקי אביגיל: כתוצאה מזה, המורים שמלמדים בכיתות ט' ו-י', אינם מתוקצבים וגם אינם זכאים לפעמים לזכויות של על יסודי ודוגמא משמעותית זה פדיון ימי מחלה.

<שקוביצקי אביגיל: כשמורה בכיתה ט' עוזב, יש ועדה במשרד החינוך שדנה בעל יסודי ופדיון ימי מחלה.

<שקוביצקי אביגיל: לעומת זאת, כשהוא עובד במוסד של חינוך מיוחד, הוועדה לא מוכנה לדון בו, והיא עונה לעובד "לך למוסד, שהמוסד ישלם".

<שקוביצקי אביגיל: אז המוסד רוצה לקבל את הכסף מהוועדה, והוועדה אומרת "אני לא דנה בך כי אתה מוגדר כיסודי".

<שקוביצקי אביגיל: כלומר, יש לנו בעיה מובנית שמגדירים בתי ספר חינוך מיוחד כרב גילאי יסודי ולא מפרידים, וכתוצאה מזה נוצר העיוות של הבגרות, כתוצאה מזה יש לי פה שורה ארוכה, נוצר עיוות של 100,000 ש"ח לכיתה שזה למערכות של על יסודי - - -

איציק שמולי: בבקשה תתכנסי לנקודה האחרונה כי - - -

<שקוביצקי אביגיל: אוקי.

<שקוביצקי אביגיל: הנקודה השלישית זה לגבי חסרים.

<שקוביצקי אביגיל: כן, אמרו שאין אפליה לעומת רשמי אז אני אתן שתי דוגמאות שכן יש: למשל, בנושא של פרא-רפואי.

<שקוביצקי אביגיל: לפרא-רפואי לרשמי, יש מתי"אות שהם יכולים גם לתת הדרכה, ובית ספר מוכר שאינו רשמי, אין לו תקציב בכלל להדרכה של פרא-רפואי שזה תקציב לא קטן.

<שקוביצקי אביגיל: זו דוגמא משמעותית.

<שקוביצקי אביגיל: דוגמא נוספת, זה מרכיבים כמו נסיעות.

<שקוביצקי אביגיל: בחינוך הרשמי מורה מקבל לפי הנסיעות שלו, במוכר שאינו רשמי מקבלים ממוצע.

<שקוביצקי אביגיל: עכשיו, מאחר וחינוך מיוחד זה מרחקים ולפעמים זה רב איזורי, העלות של הנסיעות גבוהה מאוד והיא ניתנת לפי איזה ממוצע, לכל המורים ברחבי הארץ כמו בחינוך הרגיל, כאשר בחינוך המיוחד, אינדבדואלי אם יבדקו, זה הרבה יותר עלות וברשמי בגלל שמשלמים ישירות למורה, בודקים ספציפית.

<שקוביצקי אביגיל: הנקודה הרביעית והאחרונה זה לגבי ההסכם שכן היה חשוב לנו להבין.

<שקוביצקי אביגיל: ההסכם עם ההסתדרות, הרבה פעמים יש הסכמים.

<שקוביצקי אביגיל: גם תוספת 2011.

<שקוביצקי אביגיל: ואז היא הוחלה על כל המורים.

<שקוביצקי אביגיל: זו פעם ראשונה שהיה הסכם עם ההסתדרות והוא לא הוחל על כל המורים ולכן התשובה שמה שמסכמים עם הסתדרות המורים לא חל על כלל המורים היא תשובה לא ברורה, כי זה לא פעם ראשונה, לא שניה ולא חמישית שעשו הסכמים והוא חל על כולם.

<שקוביצקי אביגיל: תודה רבה.

איציק שמולי: תודה.

איציק שמולי: אני רוצה לקבל התייחסות גם של ד"ר אורה לנדא.

<אורה לנדא: אורה לנדא מויצ"ו העולמית.

<אורה לנדא: אני מופתעת מתשובת משרד החינוך.

<אורה לנדא: אחד, המורים שלנו עובדי משרד החינוך, עובדי מדינה ולכן חייב לחול עליהם ההסכם הזה.

<אורה לנדא: אתה אדוני, היועץ המשפטי, אמרת שהם לא עובדי המדינה, טעות בידיך.

<אורה לנדא: 40% מהם לפחות עובדי מדינה.

<אורה לנדא: זה דבר אחד.

<אורה לנדא: הגברת רחלי אברמזון, אני התכתבתי איתך רבות.

<אורה לנדא: אנחנו לא מלינים על שעות תגבור.

<אורה לנדא: אנחנו מלינים על כ- 400 שעות שבועיות שהן שעות פרטניות שהילדים שלנו לא מקבלים.

<אורה לנדא: למה?

<אורה לנדא: כי הם לא באופק חדש.

<אורה לנדא: לא יעלה על הדעת, זה ממש גזילת כבשת הרש.

<אורה לנדא: גם המורה נגזל, גם מגיע מורה באיכות יותר ירודה וגם פחות שעות לתלמידים.

<אורה לנדא: לא ברור העניין הזה.

<אורה לנדא: אגב, כל התלמידים שלנו מופנים על ידי משרד החינוך לבתי הספר שלנו, לכן האפליה מגיעה מכם.

<אורה לנדא: אני מצפה שאתם המשרד תילחמו על זה.

<אורה לנדא: אנחנו אין סוף מכתבים כותבים, אף אחד לא עונה לנו.

<אורה לנדא: לכל היותר עונים לנו "זה על שולחנה של המנכ"לית".

<אורה לנדא: שלוש שנים על שולחנה של המנכ"לית, לא יעלה על הדעת.

יפעת קריב: רק אם אפשר לחזק במילה ולהגיד שזה לא רק המכתבים שלכם, אנחנו שנה נפגשים בפגישות בכל משרד החינוך בלי יוצא מן הכלל.

יפעת קריב: אין פקיד אחד שעוסק בתקציבים, המנכ"לית עצמה שהיינו אצלה מעל ל- 3 פעמים, כל הבעיות שמוצגות כאן הוצפו, כל החומרים שאביגיל הביאה, הכל הוצג בפני משרד החינוך.

יפעת קריב: אולי הוועדה הזו תיקח את זה ותביא את זה לכאן, זו ההזדמנות.

איציק שמולי: רחלי, אתם רוצים להתייחס לטענות?

<רחלי אברמזון: אני רוצה רק להתייחס לכמה נקודות.

<רחלי אברמזון: קודם כל לגבי מידע, הנגשת מידע למוסדות חינוך, אז אני רוצה לעדכן ולומר שקודם כל, כל החוברות שלנו מפורסמות גם באתר משרד החינוך אבל גם מנהלי בתי הספר מקבלים את כל המידע, הבעלויות מקבלות, אם מישהו מכיר את החוברות של התקצוב המוניציפלי הסגולה והירוקה, מפרטות מפתחות לכל דבר ועניין.

<רחלי אברמזון: הקמת בסיס הדיווח, חוברת שמטופלת ומסבירה בדיוק את המנגנונים בחטיבות העל יסודיות כך שמה שאני מבקשת - - -

<קריאה: אבל הם לא על יסודי.

<רחלי אברמזון: אז שוב אני אמרתי, לגבי התקצובים שהתקצוב, הבעלות, אמורה לקבל, יש את המפתחות בתוך החוברות הסגולות והירוקות, אתם וודאי מכירים אותם טוב ממני.

<רחלי אברמזון: ולגבי הנושאים האחרים שכלולים גם לגבי בגרויות, נמצאים בהקמת בסיס הדיווח.

<רחלי אברמזון: החטיבה העליונה מפורט שם לפרטי פרטים כל סעיף, כך שזה דבר שאני רוצה לומר.

<רחלי אברמזון: דבר נוסף שחשוב לי להגיד זה לגבי הנושא של הדרכה במתי"אות, אני מבקשת לא להתבלבל.

<רחלי אברמזון: בתוך התקציב שמועבר גם בגין תלמיד במוסד רשמי ובין אם במוסד שאינו רשמי, ישנו חלק שנגזר עבור הדרכה ואת זה מוזמנות הבעלויות לבצע, אבל אם הם לוקחים את הכל ועושים - - -

איציק שמולי: סליחה, רחלי.

<רחלי אברמזון: - - בעניין הזה.

<רחלי אברמזון: תקשיבו רגע, אני לא נמצאת כאן כדי להגיד "כל הטענות מופרכות" ו"אין בעיות" ואין דברים, יש.

<רחלי אברמזון: יחד עם זה, באמת.

<רחלי אברמזון: ההקשבה והניסיון באים בראש ובראשונה כדי לתת את המענים עבור הילדים, אז אני קצת תוהה - - -

<שחר פיינשטיין: מה העמדה של המשרד?

<רחלי אברמזון: אז אמרנו מה עמדתנו בשלב הנוכחי.

<אורה לנדא: אני חושבת שצריך לשים את הדגש על השעות שנזגלות מילדי החינוך המיוחד בעקבות זה שאין אופק חדש.

<אורה לנדא: זה מלחמה שלכם המשרד, לא שלנו.

<רחלי אברמזון: אופק חדש בא בעקבות הסכם קיבוצי - - -

<שחר פיינשטיין: מה העמדה שלכם בנוגע לרפורמה?

<שחר פיינשטיין: אתם בעד הרפורמה או לא?

<שחר פיינשטיין: אני לא הצלחתי להבין מה העמדה של המשרד.

<רחלי אברמזון: אני קודם כל רוצה לומר שאנחנו לא באנו לדון כאן בענייני הרפורמה.

<רחלי אברמזון: קודם כל אם הרפורמה הזאת לא הייתה רפורמה פדגוגית, משמעותית וחשובה, המשרד לא היה מאמץ אותה, ומכיוון שכך הוא - - -

<קריאה: אז למה מדירים אותנו?

איציק שמולי: חבר'ה, הבא שמתפרץ יוצא החוצה.

איציק שמולי: בבקשה.

<רחלי אברמזון: ולעניין הזה של דיון לגבי מוסדות החינוך המיוחד והחלת הרפורמה לגבי נושא החינוך המיוחד ברפורמת אופק חדש, צריך להתקיים דיון נוסף.

<רחלי אברמזון: אנחנו נמצאים באיזשהו הליך של - - -

<קריאה: כבר התקיים דיון נוסף.

<רחלי אברמזון: אנחנו מדברים על מה אנחנו עושים, אנחנו נמצאים באיזשהם דיונים, כשהדיונים האלה יסתיימו אני מניחה שכולם ידעו.

ישראל אייכלר: רק שאלה חשובה של רב גילאי שדיברו על זה, שתלמידים נתקעים ברגע שהם עוברים את הגיל היסודי, יש לכם פתרון לבעיה?

<רחלי אברמזון: מה זאת אומרת?

ישראל אייכלר: שזה יהיה רב גילאי, מה שאביגיל דיברה שכשילד נהיה בכיתה ט' או י' הוא מפסיק להיות יסודי ואז מפסיקים לו - - -

<אילן שי: הוא לא מפסיק, הוא ממשיך להיות יסודי.

איציק שמולי: רחלי אברמזון, יש איזה - - -

<אילן שי: יש מוסדות, לא כולם, אבל יש הרבה מאוד מוסדות בחינוך המיוחד שהם רב גילאי יסודי.

<אילן שי: זאת אומרת, שיש מוסד שהוא בטווח גילאים של מכיתה א' עד יב' או מכיתה א' עד גיל 21 והוא מוגדר - - -

יפעת קריב: זאת אומרת שהבחורה הנפלאה שיושבת פה שדיברה כל כך יפה בעצם מוגדרת כיסודי.

<קריאה: נכון, כן.

יפעת קריב: זו אמירה שבעצם את אומרת ניקח את זה ונממש את זה ונבין מה אנחנו בעצם אומרים, איזו רגיעה עצומה לאנשים שנמצאים ברמה כל כך גבוהה והתקדמות בזכות החינוך.

<רחלי אברמזון: ולכן עשינו את התיקון בהתייחסות הזאת למוסדות העל יסודי.

<רחלי אברמזון: החטיבות העליונות מקבלות את התקצוב לא לפי היסודי אלא בהתאמות שלהם למה שהם עושים.

איציק שמולי: אוקי - - -

<קריאה: ממש היתממות כל התשובות של משרד החינוך, היתממות.

איציק שמולי: הבנתי.

איציק שמולי: בסדר.

איציק שמולי: אני רוצה ברשותכם לסכם את הדיון, אנחנו צריכים לסיים את הדיון.

איציק שמולי: אני מצטער, לא כולם - - -

<אסתר קרמר: אדוני, אני הכנתי המון חומר, אני ביקשתי לדבר עוד לפני שהתחילה הוועדה.

<אסתר קרמר: אני הגעתי מוקדם, אספתי הרבה חומר ואני ממש מבקשת לדבר על כמה דברים שלא נאמרו.

איציק שמולי: בבקשה.

<אסתר קרמר: אני אסתר קרמר, אני מקואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

<אסתר קרמר: אז קודם כל, נושא אחד שלא עלה פה ממש, לגמרי לא דיברו עליו, זה ילדים בשילוב במוכר שאינו רשמי.

<אסתר קרמר: ילדים שהם בעצם משולבים בתוך המוכר שאינו רשמי, הם מופלים מראש והם מקבלים רק 70% מהתקציב.

<אסתר קרמר: זה אומר שילד במוכר שאינו רשמי שיש לו סייעת צמודה, במקום לקבל על שעת סייעת 25 שקלים, הוא מקבל 17 שקלים לשעת סייעת ומישהו צריך לשלם את ההפרש.

<אסתר קרמר: אם הוא בחינוך עצמאי, החינוך העצמאי משלם את ההפרש ואם הוא בבית ספר שהוא תחת בעלות שזה לא חינוך עצמאי, אז בית הספר צריך לשלם.

<אסתר קרמר: זה אומר שהתקציב הולך להורים, זה אומר שאם אני רוצה לשלב את הילדה שלי בבית ספר מוכר שאינו רשמי שהוא בעלות שהיא לא חינוך עצמאי או מעיין החינוך, אז ההורים, כל ההורים של בית הספר, צריכים לשלם את הפער בשביל הסייעת, אז בית ספר לא ירצה לשלם ילדים משולבים כי זה יעלה לו כסף - - -

איציק שמולי: זה לא נכון.

<אסתר קרמר: דבר נוסף, בירושלים קיימת תכנית שנקראת "דורנר".

<אסתר קרמר: אי לכך, כל הילדים בירושלים מקבלים דורנר, חוץ מילדים שנמצאים במוכר שאינו רשמי.

<אסתר קרמר: ילדים במוכר שאינו רשמי לא מקבלים דורנר ולכן הם מופלים מאוד והמתי"א של ירושלים לא יודעת לטפל בהם, אז אין הדרכה למשל מותאמת של מומחיות תחום בירושלים למוכר שאינו רשמי, יש מדריכה אחת לכל המוכר שאינו רשמי בירושלים שאחראית על כל התחומים.

איציק שמולי: ולסיכום.

<אסתר קרמר: רגע.

<אסתר קרמר: גננות שיח במוכר שאינו רשמי, לא עלתה כמות הגננות שיח ועלתה כמות הילדים, ולכן היום מקבלים ילדים חצי שעה זוגית בשבוע שזה ממש לא מספיק.

<אסתר קרמר: עכשיו, עוד שני דברים שאמרו.

<אסתר קרמר: אמרו שיש את אותם חופשים, זה לא נכון.

<אסתר קרמר: בחול המועד סוכות לא למדו בתי ספר תקשורת של המוכר שאינו רשמי החרדיים ולכן זה לא נכון, ועוד דבר קטן.

<אסתר קרמר: גני הילדים במוכר שאינו רשמי כתוב באופן רשמי בחוק, שלא חייבים להנגיש אותם לילדים עם נכות, אפשר לשאול בנציבות, יש פה את הנציג של הנציבות אני חושבת - - -

<אילן שי: זה אכם כתוב כך בחוק.

<אסתר קרמר: זה כתוב, זאת אומרת, אני אישה נכה, אני נוסעת על כסא גלגלים, לא יכולה לבקר בגן של הבת שלי כי הגן של הבת שלי לא נגיש.

<אסתר קרמר: למה?

<אסתר קרמר: כי הוא מוכר שאינו רשמי.

<אסתר קרמר: אם היא הייתה בגן רשמי, היא הייתה מקבלת נגישות.

<אסתר קרמר: זאת אפליה מבסיס.

איציק שמולי: אוקי.

איציק שמולי: את מכירה באופן אישי מקרים כאלה?

<אסתר קרמר: לכל המקרים יש לי פה שמות.

איציק שמולי: לא, של הורים.

<אסתר קרמר: כן, אני נכה על כסא גלגלים.

איציק שמולי: אוקי.

<קריאה: אדוני, כל מה שאנחנו מעלים פה זה מתוך הפניות של השטח.

איציק שמולי: אני רוצה ברשותכם לסכם את הדיון ולומר את הדברים הבאים.

איציק שמולי: אחד, הוועדה כן מכירה, בוא נגיד כך.

איציק שמולי: גם אם משרד החינוך עושה מאמצים כדי לתגבר את החוסר במקומות מסוימים של התלמידים של החינוך המיוחד שנמצאים במוסדות של הבעלויות, עדיין ברור שיש הבדל גדול מבחינת השעות בין מה שמקבל ילד בחינוך המוכר והרשמי לבין מה שמקבל ילד בחינוך המוכר שאינו רשמי.

איציק שמולי: אני הולך לגישתה של רחלי אברמזון ואומר, ילד הוא ילד הוא ילד.

איציק שמולי: ולא משנה לי מה הוא לובש, ומה הרקע שלו, ומה צבע העור שלו ומה הדת שלו, קל וחומר בחינוך המיוחד.

איציק שמולי: ואני חושב שיש פה טעם נפגם כאשר יש הבדל כזה מהותי מבחינת השעות שהילד מקבל בשני סוגי החינוך הללו בתוך המערכת.

איציק שמולי: אני חושב שיש מקום שמשרד החינוך יעביר התייחסות רצינית יותר וברורה יותר לפניות שנעשות אליכם כבר משנת 2014, גם אם עמדתכם היא כפי שהבעתם אותה פה, שמצד אחד אתם באים ואומרים שיש פה איזה עניינים שתלוים גם באוצר וגם בהסתדרות המורים ובין אם עמדתכם היא שבשלב זה העניינים עדיין נמצאים בדיונים, צריכים לתחום את זה בזמן ואני מצפה שתוך חודש וחצי לכל היותר אנחנו נקבל תשובה, גם ועדת החינוך וגם הארגונים לגבי העמדה הסופית שלכם להחלת הדרישה של אופק חדש על המוסדות של הבעלויות.

איציק שמולי: אני חוזר על משך הזמן, חודש וחצי.

איציק שמולי: מקץ חודש וחצי אני אמליץ ליושב ראש ועדת החינוך לקיים פה דיון מעקב, דיון נוסף, שאליו כבר נצטרך לבוא עם תשובות.

איציק שמולי: אני אומר לכם, אני במקום שבו יש אפליה והיא פסולה, זה משהו שאני לא יכול לחיות איתו בשלום ואני חושב שהיה והמשרד לא יעשה את התיקון הזה או לא ייתן לנו לפחות איזשהו אופק לסיומה של האפליה הזאת, אנחנו נצטרך לשקול פתרון בחקיקה וכאשר מדובר בחינוך המיוחד, אני חושב שניתן בקלות רבה ליצור פה קואליציה מקיר לקיר בכנסת ישראל ואני לא חושב שאנחנו צריכים להגיע למקום הזה ורחלי, אני סומך עליכם ואנחנו בקשר גם מאחורי הקלעים על לא מעט נושאים, למרות שאתם חוטפים פה לא פעם ולא פעמיים, יש במשרד החינוך אנשים רגישים ומסורים ואני מאוד מאוד מבקש, תוך חודש וחצי, תמצאו פתרון או לפחות תמצאו תשובה, גם אם היא שלילית, להעביר לארגונים הללו, ואנחנו כאמור נקיים פה דיון מעקב עוד חודש וחצי.

איציק שמולי: תודה רבה והישיבה נעולה.