הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 151, 2017-02-21 09:48

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניסינו לחכות כדי שיהיה לנו את רוב המשתתפים ומשתתפות שנרשמו לדיון הזה ואת האמת, נרשמו כ-80 איש ואישה לדיון הזה, אבל לצערנו הלחץ בכניסה הוא אדיר ואנשים מאחרים, לא נוכל למשוך את זה עוד הרבה זמן כי יש לנו עוד דיונים היום בוועדה, נצטרך להתחיל ואני רוצה לפתוח את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי ואנחנו היום במסגרת יום מיוחד בכנסת, שהוקדש לנושא העוני, אנחנו דנים בחוסר ביטחון רפואי ותזונתי בקרב נשים החיות בעוני.

עאידה תומא סלימאן: היום בכנסת אנחנו מציינים את יום המאבק בעוני וזו יוזמתם של חבר הכנסת אכרם חסון, חבר הכנת אלי אלאלוף וחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף ועוד שניים שלושה חברים, אבל אני חושבת שהיטיבו לעשות בלהקדיש יום מיוחד בכנסת להעלות את הנושא על כל היבטיו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רגילים להתייחס לנושא של העוני והמאבק בעוני, אני לא מדברת על הארגונים שעוסקים בזה יום יום – אבל בכנסת בדרך כלל מתייחסים ומקדישים לזה זמן כאשר עולה הדוח של ביטוח לאומי או בשנה האחרונה גם בדוח של ארגון לתת, גם התייחסנו לנושא הזה והקדישה הכנסת בשנים שעברו לפעמים יום מיוחד.

עאידה תומא סלימאן: למרות שבעיני אנחנו אמורים – ואנחנו אכן מתעסקים, אם היינו שמים לב – בנושא של עוני יום יום, כאשר אנחנו מדברים ומדברות על נושאים אחרים שקשורים לחיים של הקבוצות המוחלשות בתוך החברה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: רבים מתייחסים ותופסים את העוני כמכת גורל, כי ברוב המקרים או נולדת למשפחה ענייה, רוב הסיכויים שתגדלי להיות עניה ותהיי ילדה עניה ותתפתחי כילדה עניה שאין לה גישה לאפשרויות ולאופציות להתפתח מעבר לזה, אבל אי אפשר לטעות ולחשוב שההתפתחות בצורה כזו – היא לא עניין של גורל אלא עניין יותר של מדיניות.

עאידה תומא סלימאן: תוצר של שיטת ממשל המסת

עאידה תומא סלימאן: מכת על כח פוליטי ועל חלוקה לא שוויונית ולא צודקת של משאבי המדינה.

עאידה תומא סלימאן: אם מקבלי ההחלטות היו עם ראייה חברתית כוללת, הנשענת על ערכים של צדק חלוקתי ושוויון ערכי, אולי היו גורמים להרבה קבוצות באוכלוסייה לא להיות מוחלשות ולא להיות עניות וסובלות מהתופעות המתלוות לעוני הזה.

עאידה תומא סלימאן: במצב שבו מספר קטן של משפחות, שלפעמים סופרים אותן על שתי הידיים ולפעמים על שלוש ידיים, מספר קטן של משפחות במדינה נהנות מעושר בלתי נתפס, ותאמינו לי, אני אחת מהנשים שלפעמים אני לא תופסת מה אנשים עושים על כל הכסף הזה שיש להם ולמה הם צריכים אותו בכלל, כל כך הרבה, אבל כנראה לאגור ולצבור כסף זה לצבור כח גם.

עאידה תומא סלימאן: במצב שיש מספר קטן של משפחות שנהנות מעושר בלתי נתפס, הרוב הגדול של האוכלוסייה במדינת ישראל צריך להתחרות על חלק מאד קטן מעוגת המשאבים והתקציבים במדינה הזו.

עאידה תומא סלימאן: כמובן אפשר לדבר רבות על סדרי העדיפויות ועל איך בעצם אפשר למגר את תופעת העוני, אבל בכדי שנתפכח כולנו ונבין שצריך כן להלחם בתופעה ובבעיה העיקרית שנקראת עוני, צריכים גם לקבל איזו שהיא הבנה שענין העוני הוא לא עניינים של העניים אלא הוא עניין לכלל החברה הישראלית ובסופו של דבר, אם יישאר ואם יגדלו המספרים והסטטיסטיקה – והם אכן גדלים - וכמה שאפשר מנסים לעשות או להגיש סטטיסטיקות שקצת מקלות עם המצב, אבל אנחנו יודעים.

עאידה תומא סלימאן: לאחרונה, בדוח של לתת אם אני לא טועה, לא, זה היה דוח אחר שדיבר על עליה במספר המשפחות ששני בני הזוג עובדים ובכל זאת הם עניים.

עאידה תומא סלימאן: ב-10 השנים האחרונות, אם אני לא טועה, נאמר שמספר המשפחות העניות ששני בני הזוג הם עובדים קפץ לפי 5 מהמספר לפני 10 שנים, זה מחריד לשמוע את זה.

עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו מתמקדות בנשים ואני יודעת שהרבה מכן ידברו על משפחות חד הוריות שעומדות בראשן נשים, אבל אני רוצה להזכיר לכולנו שנשים גם נמצאות במשפחות שהן משפחות לא חד הוריות, אלא משפחות – לא רוצה להגיד נורמטיביות ולא רוצה להגיד נורמליות, אלא משפחות – של שני בני זוג ובכל זאת נמצאים בעוני ובכל זאת הנשים האלה סובלות מעוני ואנחנו יודעים הרבה מהסיפורים ואני רוצה להזכיר, שלצערי הרב העוני במדינה הזו מקבל גם כן פנים לאומיות.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אנחנו מדברים על 25 אחוז באופן כללי של עוני באוכלוסייה במדינת ישראל, המספר קופץ למעל ל-50 אחוז באוכלוסייה הערבית וזה, אם זה פנים שהם לא רק מעמדיים, אלא בנוסף לכך לאומיים, אם לא נתפוס את זה בצורה כזו אז לא נדע באמת לפתור את הבעיות כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לרן מלמד, סמנכ"ל עמותת ידיד, אני רוצה להודות לך רן, אתה כבר ניגשת אלי עם הנושא הזה לפני כמה זמן, לבקש אותו, והנה הגיע הזמן ואני נותנת לך זכות דיבור, בבקשה.

<רן מלמד: קודם כל תודה, אני לא ארחיב כי אני ביקשתי שיגיעו לכאן היום האנשים שבגללם התחלתי לנדנד לך ולשר הבריאות ולשר הרווחה וליושב ראש ועדת העבודה והרווחה, לטפל בנושא שאני מודה שעד שנחשפתי אליו, לפני כשנה וחצי במפגש עם סטודנטים ואמהות פעילות באוניברסיטה בן גוריון, לא ייחסתי לו מספיק חשיבות וזאת אולי היתה טעות גדולה שלי, כמי שעוסק עם הארגון שלו בקידום נושאים של ביטחון תזונתי כבר יותר מ-15 שנה, שדווקא נושא כזה שהוא לכאורה עם אוכלוסייה יחסית קטנה, אפשר היה לפתור אותו מזמן והוא לא בא לידי ביטוי ואני אסביר עליו.

<רן מלמד: אני חושב שאולי זה אחד מהדברים שאפשר יהיה להוציא מכאן, מהדיון הזה, כסיכום שלא יהיה רק דיון הצהרתי אלא עם איזה שהוא סיכום.

<רן מלמד: כי ככל שאנחנו מדברים על קבוצות באוכלוסייה שאנחנו יכולים להגדיר אותן יותר במדוייק ולמקד אותן, הפתרונות שניתן להגיע אליהם, אני חושב שהם פתרונות יותר יעילים, כי העלויות התקציביות שלהם הרבה יותר קטנות.

<רן מלמד: אני נפגשתי לפני כשנה וחצי עם קבוצה של סטודנטיות ואמהות בבאר שבע, שסיפרו לי על מצב של אמהות, בעיקר חד הוריות, אבל לא רק, שמוצאות את עצמן בהריון וסובלות בעצם מחוסר ביטחון תזונתי, שמוביל אחר כך לחוסר ביטחון בריאותי.

<רן מלמד: ניסינו להבין יחד איתן איפה הדברים עומדים ומה צריך לעשות כדי לתקן אותם ובין השאר למדנו על תכנית, אחת מהמוצלחות ביותר שקיימות בארצות הברית שנקראת וויק שאמורה לטפל בילדים ובילודים, ממצב ההריון עד שנה או אפילו יותר אחרי הלידה, כדי לוודא שהאוכלוסייה הזאת אכן מקבלת את הצרכים שלה ומצליחה להתחיל ולגדל את הילדים ולשמור גם על האמהות.

<רן מלמד: לא מדובר רק על ביטחון תזונתי של אימהות או נשים, אלא מדובר גם על ביטחון תזונתי ובריאותי של הילדים שלהן ואם הילד שנמצא עוד בתהליך ההריון לא מקבל את אבות המזון, את התוספים, את התרופות ואת הדברים שהוא צריך לקבל, ברגע שהאמא בגלל מצוקה כלכלית לא יכולה לבצע את כל הבדיקות ואגב, עשינו בדיקה, לא כל הבדיקות היום שאמהות בהריון צריכות לעשות ניתנות בחינם.

<רן מלמד: יש בקופות החולים חלק מהדברים – יש קופות חולים שכמובן נותנות יותר, יש קופות חולים שנותנות פחות, אבל אף אחד לא חשב אף פעם לנסות ולייצר איזה שהוא סל שבמסגרת הסל הזה יבואו ויגידו – כל אם, בהריון, שאנחנו יכולים לאתר או להבין שהיא נמצאת במצוקה של חוסר ביטחון תזונתי וביטחון בריאותי, אנחנו נספק לה מראש את סל השירותים המובנה מתחילת ההריון ועד סופו ואולי גם לאחר מכן, כדי שהיא תוכל לנהל את ההריון כמו שצריך, כדי שהיא לא תפחד ללכת לרופא הנשים מפחד פן הוא ייתן לה בדיקות או תרופות שהיא לא תוכל לעמוד בהן וכד' והסכום הוא לא בשמיים.

<רן מלמד: בשיחות שהיו לי גם עם שר הרווחה וגם עם שר האוצר הגענו למסקנה שמדובר בסכום של כ-15 מיליון שקלים בשנה.

<רן מלמד: אחר כך יושבים פה סטודנטית שעשתה את המחקר ופרופ' רוני קאופמן שידבר, בסכום הזה יסבירו איך אפשר לאתר את אותן נשים ואיך אפשר לתת להן את המענים שהן צריכות.

<רן מלמד: אני כן חייב להגיד פה מילה טובה אחת קטנה לקרן ידידות, שקראה כתבה שעשינו בנושא הזה לפני שנה וחצי והחליטה שהיא מרימה את הכפפה ובנתה איזה שהוא סל שהיא מעניקה אותו לאמהות אחרי הלידה.

<רן מלמד: להגיד לכם שזה התפקיד של קרן ידידות?

<רן מלמד: אני חושב שלא.

<קריאה: אנחנו כאן.

<רן מלמד: אני חושב שלא, אני חושב שקרן ידידות עושה טוב שהיא עושה את זה, אבל מכיוון שמדובר בכסף קטן זו צריכה להיות אחריות מלאה של הממשלה ושר האוצר אמר לפני כמה חודשים, בדיון פה בכנסת, שיש לו מספיק כסף במשרד לדברים טובים.

<רן מלמד: וכמו שהוא אמר שלשלום, שלא תהיה לו בעיה של תקציב בנושא פיקוח על בתי אבות- - -

עאידה תומא סלימאן: טוב, אנחנו יודעים.

עאידה תומא סלימאן: רן, אנחנו יודעים שהכסף נמצא, השאלה איך מחלקים אותו ולאיזה מטרות.

<רן מלמד: אז אני אסיים ואני אגיד שני דברים- - -

עאידה תומא סלימאן: מהצהרות שבענו.

<רן מלמד: נכון.

<רן מלמד: אני אגיד עוד שני דברים שגם הם, לדעתי, צריכים באיזה שהוא שלב לעבור לפיקוח של הוועדה.

<רן מלמד: שר הבריאות השיב לבקשה שלנו בנושא הזה, אני לא אקרא את כל המכתב, אבל השורה התחתונה שלו היתה שהוא בהחלט רוצה לבדוק את הנושא של הפעלת תכנית וויק בישראל והוא מבקש שהמועצה לביטחון תזונתי תגיש לו תכנית עבודה בנושא הזה, כי הוא כן מעונין לתקצב אותה.

<רן מלמד: שר הרווחה ענה לנו שהוא מתכוון – זו תגובה שקיבלנו ממנו בחודש יולי שנה בעברה – מתכוון להעלות את הנושא לבניית מודלים באמצעות הביטוח הלאומי כדי לראות איך אפשר דרך הביטוח הלאומי לסייע, ואני חושב שחלק מהדברים שנרצה לשמוע פה זה באמת אם יש כבר איזה שהוא איגום משאבים ואולי איך אפשר להעזר בארגוני החברה האזרחית, כדי לעזור למשרדי הממשלה לקדם את המדיניות הזאת.

<רן מלמד: מילה אחרונה, אני חושב – וזאת אולי צריכה להיות קריאה מפה – שאישה שנמצאת בהריון ונמצאת במצב של עוני שמוביל לחוסר ביטחון תזונתי ובריאותי, צריכה לקבל קצבה בתקופת ההריון שלה מהמדינה.

<רן מלמד: איזה שהוא מענק שיאפשר לה בשקט נפשי לקיים את ההריון, בלי שהיא תצטרך להגיע למצבים שבהם היא לא הולכת לרופא, לא מבצעת בדיקות, לא קונה תוספים, לא אוכלת את מה שהיא צריכה – כי היא אולי שומרת לילדים האחרים במשפחה ואולי מפה נצליח להשיג את אותם 15 מיליון השקלים, שהם באמת לא כסף גדול, תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, אני חושבת שכפי שאמרתי, תוך כדי הדברים שלך, אני לא מאלה שמאמינים שחסר כסף במדינה.

עאידה תומא סלימאן: קיים הכסף ונמצא הכסף והוא נמצא בתקציב המדינה, רק לצערנו הרב הוא מוקצה ליעדים שלא רק שהם לא פותרים את הבעיות, אלא יעדים שמנציחים את הפערים ומגדילים אותם.

עאידה תומא סלימאן: תמר טונין בן סימון, בבקשה גברתי.

<תמר טונין בן סימון: כמו שרן אמר, אני בעצם - בליווי של פרופ' רוני קאופמן - עשיתי יחד עם חברותי מחקר, אודות חוסר ביטחון תזונתי בקרב נשים בהריון ובדקנו בעצם את המחקרים בנושא יחד עם המצב בשטח.

<תמר טונין בן סימון: ראינו שבעצם גם בשטח וגם המחקרים בנושא מאד דלים, יש הרבה מאד נתונים סטטיסטיים על חוסר ביטחון תזונתי בישראל, בקרב קשישים או סך הכל, אבל אין באופן ספציפי אודות נשים בהריון.

<תמר טונין בן סימון: אותו דבר בשטח, אני באופן אישי, כשהייתי בהכשרה מעשית במחלקה לשרותים חברתיים בבאר שבע ראיתי ששואלים נשים אם יש להן ילדים ולפי זה מקבלים את המענים של סל המזון, אבל לא שואלים על הריון.

<תמר טונין בן סימון: זאת אומרת אין מענים ספציפיים לאוכלוסייה הזאת, גם למשל בטיפות חלב שואלים אם האישה אוכלת נכון, אם יש לה מודעות לחשיבות של תזונה נכונה שחשובה להתפתחות, אבל אין בעצם מענים פרקטיים.

<תמר טונין בן סימון: סביב זה בעצם חיפשנו את המענים שיכולים להיות בין אם זה תכנית וויק או סבסוד של תרופות ושל כל הבדיקות שנעשות בהריון.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, אני חושבת שכדאי להזכיר לעצמנו גם שיש לזה השלכות על המצב הרפואי של הפעוטות והילודים.

עאידה תומא סלימאן: למשל, אחד הדברים שהדהימו אותי שתמותת תינוקות ערבים בדווים בנגב היא פי 3 מהתמותה בקרב פעוטות באופן כללי במדינת ישראל וחלק גדול מזה מוסבר על ידי המצב הבריאותי והתזונתי של הנשים עצמן, של האמהות, שזה משליך אחר כך על הילדים ואיך שהם נולדים.

<תמר טונין בן סימון: אני רוצה גם לציין שכשיצרנו קשר עם אחות טיפת חלב, התברר שבדרך כלל אחות טיפת חלב כן מבררת לגבי קשיים נפשיים שיש לאישה, היא מבינה את ההשלכות של זה, אבל לגבי מענה ממשי למי שסובלת מחוסר ביטחון תזונתי, זה פחות קיים.

<תמר טונין בן סימון: סדר העדיפויות הוא בעייתי גם מהבחינה הזו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: פרופ' רוני קאופמן – מחלקה לעבודה סוציאלית אוניברסיטה בן גוריון, בבקשה אדוני.

<רוני קאופמן: קודם כל אני רוצה לברך על הדיון ואני חושב שהוא במקום המתאים, כי כשמדברים על ביטחון תזונתי וכשחוקרים ביטחון תזונתי, חוקרים את האמא, האישה, היא יודעת מה קורה.

<רוני קאופמן: כל המחקרים מראים שלמי שאין אוכל – היא לא אוכלת, היא מוותרת, נותנת לילדים, נותנת לבן הזוג.

<רוני קאופמן: הנושא הזה הוא נושא של זכויות נושא פר אקסלנס ואני מאד מאד מקווה שגם הנושא הזה סוף סוף יעלה על סדר היום של ארגוני הנשים הגדולים, כי צריכים להאבק ולהלחם בזה, הנושא הזה לא מטופל כמו שצריך בכלל.

עאידה תומא סלימאן: גם ארגוני הנשים יש להם סדר יום שאני לא תמיד מסכימה אתו.

<רוני קאופמן: אני יודע ואני חושב שצריכים – בגלל זה חשוב להגיד את זה וחשוב לנסות ולדבר אתם גם כן.

<רוני קאופמן: תראו, מדובר פה למעשה בזכות חברתית, מאד בסיסית, להיוולד, לגדול ולחיות בביטחון תזונתי.

<רוני קאופמן: זה לא דבר שאפשר להתווכח עליו, זו זכות מוכרת באמנות בינלאומיות שגם ישראל חתומה עליהן ולכן אני מסכים עם רן, שמי שצריך לספק את הנושא הזה זו המדינה, זו אחריות המדינה, זו לא אחריות פילנתרופיה, לא עמותות, לא רצון טוב, רק המדינה צריכה לקחת אחריות ואני חושב שגם ההצעה שתהיה קצבה בנושא הזה – היא הצעה מצויינת.

<רוני קאופמן: יש פה איזה פרדוקס, הנושא של ביטחון תזונתי – 15 שנה רן ואני באמת עובדים הרבה ביחד, בשיתוף פעולה בנושא הזה וזה עלה סוף סוף על סדר היום, יש לנו כבר ידע ומידע, אם כי לא עד הסוף, אבל מי שמקבל היום את הסיוע זה בעיקר האוכלוסיות שהן יותר בסכנה חברתית ונפשית, מאשר בסכנה של התפתחות בריאותית בסיסית.

<רוני קאופמן: זאת אומרת, בביטחון תזונתי ככל שהגיל יותר צעיר – הפגיעה יותר קשה.

<רוני קאופמן: כמו שנאמר פה ואני מסכים עם זה, כל המחקרים גם מראים את זה, שאם תינוק או עובר גדל בלי המזון שהוא צריך לקבל – יש פה פגיעות אי-רברסביליות.

<רוני קאופמן: זאת אומרת, יש פה פגיעות מוחיות, התפתחותיות קשות ביותר ולא יכול להיות שדווקא האוכלוסייה הזאת, הצעירה ביותר וגם הגיל הרך, לא זוכה היום לשום התייחסות בנושא הזה.

<רוני קאופמן: זה מצחיק, יש לילדים, זה חשוב שיש להם בבתי ספר, זה חשוב שיש לקשישים, אבל הכי חשוב שיהיה לגיל הרך ולתינוקות, זה הכי חשוב.

<רוני קאופמן: בגלל זה פעם היה לנו שירות נהדר – טיפת חלב – שהיום מנסים לחסל אותו, הוא דאג והיה שירות למופת בעולם ואני חושב שהוא גם יכול להיות שירות שאולי יכול לתרום בנושא הזה וכמו שנאמר נכון, צריך להיות על סדר היום לבדוק ואני חושב שאולי אפשר להעביר תקנות בנושא, שבודקים – כמו שבודקים לגבי קשישים, אם הם סובלים מאלימות ומגיעים לבית חולים, אז צריך לבדוק אם האישה בהריון נמצאת במצב של חוסר ביטחון תזונתי ואפשר למצוא את זה, יש כלים מאד פשוטים לגלות את זה.

<רוני קאופמן: אני רוצה עוד להוסיף שלמעשה הזכות הזאת היא מוכרת, היא קיימת, אבל יש מחדל גדול מאד שהממשלה לא לוקחת את האחריות הזאת ואני חושב שאנחנו כולנו צריכים למחות על זה.

<רוני קאופמן: יש שתי דרכים להתמודד עם הבעיות – או שמחליטים שממגרים את זה, זאת אומרת שלאנשים או לנשים תהיה הכנסה מספיק גבוהה מקצבאות או ממשכורת כדי להגיע לביטחון תזונתי או אם הממשלה אומרת – טוב, אנחנו משלימים עם זה שיש לנו יותר חוסר תזונתי ורעב מאשר בארצות הברית, ויש לנו לפחות ב-50 אחוז יותר במקרים הקשים.

<רוני קאופמן: בארצות הברית זה לא מפתיע, אבל אם אנחנו מחליטים שאנחנו חיים עם זה ומצויין שאנשים יחיו בחוסר ביטחון תזונתי, זו גזירה משמים, זו לא אחריות שלנו, לפחות צריכים לדאוג לכך שאנשים שנפגעים מהמדיניות הזו, מאי מימוש הזכות הזאת, יקבלו את העזרה שהם צריכים.

<רוני קאופמן: בארצות הברית התכנית הזו של וויק, שהיא באמת תכנית מצויינת, ניתנת ל-10 מיליון נשים ומוקצים לטובתה 7 מיליארד דולר, לא יכול להיות שארצות הברית שהיא אנטי חברתית במהותה דואגת- - -

עאידה תומא סלימאן: ומה אנחנו?

<רוני קאופמן: אנחנו מתעלמים מהנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חברתיים מאד במדינה הזו?

עאידה תומא סלימאן: פעם היינו.

<רוני קאופמן: לא, לא, אנחנו גם מתיימרים, מילא לא היו יומרות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא בטוחה שאפילו מתיימרים, לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת ממסדית, אני לא מדברת על הרצון של הארגונים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלצערי הרב ממשלות ישראל מתרחקות יותר ויותר מהגישה החברתית ואם יכולים להרשות לעצמנו שהנסיעות של ראש הממשלה יעלו כ-15 מיליון שקל, בדיוק הסכום שיעלה סל כזה לנשים – אני חושבת, אם מחליטים על זה כן ועל זה לא, ברור מה סדר העדיפויות, עם כל החשיבות לנסיעות של ראש ממשלה.

עאידה תומא סלימאן: חגית מרסדס?

עאידה תומא סלימאן: עוד לא הגיעה, אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: נחמה דותן מאיגוד העובדים הסוציאליים, בבקשה גברתי.

<נחמה דותן: אני עם שני כובעים, אבל אני פה כנציגה של איגוד העובדים הסוציאליים, אני מפקחת במשרד הרווחה, יש לי מבט משתי זוויות על הסיפור.

<נחמה דותן: לפני 20 שנה פיקחתי על אחת הרשויות היותר עניות במדינת ישראל, שלקחו ממנה את האחיות של בתי הספר ונתנו את זה לנטלי, לעשות את הבדיקות בבתי הספר והסתבר שאותן אחיות, שהיו באותו ישוב, שימשו אחיות גם בגבעתיים והאחיות האלה היו מאד נמרצות ומדדו כמה רכיבים – היקף ראש, גובה ומשקפיים.

<נחמה דותן: היה הבדל מאד מאד גדול בין הישוב המאד עני, בקרב בנים שהלכו לחינוך דתי ובין הילדים של גבעתיים, גם בגובה, גם בהיקף ראש, רוב הילדים נזקקו למשקפיים.

<נחמה דותן: זאת אומרת, אם אנחנו מדברים על נזקים, יש נזקים חמורים באוכלוסייה, אני מצטרפת לכל מה שנאמר כאן, נזקים מוכחים שאנחנו יודעים עליהם.

<נחמה דותן: לצערי הרב הדברים האלה התגלגלו למעלה, אבל אף אחד לא הרים אותם כיוון שמשרד הרווחה לא מצליח לדבר, לדעתי, בצורה נכונה, טובה, עם משרד הבריאות.

<נחמה דותן: אלו שני משרדים שפועלים לבד ואם אנחנו יושבים פה בכנסת אז אולי הזמן להגיד למשרדים לפחות להיות בקשר כדי שדברים יקרו, כי הנתונים האלה הגיעו למשרד הבריאות, אבל אלו היו שני קווים מקבילים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך לפתח שיח אחר בין המשרדים, כי אם הם ימשיכו לדבר בשיח הקיים, גם אז לא יגיעו לתוצאות שאנחנו רוצים.

<נחמה דותן: רק להגיד משהו, את אמרת שהמדינה התרחקה – אני בת 67, עומדת לצאת לפנסיה עוד חודשיים, אני הייתי תלמידה בבית ספר בשנת 55, 56.

<נחמה דותן: להגיד לכולם – זו היתה מדינה בראשית הדרך, והיתה לנו בבית ספר הסעדה, היתה לנו אחות בבית ספר והייתה מרפאת שיניים שילדים הלכו אליה וקיבלו טיפולי שיניים.

<נחמה דותן: אז אם אנחנו מדברים על מדינה בתחילת דרכה, כשהמדינה רואה את האזרחים שלה ומטפלת בהם ועושה את הדברים למען האזרחים, איפה אנחנו שצריך להביא וויק, לא הבנתי אפילו את השם.

<נחמה דותן: זו תכנית עבור X נשים ואיפה אנחנו נמצאים היום.

<נחמה דותן: אתמול הייתי בדרום תל אביב ואספתי מהעובדים הסוציאליים את הבנות שלהם לגבי הפערים בנושא הבריאות בקרב נשים שהם מטפלים בהן ואני מביאה דברים של שכונת התקווה, ארגזים, אמרו לי מאד מאד ברור: קודם כל לכל הנשים העניות באופן גורף אין ביטוחים משלימים, זאת אומרת מראש נידונות לזה שגם אם יש משהו שאפשר לקבל באמצעות ביטוחים רפואיים – אין להן, כי זה כסף.

<נחמה דותן: אני חושבת שבענין הזה אפשר לטפל מאד מהר, בביטוחים המשלימים, רק בלדבר.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת?

<נחמה דותן: אפשר להגיד שנשים מקבלות קצבה, יהיו להם ביטוחים משלימים- - -

<קריאה: לקבוע שיהיה להן שב"ן, לתת להם אוטומטית לשב"ן.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<נחמה דותן: זה משהו שעניים מסומנים- - -

<קריאה: אם זה היה בביטוח הבריאות הבסיסי אז לא היה צורך גם בביטוח משלים.

<קריאה: אם תהפכו את השב"ן לבסיס אז- - -

<נחמה דותן: אני רוצה להגיד פה שמדינת ישראל הסירה אחריות לגבי טיפולי שיניים.

<נחמה דותן: יושב פה רופא, אתה רופא?

<נחמה דותן: לא.

<נחמה דותן: הקטע של אנשים בלי שיניים, אנחנו מדברים על ביטחון תזונתי, זה מוקש רפואי הסיפור של האין שינויים.

<נחמה דותן: יש המון תכניות שיקום היום עבור כל מיני נשים, אני רוצה לראות מישהו שמקבל אישה לעבודה שאין לה שיניים.

<נחמה דותן: כאבים, כל הקטע של אוכל ותזונה כשאין שיניים הוא פגום ברמות על.

<נחמה דותן: אחד הדברים שנחשפתי אליהם אתמול, קשה, זה הסיפור של המודעות של הנשים לקידום בריאות.

<נחמה דותן: זאת אומרת, נשים עניות לא הולכות לממוגרפיה, אין ידע בזיהוי נניח נקודות חן, אוסטאופורוזיס, לא יודעות כמעט דבר, לא מודעות, לא יודעות, לא מטפלות בכל הסיפור של רפואה מונעת.

<נחמה דותן: הן עסוקות בהישרדות ואני חושב ש- - -

עאידה תומא סלימאן: דווקא העובדים הסוציאליים לימדו אותי על סולם מסלו.

<נחמה דותן: אוקיי, אבל אי אפשר לשים את זה שם.

עאידה תומא סלימאן: אם רודפים אחרי פת הלחם, ממוגרפיה זה נחשב כאילו שלב- - -, למרות שאני יודעת שממוגרפיה היא לא מותרות אלא דברים בסיסיים, אבל בתפיסה של לנסות לרדוף אחרי פת הלחם ולנסות להתקיים ולקיים את המשפחה- - -

<נחמה דותן: זאת התוצאה.

<נחמה דותן: אני חושבת שזה עולה הרבה יותר למדינת ישראל מאשר לאכוף את זה בדרך אחרת.

<נחמה דותן: דבר נוסף שאני נחשפתי לו דווקא כמפקחת, זה פניה למשרד הרווחה לממן תרופות.

<נחמה דותן: נשים מגיעות ללשכות הרווחה, מבקשות מימון של תרופות והעובדים הסוציאליים אומרים שהרבה פעמים האמא מתלבטת בין התרופה הפסיכיאטרית שלה לריטלין של הילד.

<נחמה דותן: יש שם דילמה – מה קונים קודם.

<נחמה דותן: זה משהו שהמערכת הבריאותית לא לוקחת על זה אחריות מכיוון שכשהאישה יוצאת מהרופא או האיש או הזקן יוצאים מהרופא, אני לא מכירה את השאלה - האם אתה מסוגל לממן את התרופה ומה מערכת הבריאות עושה עם הסיפור הזה של מימון התרופות.

<נחמה דותן: הוא נותן את התרופה אבל אף רופא לא מתעניין בתשלומים כי מערכת הבריאות לא נמצאת שם בכלל.

עאידה תומא סלימאן: גם אם בסופו של דבר זה לא אחריות של רופא אינדיבידואלי, זו אחריות של המערכת.

<נחמה דותן: נכון, זה לא בתודעה.

<נחמה דותן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לרותי יהושוע, הפורום למאבק בעוני.

<קריאה: היא יושבת פה אבל היא יצאה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר גלית שאול – מנכ"לית מרכז רקמן.

<גלית שאול: אני מצטערת על מי שלא הצליח להגיע, אני חייבת להודות שהתורים בכניסה לכנסת ביום העוני הם מפתיעים והם רק מעידים, לצערי, על מצבה הקשה של מדינת ישראל, שהמונים נוהרים לכאן כדי להעלות את הסוגיות הבוערות.

<גלית שאול: אני רוצה להתחבר דווקא לדברים האחרונים שנאמרו כאן ולהגיד שנשים, ללא כל קשר לשאלת מצבן – הריון או לא הריון – אני לא מכירה את המצב של נשים בהריון, חזרה לרן ידידי שאם הוא אומר את הדברים אז הוא בדק אותם והם נכונים ומצבן קשה, אני חושבת שנשים בכלל צריכות ביטחון תזונתי ובכלל צריכות להיות בעלות הכנסה גדולה יותר שתאפשר להן לקיים את עצמן בכבוד, ללא קשר – ואת יודעת מה?

<גלית שאול: אני במובנים מסוימים קצת עצוב לי, לא הייתי רוצה לייצר תמריץ או איזו שהיא חשיבה אצל נשים שאם הן תהיינה בהריון אז אולי הן תוכלנה להשתכר קצת יותר או להביא כסף באיזה שהוא אופן הביתה, זה עצוב לי להגיד את הדברים האלו, אבל בהחלט קשה לי לחשוב על מצב שבו אישה שנמצאת במצב כל כך נואש גם תחשוב על דרכים שתוכל להגדיל את הקצבה.

<גלית שאול: זה קשה לי, באמת קשה לי לומר את הדברים האלו, אני חושבת שצריך לדאוג ולאפשר לנשים קיום בכבוד.

<גלית שאול: יש לנו במדינת ישראל השקעה מאד גדולה בילודה, אנחנו כולנו דואגים לממן כל מה שאפשר מכספי המיסים שלנו כדי שיהיו יותר ויותר ילדים ואנחנו כולנו – טיפולי פוריות, אני לא רוצה חלילה לפגוע ובאמת, עיני לא צרה באף אחד, אבל מה שקורה זה שכולם דואגים מה קורה עד שנוליד את הילדים הכי טובים והכי חזקים והכי בריאים – אבל מה קורה ביום שאחרי?

<גלית שאול: ביום שאחרי יש ילדים במדינת ישראל שיש להם אבא, הרבה פעמים שלא משלם מזונות ויש מדינה שלא משלמת ויש פה איזה שהוא פיל בחדר שהוא כל הזמן אנחנו חוזרים מדיון לדיון ושמים אותו על השולחן ואומרים – יש לנו 22 מיליון שאנחנו צריכות שישקיעו באיזו שהיא תכנית ובאף מקום אנחנו לא נשמעות.

<גלית שאול: זה תמיד מגיע אליך עאידה כי את תמיד שומעת אותנו, אבל המצב הוא כזה שהסכומים הם כל כך- - -

עאידה תומא סלימאן: אני שומעת אבל לצערי לא - - -

<גלית שאול: אתמול היה פה בדיון בנושא של סיוע משפטי ובאמת, אני בעד, אחד הדברים הכי חשובים, אבל דיברנו על מסלו ואמרו שאוכל זה דבר ראשון ו-17 מיליון לתת לבוררות לתקנות הסיוע המשפטי, שזה חשוב מאד, באמת זה חשוב כי יש קושי מאד גדול בנושא של הייצוג, אבל מצד שני כשמדברים על 22 מיליון שצריכים כדי להסיר את החסם הזה, ליציאת נשים לעבודה, לאפשר להן להשתכר יותר בכבוד, אנחנו לא משמיעים קול צעקה בסיפור הזה.

<גלית שאול: באמת, אני לא מצליחה להבין לאיפה עוד צריך להגיע במדינת ישראל כדי שמישהו יבין שצריך למנוע, לסיים את העוול שקורה בנושא של מזונות ילדים.

<גלית שאול: אז לטובת מי שלא מכיר פה את הנושא, אני רוצה להגיד במשפט וחצי, יש לינק בין מזונות ילדים לעבודת האישה וזה חסם שלא מאפשר לנשים לצאת לעבודה.

<גלית שאול: אני מצטערת שאני- - -

<קריאה: זה תוקן.

<גלית שאול: זה לא תוקן.

<קריאה: זה תוקן בחלקו.

<גלית שאול: זה לא תוקן, לא תוקן בחלקו, לקחו מכיס- - -

עאידה תומא סלימאן: שניה שניה, אני יודעת שאת מדברת על הצעת החוק, זה תוקן ממש במשהו שמסביב ל- - -

<קריאה: אני מדברת על החוק שנכנס בינואר.

<גלית שאול: נכון, החוק שנכנס בינואר לקח מנשים מס הכנסה שלילי במקביל.

<רן מלמד: זה לא נכון מה שאתן אומרות, תפגשו עם הנשים, הן קיבלו עכשיו, סליחה שאני מתערב, אני פוגש את הנשים האלה כל יום, גברתי יושבת הראש, פגשתי נשים בעכו שבוע שעבר שבאו בגאווה ואמרו איך ההכנסה שלהן גדלה ב-30 אחוז.

<רן מלמד: ונכון, צריך יהיה לעשות עוד תיקונים על הדבר הזה, אבל להגיד שזה לא משנה להן, היום מיידית את ההכנסה, זה פשוט לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: שניה שניה שניה, אנחנו יודעים שזה שינה- - -

<גלית שאול: לא מספיק.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו יודעים שזה הביא עליה בכנסה, אבל בואו נודה בזה שזה בדיוק כמו- - -

<רן מלמד: אבל זה לא מספיק, נכון.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני יודעת להקשיב לכם טוב, אולי כדאי שגם תקשיבו לי לפעמים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש עליה ומאד חשוב שכל עליה תהיה מבורכת, אבל זה לא פתר את הבעיה סופית, זה ברור.

עאידה תומא סלימאן: זה לא הביא את הנשים האלה לסף הכנסה שהיינו רוצות לראות אותן ואת הילדים שלהן ותמיד חשוב להגיד את זה, כי בדיוק כמו שאני אומרת כל פעם ששואלים אותי – למה צעירות ערביות מסכימות לעבוד ב-1500 שקל?

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת להם שכאשר כל המשפחה מכניסה יחד 4000 שקל, 1500 זה קפיצה לא נורמלית בהכנסה הכללית של המשפחה, אבל זה לא עושה את המשפחה לא עשירה ולא מעמד ביניים.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו, בסדר, 30 אחוז וזה חשוב לאישה עצמה ה-30 אחוז, אבל אני לא מדברת מנקודת מבטה של האישה, שכאילו אמורה להסתפק בכל תוספת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכים לדבר על הסף שהיינו רוצים לראות שהאזרחים חיים בו, זה העיקר.

<גלית שאול: צודקת, זה היה בדברים שלי אז אני כן רוצה להשלים את המשפט.

<גלית שאול: אני דיברתי על זה ואמרתי שלא הוסר החסם, לא הוסר החסם ליציאה לעבודה והלינק הזה בין מזונות ילדים לבין הכנסת האישה לא הוסר, אולי היו שינויים כאלה או אחרים.

<גלית שאול: לדעתי אנחנו עדיין לא רואים את ההשלכות של השינויים כי מענק העבודה נמדד רק בהמשך וכשנשים יפסידו אותו אז יתחילו לבכות, כרגע זה עוד לא קרה, אבל אני כן רוצה לשים את זה על השולחן ולהגיד – אנחנו צריכים לדאוג לילדים שנמצאים פה, הם מטרידים את כולנו, מישהו צריך לעזור לנשים לממן את המחיה שלהם, תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: איילה מאיר, משרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים.

עאידה תומא סלימאן: אם אפשר, איילה, אני מבקשת, אם יש לכם מלא תכניות למאבק בעוני – אתן לך חצי שעה לדבר עליהם, אין לי בעיה, אני מבקשת לדעת באמת.

עאידה תומא סלימאן: משרד העבודה והרווחה, מה התכניות שלכם הקיימות למאבק בעוני ומה אתם עושים?

<איילה מאיר: אוקיי, אני מבטיחה שאני אספר.

<איילה מאיר: לפני כן אני רוצה להתייחס למה שרן אמר, המסמך שרן דיבר עליו שהוא הגיש לשר הרווחה ולשר הבריאות הגיע גם אלינו, לגורמים המקצועיים במשרד.

<איילה מאיר: אנחנו התיחסו אליו, אנחנו חשבנו שנכון כפי שהשר ענה – שזה צריך להיות מענק, קצבה אוניברסלית לנשים בהריון דרך הביטוח הלאומי, חשבנו שלא נכון לייצר פה דיפרנציאליות בהתייחסות כי כמו שלמדנו היטב, בטח במשרדי ממשלה, לכל החלטה ספציפית לקבוצה מסוימת של אוכלוסייה יש הלכות רוחב ואני כמשרד, כמדינה- - -

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת?

עאידה תומא סלימאן: זה לא יהיה דיפרנציאלי?

עאידה תומא סלימאן: כלומר כל אישה תקבל את זה?

<איילה מאיר: כל אישה בהריון- - -

עאידה תומא סלימאן: גם זאתי שעונדת על האצבע שלה יהלום?

<איילה מאיר: לא לא לא, כל אישה תקבל את זה, כאשר היא עונה לקריטריונים של מבחני הכנסה.

<איילה מאיר: לא, דיברנו על מבחני הכנסה, אבל חשבנו שזה צריך להיות חלק מהמערך שביטוח לאומי נותן, בתוך קצבה, בתוך תשלום אוניברסלי שניתן ולא באמצעות מחלקת הרווחה, באמצעות עובדים סוציאליים.

<איילה מאיר: זה מה שאנחנו הצענו.

<קריאה: באיזה סכום מדובר, אפשר להבין?

<איילה מאיר: אני לא יודעת, אני חושבת שדיברת על 15 מיליון?

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, היא שואלת מבחינה אישה אחת.

<קריאה: מבחינת האישה, מי שמקבלת את הקצבה הזאת.

<איילה מאיר: היא לא מקבלת, אנחנו חשבנו שזה נכון ההצעה.

<רן מלמד: אני צריך להסתכל במסמכים, אני אשמח לעדכן אותך.

<קריאה: 1000 שקל?

<קריאה: 2000 שקל?

<קריאה: שנבין על מה מדובר.

<רן מלמד: לא לא לא, יותר.

<איילה מאיר: אני לא יודעת, אני לא זוכרת את הפרטים, אני יודעת להגיד לך שכשקיבלנו את המסמך היה מפורט של 15 מיליון שקלים, היתה שם התייחסות למה זה כולל ואילו בדיקות זה כולל, אני לא זוכרת.

<רן מלמד: היתה חלוקה פר תקופת ההריון, אני אשמח להעביר לך את הפרוט המדויק.

<איילה מאיר: אני רוצה להתייחס עכשיו לשאלתך, חברת הכנסת עאידה תומא, אמנם אני לא אחראית לזה בתוך המשרד, אבל אני נציגת המשרד ולכן אני כן אציג את זה.

<איילה מאיר: שר הרווחה, חיים כץ, יצא השנה לפיילוט במיזם ביטחון תזונתי בשיתוף עמותת אשל ירושלים ולקט ישראל.

<איילה מאיר: 19 מיליון שקלים שמצטרפים ל-19 מיליון שקלים נוספים שהעמותה משתתפת, מיזם משותף, העמותה זכתה במרכז.

<איילה מאיר: 36 ישובם נכנסים למיזם הזה, כמעט 11 אלף לקוחות- - -

עאידה תומא סלימאן: איך נבחרו 36 הישובים?

<איילה מאיר: לפי קריטריונים של עומק העוני, גודל אוכלוסייה, גודל ישוב למס, אשכול חברתי כלכלי, היו כמה קריטריונים- - -

עאידה תומא סלימאן: נשמח לקבל את הרשימה.

<איילה מאיר: אנחנו יכולים לשלוח את המסמך, עם הפירוט.

<איילה מאיר: הפילוט הזה יצא לדרך וכרגע מגייסים רכזים לכל אחד מהישובים האלו, המיזם הזה ישתלב בתוך מחלקות השירותים החברתיים, מדובר בסלים או כרטיסים נטענים בהיקף של 500 ש"ח לחודש ללקוחות של המחלקות לשירותים חברתיים שמוגדרים שחיים בעוני במשבר, בעוני כרוני ומתמשך ואני בכוונה מדגישה את זה כיוון שיש לקוחות – ואנחנו גאים להגיד היום – שיש כמה תכניות: תכנית "נושמים לרווחה" במרכזי עוצמה ב-95 רשויות מקומיות, שהן תכניות ממוקדות לאוכלוסיות בעוני ומשלבות לא רק את הסיוע החומרי החד פעמי הזה, שהמיזם לביטחון תזונתי, אלא - - - במיצוי זכויות ומלווה משפחתי לכל משפחה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני מנסה להבין, עד כמה שידוע לי ב"נושמים לרווחה" כל משפחה מקבלת סל של 800 ש"ח אם אני לא טועה?

<איילה מאיר: לא- - -

עאידה תומא סלימאן: אז כמה?

<איילה מאיר: יש תקציב פרטני גמיש, סל גמיש לכל משפחה בהיקף של עד 8000 שקלים לשנה לכל משפחה.

<איילה מאיר: משפחה לא מקבלת את הכסף, זה חלק מהסל שניתן.

עאידה תומא סלימאן: 8000 לשנה זה לא יוצא 800 חודשי?

<איילה מאיר: זה לא תשלום חודשי.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<איילה מאיר: זה סל שמיועד להסרת חסמים.

<איילה מאיר: יש לנו הרבה מאד דוגמאות כגון כשיש חוב- - -

עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא אותו סל שאת מדברת עליו, החדש.

<איילה מאיר: זה לא אותו סל, בדיוק, אני בכוונה עושה הבחנה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<איילה מאיר: המיזם לביטחון תזונתי מיועד לכ-11 אלף, בשל התקציב המוגבל, כפי שאנחנו יודעים המשאבים מוגבלים והמשרד קבע לא פחות מ-500 שקלים לחודש למשפחה והיה תקציב מוגבל ולכן נכנסו תחת קורת הגג הזאת 11 אלף לקוחות של המחלקה לשירותים חברתיים.

<קריאה: זה למשפחה או לנפש?

<איילה מאיר: זה יכול להיות גם פר נפש, זה יכול להיות אזרח ותיק זקן, זה יכול להיות אדם בודד- - -

<קריאה: לא, אני חושבת על משפחה של 10 נפשות, מה זה 500 שקלים?

<איילה מאיר: לא עשו הבחנה.

<איילה מאיר: מדובר בנפשות, זה יכול להיות למשפחה.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת, משפחה שמורכבת מאדם יחיד או אדם עם ילד מקבלת 500 ומשפחה שיש בה שישה ילדים וזוג מקבלת 500?

<איילה מאיר: לפי מה שהבנתי ממי שאחראית על זה אצלנו במשרד, כן, קבעו סכום קבוע, אבל אני יכולה עוד להגיד שבמסגרת הקריטריונים של הלקוחות שיכנסו לזה, על פי שיקול הדעת של המחלקות לשירותים חברתיים, רוב הלקוחות יהיו משפחות.

<איילה מאיר: עם ילדים ולא בודדים, כיוון שהם אלה שנמצאים במצב גרוע יותר מאשר האנשים היחידים והבודדים ולכן, ראוי להעריך שרוב הלקוחות האלה, מתוך 11 אלף, יהיו משפחות ולא בודדים.

<קריאה: גם ישובים בדווים נכללים?

<איילה מאיר: כן, אני לא יודעת להגיד לך איזה ישובים.

<איילה מאיר: אני יודעת שזה 36 ישובים ואני אדאג שתועבר הרשימה, המידע.

<איילה מאיר: חצי שעה לפני הכניסה לכאן את ההודעה שאני צריכה להיות פה ולא בוועדה אחרת שנרשמתי אליה והמידע הזה נמצא אצלי, ממש אספתי אותו בדרך לפה ואין לי את הרשימה איתי, אני מבטיחה לדאוג שזה יועבר הנה.

<קריאה: אפשר להפיץ את הרשימה באיטרנט שזה יהיה גלוי?

עאידה תומא סלימאן: בואו, אני מבינה.

<רן מלמד: אני כבר יכול לתת לך את הרשימה, שניה.

<איילה מאיר: זה יהיה בשקיפות מלאה, אין בעיה, אנחנו נעביר את זה, אני לא יודעת אם זה מופיע כבר באינטרנט- - -

<רן מלמד: כן כן, מופיע.

<איילה מאיר: אבל אני מניחה שלא תהיה מניעה לפרסם את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ככה, לא נוכל למנות עכשיו את ה-36 מועצות, אבל אני ארצה לקבל את התכנית וגם את הרשימה, נא להעביר לוועדה ואנחנו נעביר לכם גם כן.

<איילה מאיר: בסדר גמור.

<איילה מאיר: חוץ מהמיזם התזונתי, אנחנו מפעילים כבר מזה שנתיים תכנית ב-94 רשויות מקומיות ברחבי הארץ שנבחרו על פי קריטריונים, כ-45 אחוז מהרשויות הן רשויות ערביות, בדוויות, דרוזיות בכל הארץ.

<איילה מאיר: נכנסו לתכנית הזאת 3000 משפחות שהגדרנו אותן כיכולות לייצר שינוי בחייהן ולהתקדם ולהשתלב בעולם העבודה ולצאת ולהחלץ מהמצב שבו הן נמצאות.

<איילה מאיר: בנוסף, אנחנו בנינו באותן רשו מרכזי עוצמה ששם ניתן גם שירות של מיצוי זכויות, גם תכניות וסדנאות קהילתיות וקבוצתיות, וגם תכניות לשילוב בתעסוקה, שזה נותן שירות לכ-12 אלף לקוחות נוספים.

<איילה מאיר: מעבר לזה, יש לנו תכניות ממוקדות, יותר קטנות, כמו תכנית מפה שהיא למשפחות צעירות, עם ילדים בסיכון גבוה, שפועל ב-8 רשויות בדרום, בנגב ויש לנו כמובן תכניות תעסוקה שברובן נמצאים לקוחות שנמצאים בעוני, תעסוקה שנקראת תכנית "אשת חיל" שפועל ב-60 רשויות מקומיות בארץ.

<איילה מאיר: יש לנו מתוכם כ-50 רשויות ערביות, זו תכנית ייחודית ומיועדת לנשים בחברות מסורתיות ברובה נשים ערביות, בעקבות החלטת ממשלה וועדת טרכטנברג שקיבלנו כסף ייחודי לנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: כן, שהסתיים התקציב שלה.

<איילה מאיר: הסתיים ואנחנו דואגים להמשיך אותו, אנחנו התחלנו את המאבק מעכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שתדאגו גם להארכת התכנית ותוצאותיה.

<איילה מאיר: יש לנו תוצאות, יש לנו הארכה וגם את זה אני מוכנה בגאווה להעביר וגם תכנית "תעסוקה לרווחה" שפועלת - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שתעבירו, כי גם אני יודעת מה קורה בשטח ולצערי הרב יש לי הרגשה לפעמים שאנחנו אוהבים לרשום לעצמנו סטטיסטיקה מיידית ולא עוקרים אחר כך מה קורה וכמה מתמידות בשוק העבודה וכמה נפלטות ואיזה סוגי עבודה הן מקבלות ואיזה תנאי שכר.

<איילה מאיר: נכון, אבל כמו שאת עאידה נתת את הדוגמה של האישה שיוצאת ועובדת ב-1500 שקלים ונכון שזו עדיין נשארת משפחה עניה, אבל היא פחות עניה.

<איילה מאיר: אבל אני מסכימה איתך לגמרי, יותר מ-60אחוז מהנשים- - -

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, לא מקובלת עלי תשובה כזו, את יודעת למה, איילה?

עאידה תומא סלימאן: זה לא מקובל עלי כאשר אדם פרטי עושק אישה בצורה כזו, אבל לבוא ולהגיד שתכנית ממשלתית תוציא את הנשים לרמה כזו של השתכרות?

עאידה תומא סלימאן: סליחה, זה לא מקובל.

<איילה מאיר: אז עאידה, גם עלינו זה לא מקובל, אני רוצה להגיד לך ואת שמעת אותי כבר אומר את זה הרבה מאד פעמים, שאנחנו מדברים על עוני – אנחנו מדברים על עוני שהרבה ממנו הוא עוני מבני.

<איילה מאיר: יש בעיה גדולה מאד, בעיקר בפריפריה, גם חברתית וגם גיאוגרפית של המדינה, במקומות עבודה ראויים, יש בעיה חמורה מאד בתחבורה ובתשתיות, נשים שצריכות לצאת ב-4.30 לפנות בוקר- - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

<איילה מאיר: בהסעות של המעסיקים כדי שהוא יסיע אותן, כי אין תחבורה ציבורית בזמן שהיא צריכה להגיע לעבודה, זה שערוריה בקנה מידה לאומי וזה בטח לא יכול תפקידו של משרד הרווחה לטפל בעניין הזה גם.

<איילה מאיר: אנחנו מודעים היטב לזה שעוני הוא לא רק מחסור כלכלי, הוא מחסור בהזדמנויות, מחסור בבריאות, בחינוך, בהשכלה, בתעסוקה, בתחבורה, בדיור, אנחנו מודעים לזה, אנחנו עושים כמיטב יכולתנו.

<איילה מאיר: אנחנו כן חושבים שצריך לקדם נשים, כמובן גם נשים ערביות, אנחנו מקווים שאנחנו נצליח יותר משאנחנו עושים היום, אבל אנחנו עושים יותר ממה שעשינו לפני שנה ולפני שנתיים.

<איילה מאיר: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה איילה ואת יודעת שמה שאני אומרת זה לא מופנה אישית לאף פקיד ממשלתי, אבל אני חושבת שאם משרדי הממשלה ומקבלי ההחלטות היו מקשיבים לשטח יותר מהר ממה שהם עושים היום, היינו חוסכים מעצמנו ומהציבור הרחב הרבה סבל.

עאידה תומא סלימאן: כשדיברנו ב-2004 על החסמים בתעסוקת נשים ערביות – כל גורמי הממשלה וכל הגורמים הממסדיים דיברו על חסם תרבותי ואנחנו אמרנו – אין תחבורה ציבורית, אמרנו שאין מעונות יום, אמרנו כמה דברים.

עאידה תומא סלימאן: עד שלמדו את המנטרה הזו וחזרו על חמשת החסמים שפתחתי בזמנו במחקר שהובלתי בנשים נגד אלימות, לקח 10 שנים.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אומרת לכם, תבדקו את התכניות שלכם כי התכניות האלה לא מניבות את התוצאות הרצויות, אם כבר 5 שנים עובדים על נושא תעסוקת נשים ערביות ובינתיים הצלחנו רק להעלות את האחוזים ב-5 אחוזים ונעצר, כבר שנתיים הסטטיסטיקה במקומה מדשדשת.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: כי הגענו לתקרה חדשה שצריך לפרוץ אותה ופורצים אותה כאשר עושים הערכה אמתית ובודקים מה קורה בשטח ולצערי, זה לא קורה.

<איילה מאיר: טוב, אני מבטיחה לך שאני אעביר לך את ההערכה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת יעל כהן פארן שאני מאד שמחה שהגעת.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: זה יום מאד עמוס עם המון ועדות ובאמת, אני מברכת על הדיון והדברים שנאמרו עד עכשיו היו בהחלט גם חשובים ומעניינים, אבל גם דורשים פעולה קצת יותר נמרצת, בעיני, מצד הממשלה ובואו נשים את זה על השולחן, אני גם חברה ונמצאת הרבה בוועדה לצדק חלוקתי ובאמת, הבעיות של עוני בארץ וחוסר הצדק המשווע לא מעניינות את הממשלה הזאת.

יעל כהן-פארן: אני אומרת את זה בצער, אני אומרת את זה בביקורת כמובן, יש פה 10 שנים שהממשלה מתעדפת מגזר מסוים ואי אפשר להתעלם מזה שתקציבי עתק שמועברים לתשתיות בשטחים ולכל מיני תקציבים בהתנחלויות היו צריכים ולא מועברים לתשתיות החברתיות של ישראל ולתשתית האנושית הבסיסית והחלשים ביותר הם הנפגעים פה ואני אומרת את זה בצער ואני חושבת שהממשלה הזאת עוד יותר מקודמותיה עושה פשוט עוול נוראי לאזרחים החלשים ביותר בחברה.

יעל כהן-פארן: אני בדיון הזה רוצה רגע להתיחס לנושא ולהוסיף עוד רובד לנושא שנקרא ביטחון תזונתי.

יעל כהן-פארן: הרי זה נושא הדיון- - -

<קריאה: תזונתי ורפואי.

יעל כהן-פארן: בריאותי גם, כן.

יעל כהן-פארן: אני רוצה רגע להתייחס לביטחון תזונתי, כי אני לא שמעתי כאן ואני מתנצלת שלא הייתי כל הדיון, אבל באמת זה יום מאד עמוס, התייחסות – ביטחון תזונתי כמו שאני רואה כאן הוא לתת קצת יותר כסף ומשאבים, שזה בסדר גמור וחשוב מאד, אבל אני חושבת שחסר פה הרובד של האיכות.

יעל כהן-פארן: אוקיי?

יעל כהן-פארן: הרי לקנות את זה, זה לא ביטחון תזונתי וזה לא עוזר לאף אחד מלבד לחברת קוקה קולה ויש פה עניין של צד הסברתי וחינוך לציבור של איכות המזון וביטחון תזונתי הוא קודם כל ביטחון של לקבל את כל מרכיבי המון הדרושים לאדם ובטח לילדים ולאישה, זה הבריאות שלנו.

יעל כהן-פארן: היום אני חושבת שביטחון תזונתי יכול להיות מושג גם במשאבים מוגבלים, זה רק עניין של גישה ושל מודעות וכשנכנסים לחנות של פיצוחים ואוכל מאד בסיסי אפשר לצאת עם המון אוכל במעט כסף, זה הכל שאלה של מה אתה קונה.

יעל כהן-פארן: אני לא מדברת על לקנות תמרים ודבלים, אלא לקנות את האוכל היבש הבסיסי, הבריא ביותר.

יעל כהן-פארן: אגב, כל האוכל המעובד, ויש פה מהלכים גדולים של משרד הבריאות, כולו לא בריא בעליל.

יעל כהן-פארן: לקנות אוכל בסיסי, פירות וירקות ופה זה עניין שאני לא מכירה אם יש מחקרים עליו בישראל, אבל אני יודעת בפירוש מארצות הברית שיש על זה המון מחקרים שהאוכלוסיות החלשות ביותר לא מגיעות לאוכל בריא ולאוכל הבסיסי, ירקות ופירות יקרים להם מידי וגם בארץ אני יודעת שזה בהחלט מתחיל והם קונים רק אוכל מעובד ולכן, גם אם יש להם כסף לאוכל, הם קונים אוכל גרוע וזה משהו שצריך להיות גם בדיון, במיוחד מול נשים שצריכות להאכיל את הילדים ואת המשפחה שלהם, זה צריך להיות חלק מההנחיות או מגע עם המערכת הסוציאלית, גם עם מערכת הרווחה, זה צריך להיות אחד הרבדים שאתם מטפלים בו, בעיני לא פחות חשוב.

יעל כהן-פארן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, אני רוצה לעשות קצת סדר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאנחנו התחלנו באיחור, אבל יש לנו עוד ישיבה ב-11.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לסחוב את הדיון עד 11:10 ולא יותר, כי יש גם דיון אחרי הדיון הזה אז אני מבקשת ככה, כל מי שתדבר או ידבר מעכשיו זה ממש שתים-שלוש דקות גג ואני אחתוך, אז תתחילו ישר בדברים החשובים לכם להעלות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לנעמה ירדני מלתת, נמצאת?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: ממש, ישר וקולע.

<נעמה ירדני: בדוח העוני האלטרנטיבי האחרון שהוציא ארגון לתת אנחנו התמקדנו באוכלוסייה של אמהות חד הוריות ולפי המדד הרב מימדי, הן באמת נמצאות בשיעורי עוני הרבה יותר גבוהים מהאוכלוסייה הכללית.

<נעמה ירדני: אמהות חד הוריות נמצאות בעצם בשיעורי עוני של 36 אחוזים לפי מדד העוני הרב מימדי לעומת 25 אחוזים באוכלוסייה הכללית.

<נעמה ירדני: מעל מחצית מהאמהות החד הוריות שנשאלו בסדר שלנו מצביעות גם על זה שהן נאלצו לוותר על ליקויים חמורים בביתן וגם נאלצו לוותר על טיפולים רפואיים, תרופות וטיפולי שיניים וזה בהשוואה לפחות מ-30 אחוזים באוכלוסייה הכללית.

<נעמה ירדני: בנוסף, 30 אחוז מהן הצהירו על זה שאין להן מספיק כסף לאכול ארוחות מאוזנות, אנחנו עושים הרבה צעדים גם כדי להעלות את המידע וגם כדי לנסות לשפר את זה באוכלוסייה הכללית בקרב אמהות חד הורית.

עאידה תומא סלימאן: תודה, שיא.

עאידה תומא סלימאן: פחות מדקה.

עאידה תומא סלימאן: אתם רואים איך אפשר לדבר פחות מדקה ולהיות יעילים?

עאידה תומא סלימאן: קצר וקולע.

עאידה תומא סלימאן: משרד הבריאות, גב' יעל ענבר, בבקשה גברתי.

<יעל ענבר: קודם כל סליחה, רק הבוקר נודע לי שאני אמורה לדבר, אני לא ידעתי שאני מייצגת את כל משרד הבריאות.

<יעל ענבר: אני דיאטנית במקצוע שלי, אני באה מלשכת הבריאות מחוז דרום, אני מאד מעורה בדברים שהציג ד"ר רוני קאופמן.

<יעל ענבר: אני פה במיוחד בשביל לדבר על האוכלוסייה הבדווית במחוז דרום, לא שחסרים לנו עניים גם במגזר היהודי, אבל אני חושבת שבמגזר הבדווי המילה עוני לא מתחילה אפילו לתאר את המצב ולכן שאלתי גם האם ישובים בדווים נכללים בתכניות של משרד הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: כן כן, בוודאי, אבל צריך לזכור שיש אוכלוסייה שלמה שכמעט לא מגיעים אליה השירותים החברתיים שהם נמצאים בכפרים הלא מוכרים.

<יעל ענבר: הבדווים שגרים בפזורה, אני מאד שמחתי לשמוע את מה שאמרה חברת הכנסת יעל כהן, כי זה בדיוק מה שרציתי לומר שהם מקבלים את הכרטיסים הנטענים, צריך גם לוודא שמה שנרכש בכרטיסים האלה באמת זה אוכל בריא, כי אפשר, כמו שאמרת, להגיע וזה הדגש שאנחנו עושים – לשכת הבריאות, מחוז דרום, אחיות טיפת חלב שעושות עבודות קודש במעט תקנים שיש להם, אנחנו מעסיקים גם נשים מהאוכלוסייה הבדווית בתקן של מגשרות תרבות בתחנות טיפות חלב, נשים בדוויות שעברו הכשרה מאד מעמיקה בכל התחומים בעקבות מה שדיברת, בתוך פרויקט שנועד לצמצם את תמותת התינוקות במגזר הבדווי שאנחנו יודעים היום כמה חשוב גם נושא התזונה וכבר מההריון כדי לצמצם את התמותה.

<יעל ענבר: אז נמצאות נשים, מהאוכלוסייה הבדווית, בתוך תחנות טיפות חלב, לא מספיק שעות כמובן – מדריכות את הנשים שבאות על איך לאכול, איך ךשמר את התזונה גם המסורתית הבדווית וגם- - -

עאידה תומא סלימאן: המגשרות מועסקות על ידכם?

<יעל ענבר: הן מועסקות - - - לצערי הרב זו תכנית שהופעלה במשך הרבה שנים על ידי אוניברסיטה בן גוריון בצורה מדהימה, היא נעצרה לשנתיים כי היא יצאה למכרז והן מועסקות על ידי חברת פמי פרימיום, אבל כמובן שאנחנו - - -

<קריאה: במימון אבל של משרדי ממשלה?

<יעל ענבר: מימון של משרד הבריאות, מימון מאד קטן, תקציב מאד קטן.

עאידה תומא סלימאן: תקציב מאד קטן, אז את יכולה לתאר לעצמך באיזה תנאים הן מועסקות.

<יעל ענבר: אבל הן מועסקות, לפחות הן מקבלות את כל התנאים, את זה אני שמחה לשמוע אבל סך הכל מדובר על 10 נשים.

<קריאה: בכל המגזר?

<יעל ענבר: שעובדות בכל טיפות החלב, אבל יש לנו גם הרבה נשים בדוויות שלא מגיעות לטיפת חלב.

<יעל ענבר: מגיעות אליהם ניידות שנותנות חיסונים, אצלם, אני לא יכולה להגיד להם תבחרי אורז מלא במקום אורז לבן, אין להם אפילו את הכסף לאורז הלבן, אז ידנו- - -

עאידה תומא סלימאן: אני ישבתי והקשבתי ואני הייתי רוצה באמת שכולם יאכלו אוכל בריא, אבל כדי שכולם יאכלו אוכל בריא המדינה צריכה לסבסד את האוכל היקר הזה, זה הופך לנחלתם של- - -

<קריאה: הבסיסי הוא דווקא זול.

<יעל ענבר: אפשר בהחלט לאכול את האוכל הבריא הזול, יש מזונות כמו קטניות וחוביזה שהן קוטפות עכשיו ומעשירה את התזונה, אבל אני עכשיו מדברת אישית, משהו ששנים אני חושבת אותו ולא יודעת אם מישהו במשרד הבריאות חושב כמוני, אבל התחילה גב' מקודם - - -

עאידה תומא סלימאן: את חייבת למהר, אני מאד מצטערת.

<יעל ענבר: תחזירו את האוכל לבתי הספר, את המטבחים המבשלים לבתי הספר שהילדים יקבלו ארוחת בוקר וארוחת צהרים ואז האישה לא תצטרך לחסוך מהפה שלה כסף.

<יעל ענבר: מפעל ההזנה עובד חלקית בלבד.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר יבגני מרזון?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, מנהל מחלקה בקופת חולים לאומית.

<יבגני מרזון: שלום, קודם כל אני רופא משפחה ואני עובד כרופא משפחה גם בהתישבות וגם ביהודה ושומרון, שגם שם גרים אנשים בעוני.

<יבגני מרזון: מה שאני רוצה להגיד שאני שמעתי ואני מסכים עם הרבה, אבל יש הרבה דברים שאני לא מסכים איתם ואני מדבר גם על האחריות של הבן אדם.

<יבגני מרזון: גם אחריות של המטופל.

<יבגני מרזון: נכון שיש מסלו ויש את ההיררכיה שלו, אבל יש גם אחריות של המטופל והרבה פעמים אני, כרופא משפחה – אנחנו מדברים על האחריות של המדינה, אחריות של הממשלה, אבל גם יש מטופל שאומר אין לי כסף לקנות את התרופה או אוכל, אבל כשאתה מסתכל יש לו אייפון הרבה יותר משוכלל מהאייפון שלי.

<קריאה: אולי למטופל אבל לא למטופלת, אנחנו מדברים על נשים עכשיו.

<קריאה: מי אתה שתקבע לו מה כן ומה לא?

<קריאה: תתמקד באחריות שלך, אל תאשים את הקרבן.

<יבגני מרזון: יש את זה.

<יבגני מרזון: אני לא מאשים את אף אחד.

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, אני לא ארשה עכשיו שכולם יתפרצו, לא שמעתי אבל בואו נעשה את זה באופן מסודר.

עאידה תומא סלימאן: מי שיש לו תגובה – יגיד.

<יבגני מרזון: סליחה, רגע בשתי קופות חולים – לאומית וכללית – יש מיזם מאד גדול למניעת סוכרת, זה מיזם משותף עם משרד הבריאות, עם מיזם אגח סוכרת, עם ביטוח לאומי וזה ממוקד במקומות החלשים ושם אנחנו מאד מתקשים לגייס אנשים.

<יבגני מרזון: אנשים מקבלים בחינם הדרכה, מקבלים דיאטנית, מקבלים יעוץ מחנך ספורט ואנחנו מתקשים לגייס אנשים, אז אולי אנחנו צריכים להשקיע בחינוך, אולי לדבר על זה יותר בחינוך ילדים ואנשים כי בעצם יש גם אחריות של מטופל.

<יבגני מרזון: אני לא מאשים את אף אחד.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<קריאה: הן לא יכולות - - - ללכת לעבודה כי אחרת יפטרו אותן, איך הן יכולות לבוא?

<קריאה: הן לא יכולות.

<קריאה: לצאת מהעבודה בשלושת רבעי משרה או חצי משרה- - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני לא אכנס עכשיו לניסיון להשתיק את כולם, הכוונה מהדיון הזה היא לא להשתיק אלא דווקא להציף את הבעיה, אז בואו נעשה את זה באופן מסודר, נשארו לנו כמה דקות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מהמוסד לביטוח לאומי, הגב' נתנאלה ברקלי, בבקשה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ממש ממוקד.

<נתנאלה ברקלי: ממש ממוקד, אני ממינהל המחקר של ביטוח לאומי, בשנים 2011, 2012 ערכנו סקר מטעמנו בנושא של ביטחון תזונתי, אני מזמינה את כולם כמובן לקרוא אותו, אבל מה שמצאנו – חקרנו את כל האוכלוסיות שיש, אבל לגבי משפחות עם ילדים ומשפחות חד הוריות בפרט, מצאנו ש-45 אחוז- - -

עאידה תומא סלימאן: עשיתם את זה גם בנגב?

<נתנאלה ברקלי: אנחנו פקדנו אוכלוסיות מכל רחבי הארץ, אבל אנחנו מתבססים- - -

עאידה תומא סלימאן: על הלמ"ס שלא מגיע לשם.

<נתנאלה ברקלי: לא לא לא, לא, אנחנו פקדנו אותם, אבל אני כבר אומרת שהייתה לנו בעיה להגיע למשפחות האלה כי זה סקר טלפוני, זאת אומרת לא פגשנו פנים אל פנים את האנשים- - -

עאידה תומא סלימאן: כלומר לא הגעתם לאוכלוסייה הכי צריכה את המפקד הזה.

<נתנאלה ברקלי: נכון.

<נתנאלה ברקלי: כי זו אוכלוסייה- - -

עאידה תומא סלימאן: לא חבל לבזבז את הכסף על מפקד כזה?

<נתנאלה ברקלי: למרות שכן הגענו לאוכלוסייה ערבית ויש לנו ייצוג מספק שלה, גם מהצפון, גם ירושלים וכו', יש לנו בעיה עם האוכלוסייה הבדווית.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא שיש לכם בעיה עם האוכלוסייה, יש לכם בעיה עם צורת העבודה.

עאידה תומא סלימאן: תשנו את צורת העבודה שלכם ותגיעו לאוכלוסייה, זה נשמע כאילו – אני לא יודעת – הם חיים במאדים.

עאידה תומא סלימאן: הם בתוך המדינה, רק המדינה צריכה להתאמץ להגיע אליכם.

<נתנאלה ברקלי: אני מסכימה איתך ואנחנו ממש לא- - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, מה אתם מתכננים לעשות?

<נתנאלה ברקלי: קודם כל רק נקודה אחת לגבי המחקרים שנעשו ב-2011, 2012, באמת מצאנו ששיעור האי ביטחון התזונתי בקרב משפחות עם ילדים ובפרט חד הוריות מאד גבוה – 45 אחוז, כאשר 21 אחוזים מהם הם במצב שנקרא 'אי בטחון תזונתי ניכר'.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת משהו, כבר סקרנו את הבעיה, אנחנו יודעים מה המצב, תגידי לי מה הביטוח הלאומי הולך לעשות כדי לפתור את הבעיה.

<נתנאלה ברקלי: אין לנו תכניות של ביטחון תזונתי- - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

<נתנאלה ברקלי: לא, אנחנו כמובן תומכים, אנחנו בקשר עם משרד הבריאות ואנחנו תומכים בתכניות ההזנה, אנחנו חלק מהועדה לביטחון תזונתי שקיימת.

<נתנאלה ברקלי: אנחנו כמובן עובדים גם במישור של חקיקות של חוקים שאמורים – כמו שגלית ציינה לגבי הבטחת הכנסה, העברנו את המהלך הזה, אני רק רוצה לציין שאנחנו עכשיו בעיצומו של מחקר שאנחנו - - - ל-12 אלף אנשים- - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, אני מאד מבקשת, סליחה, אין לנו זמן לשמוע על המחקרים.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לשמוע על צעדים, על תכניות, על הביטוח הלאומי שלוקח על עצמו, המנכ"ל שלכם רק לפני שבוע אמר – אם לא יעשה דבר, הפערים האלה עוד יגדלו ויגיעו למחאה שלא תהיה שקטנה כמו שהייתה מחאת מעמד הביניים לפני כמה שנים, אז הייתי רוצה לראות את הביטוח הלאומי קם על הרגליים ועושה תכנית כדי לסגור את הפערים.

עאידה תומא סלימאן: דבר כל הזמן על מחקרים זו לא המטרה, אנחנו לא מוסד מחקרי פה, עם כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<קריאה: אני יכולה להגיד משהו לגבי הביטוח הלאומי?

עאידה תומא סלימאן: לא, שניה.

<קריאה: באנו מרחוק כדי לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שכולכן רוצות לדבר אבל לצערי הרב ואני רוצה להגיד שפנינו דווקא לקצין בכנסת על מה שנעשה בכניסה וקיבלנו תשובה שהיא לא תשובה בעיני ואני אומרת את זה, זו לא תשובה והתשובה היא שהמשמר עושה את עבודתו נאמנה ובמקצועיות רבה, אין לי ספק, השאלה היא מי קיבל את ההחלטה להקדים תור על תור, זאת היתה השאלה ואני עוד אתעקש לקבל עליה תשובה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה מיטל, כי אם אני לא אתן לך- - -

<מיטל כהן: השם שלי זה כהן מיטל, אתם מסתכלים על העוני בעיניים, תסתכלו, אני הפנים של העוני.

עאידה תומא סלימאן: אני רק אבקש מיטל, אני לא אתן יותר משתי דקות, את תבחרי מה תגידי בשתי דקות.

<מיטל כהן: אוקיי, אני אגיד ככה – אני עניה לצערי, אני אגיד לכם עוד דבר, אני לא נתמכת רווחה כי ברחתי מהרווחה, מהפחד שלי שכל חצי שנה עשו לי וועדות החלטה ועם זה שאני לא מטופלת ברווחה אז אני לא זוכה לסל מזון, לכל מיני הנחות, לכל מיני דברים, גם טיפול בעמותות פה שיש לא מטפלות בי.

<מיטל כהן: אני אמא ל-4 ילדים מתחת לגיל 18 ויש לי עוד שני ילדים שהם יותר מבוגרים, אחד מהם חייל שכל ההוצאות הכלכליות שלו נופלות עלי כי הוא חייל במדינת ישראל ואני לא מקבלת שום הטבה.

<מיטל כהן: אני רוצה להגיד לכם עוד משהו, אני הייתי מקבלת מזונות, אבל ברגע שחליתי ויש לי 100 אחוז אי כושר עבודה לקחו פתק, מכתב, שלחו לגרוש שלי – הנך מתבקש להפסיק לשלם את המזונות, כי הגב' עברה את רף ההכנסה.

<מיטל כהן: השאירו אותי עם קצבת נכות בלי מזונות.

<מיטל כהן: מזונות צריך להוציא אותם ממבחן ההכנסה, מזונות זה של ילדים בלבד.

<מיטל כהן: המזונות מגיעים לכלכל את הילדים, את התרופות שלהם, את ההוצאות שלהם, את הבית ספר שלהם- - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, מיטל- - -

<מיטל כהן: ברגע שיעשו את ההפרדות האלה בקצבאות, אנחנו נוכל לחיות יותר בכבוד ולא נצטרך אפילו את הסחבת הזו עם הרווחה שאני באמת לא כל כך אוהבת את הרווחה.

<מיטל כהן: זה מה שבעצם רציתי להגיד, זה מאד חשוב לי.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: חגית מרון, קבוצת שינוי חד נשית, חד הורית.

<חגית מרון: אני חד הורית.

<חגית מרון: אז שמי חגית, אני אם חד הורית 9 שנים לשני ילדים ואני יכולה להגיד שאני אישה עובדת מאז ומתמיד.

<חגית מרון: אני בעצם רוצה לדבר על מה שקורה מול הביטוח הלאומי שגם כשאני עובדת ונשכרת, ביטוח לאומי לוקח את ההכנסה שלי ולפי זה בעצם קובע את המזונות שמגיעים לי, אני לא מקבלת מזונות מהאבא ועוד יותר מזה, עכשיו גם לקחו לנו מס הכנסה שלילי מה שהולך להוריד לי משמעותית את ההכנסה.

<חגית מרון: אם אנחנו מדברים פה על עוני וביטחון תזונתי וגם תרופתי אז מאד מאד משפיע, אצלי בבית לפחות, גם אם אני צריכה לעשות בעצם שיקולים אם לקנות לי תרופות או לילדים, אם לשלוח את הילד לאבחון וגם מבחינת אוכל.

<חגית מרון: אין ספק שיש לי הרבה דברים שאני לא יכולה לקנות להם, אני לא מדברת על מותרות אלא על דברים הכי בסיסיים שיש.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

<חגית מרון: מעבר לזה, סליחה, אני רוצה להגיד משהו, לדוגמה יש לי עובדת סוציאלית שראתה שהמצב שלי לא מזהיר והיא התחילה לעזור לי בסלי מזון, משהו שלי עצמי גורם לעוגמת נפש לגמרי ואני מתביישת להראות את זה לילדים שלי.

<קריאה: היא אישה עובדת.

<חגית מרון: ואני עובדת במשרה מלאה.

<קריאה: למה אישה עובדת מגיעה למצב שהיא מקבלת סלי מזון כי ביטוח לאומי לוקח חלק ממזונות הילדים בגלל שהיא עובדת.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, אני חייבת להפסיק את זה, לא בגלל שאני לא מבינה את החשיבות של הנושא של מזונות, כולם יודעים שאנחנו קיימנו דיונים על זה, אנחנו נאבקות על זה- - -

<קריאה: אבל גם השינוי לא עוזר.

עאידה תומא סלימאן: מה?

<קריאה: השינוי לא עוזר.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, יש ויכוח סביב זה, אני העברתי שלחלק מהנשים זה דבר שהכניס עוד תוספת מסוימת להכנסה שלהן, שהיא לא משנה עולם ומלואו בשבילן, אבל היא תוספת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לצערי הרב במדינה הזו, בממשלה הזו, אוהבים שינויים קוסמטיים, מאד אוהבים אותם.

עאידה תומא סלימאן: לעשות מהפכות הם לא עושים ואני חושבת שבנושאים האלה הגיע הזמן לדרוש מהפכה אמתית כי אחרת, מה שיקרה – לא אני רק אומרת את זה, מר יוסף אמר את זה – כנראה צריכים לחכות עד שתהיה מחאה והפעם היא לא תהיה מחאה שהיא תתקיים רק בשדרות רוטשילד בתל אביב, אלא היא תהיה מחאה דווקא במה שהם קוראים לו השוליים והפריפריה, השוליים יהפכו למרכז המדינה.

עאידה תומא סלימאן: אבל בלי לעשות שינוי אמתי, נמשיך כולנו לסבול ואני מצטערת שאני חייבת לסיים את הדיון הזה, כולם יודעים שמה שבטוח אצלי בדיונים יודעים, זה לא סוף הדיון, אלא זה התחלה של דיון שיתמשך ונביא אותו ואנחנו רואים איך הנושאים מחוברים ומתחברים.

עאידה תומא סלימאן: גם דיור ציבורי, גם עניין המזונות, גם עניין העוני, גם היחס של הממשלה לערבים הבדווים בנגב וגם איך הלמ"ס אוהב לסקור רק מה שייתן לו תוצאות טובות, שימשיכו את הכיוון של הממשלה והמדיניות שלה.

עאידה תומא סלימאן: אני פתחתי בזה ודיברתי על זוגות שהם עניים, אתם בחרתם לדבר על מה שדיברתם ואני חושבת שהגיע הזמן גם שניקח אחריות בזה שאנחנו נציף ונעלה את כלל הבעיות ולא נתמקד רק בצד אחד.

עאידה תומא סלימאן: מה שאני הייתי רוצה להגיד שלצערי הרב המדיניות הנוכחית במדינת ישראל שמובילות הממשלות ב-10 או 15 השנים האחרונות רק מחזקת את העוני ולא ממגרת אותו ולא נאבקת בו.

עאידה תומא סלימאן: הכיוון חייב להיות לא לשינויים קוסמטיים ולא תכניות שמטפלות רק בצד השולי של העניין.

עאידה תומא סלימאן: 15 מיליון שקל – אני אמרתי את זה, אם יש במדינה 15 מיליון שקל לשים על נסיעות, אז יש 15 מיליון שקל לתמוך בנשים הרות שסובלות מחוסר תזונתי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא נדבר על דברים אחרים שלא יוצאים מתקציב המדינה, אבל אני רוצה להגיד, מיגור תופעת העוני נעשה על ידי חיפוש הצדק ומדיניות של צדק ולא מדיניות של צדקה.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא רוצה צדקות, אנחנו כולנו אזרחים במדינה הזו, כולנו משלמים מיסים, כולנו תרמנו ביום אחד או באחר ואנחנו מדברים על זכויות ואנחנו מדברים על אחריות קולקטיבית ממסדית, זה העיקר.

עאידה תומא סלימאן: על המדינה נופלת אחריות ועל הממשלות כלפי האזרחים שלהם, אף אחד לא מבקש צדקה.

עאידה תומא סלימאן: אני ביקשתי חומר תוך כדי הדיון שאני ארצה לקבל לידיים שלי, לא אחזור עכשיו על הרשימה.

עאידה תומא סלימאן: בעניין הסל, אנחנו נפעל גם כוועדה ואני כיושבת ראש ועדה תראו אותי מחויבת למאבק הזה כדי להשיג את הסל הזה ואנחנו נתאם פגישה כדי לחשוב איך מקדמים את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: וגם כמובן, העמדה שלנו בעניין המזונות ובענין הפרדת הקשר בין הכנסת האישה לבין קבלת המזונות – אני חושבת שאם צריך לעשות איזו שהיא בדיקה כזו וקשר כזה – זה יעשה לפני ההחלטה על המזונות של הילדים.

עאידה תומא סלימאן: רוצים לקחת בחשבון את ההכנסה של שני ההורים?

עאידה תומא סלימאן: תקחו אותה בחשבון לפני שמחליטים על גובה המזונות, לא אחרי המזונות ואז קושרים את זה כאילו זה הכנסה של האישה.

עאידה תומא סלימאן: המזונות זה לא הכנסה של האישה, זו זכותם של הילדים לקבל מההורה שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אני נועלת את הישיבה, תודה רבה.