הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 153, 2017-02-28 10:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולן.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-28 לפברואר 2017 והיום אנו נתמקד באכיפת חוקי העבודה – נשים באוכלוסיות מוחלשות.

עאידה תומא סלימאן: האמת, חלק מהמוזמנות והמוזמנים וגם אלה שיציגו עדיין לא הגיעו, יגיעו באיחור, יצטרפו אחר כך, אבל אנחנו חייבות להתחיל.

עאידה תומא סלימאן: בוועדה, מתחילת הקדנציה, כשהתמניתי ליושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, לקחתי על עצמי את הנושא של תעסוקת נשים ותנאי ההעסקה שלהן כנושא שנרצה בוועדה להתמקד בו, מאחר ואני יודעת ומכירה מהשטח את הקושי הרב שקיים, במיוחד באוכלוסיות שהן, אפשר להגיד, אוכלוסיות מוחלשות, בגלל שהן בפריפריה החברתית והגיאוגרפית והכלכלית במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: שלושת המישורים האלה מתווספים לקבוצות כמו במיוחד נשים ערביות ונשים חרדיות והם מהווים חסמים בפני הנשים האלו בבואן להשתלב בשוק העבודה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אחזור על כל הדברים שתמיד אמרנו אותם, הצלחנו בשנים האחרונות, במאמץ די רב של ארגוני נשים ערביות, לשנות את השיח שהיה קיים משך שנים רבות בעניין תעסוקת נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: כל הזמן הטענה הייתה שמבחינה תרבותית יש קושי לנשים הערביות להשתלב בשוק העבודה ושהחסמים הם בעיקר התרבות והמשפחות הערביות שמונעות מנשים לצאת לעבודה.

עאידה תומא סלימאן: הצלחנו גם דרך מחקרים, דרך מאבקים ודרך דוגמאות אישיות כן לשנות את השיח ושהמדינה תודה סוף סוף במדיניות האפליה, שגרמה לחסמים מבניים בפני הנשים הערביות להשתלב, כולל עניינים כמו מחסור בתחבורה ציבורית או מחסור במעונות יום, במסגרות יום לתינוקות ועוד ועוד חסמים, אבל היום, במקום להתמקד באחוז הגדול של נשים שלא מצליחות עדיין להשתלב בשוק העבודה, נרצה להתמקד באלו שכבר שברו את המחסומים האלה, נכנסו לשוק העבודה, עובדות, ורבות מהן מצליחות מאוד להשיג משרות טובות ולהתקדם במשרות שלהן, אבל לצערנו הרב, עדיין נמצאות במציאות מאוד קשה ומורכבת, של מקומות עבודה ומעסיקים שמנצלים אותן ושגורמים להן לעבוד גם בתנאי עבודה וגם בתנאי שכר מאוד ירודים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום גם נשמע עדויות של נשים על הפרות בוטות של מעסיקים את זכויותיהן ואנחנו נרצה אחר כך לשמוע את הגורמים הממשלתיים, שאמונים על האכיפה - - - בעיקר שתי הקבוצות שדיברתי עליהן, נשים ערביות ונשים חרדיות.

עאידה תומא סלימאן: כמובן שזה לא אומר שאנחנו מזניחות את שאר הנשים, אנחנו עוסקות תמיד בעניינים שקשורים לזכויות בעבודה, אבל זו ההתמקדות שלנו.

עאידה תומא סלימאן: לפני שבועיים התראיינתי על ידי בחורה מאוד אנרגטית, עם אמביציה מאוד גדולה, סמאח, שלקחה על עצמה איזשהו מבצע, בואו נגיד, של מאבק יחיד.

עאידה תומא סלימאן: היא יצאה כעיתונאית וחקרה את הנושא של הפרות זכויות נשים בעבודה.

אוסאמה סעדי: נשים ערביות ספציפית או בכלל?

עאידה תומא סלימאן: ספציפית נשים ערביות, ואני חייבת להגיד שכשראיתי את הסרטון הראשון שהיא הפיצה באתר "כאן" נדהמתי מהכוח שהיא שידרה.

עאידה תומא סלימאן: אתם תראו את זה עכשיו, אנחנו נשדר את הסרטון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך היא ראיינה אותי, לא חשוב מה חשבתי על הריאיון אחרי שיצא, אבל אני חייבת להגיד שהיא לקחה את הנושא - - -

דב חנין: את עושה לנו ספוילר.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אתם לא תראו את הריאיון איתי, אתם תראו סרטון אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני אתגרתי את סמאח ואמרתי לה, את יודעת מה?

עאידה תומא סלימאן: הנושא הזה הוא קרוב ללבנו.

עאידה תומא סלימאן: יש הרגשה שאת אומרת שאנחנו לא מטפלות בזה ואילו אני לפחות בוועדה הזו כבר קיימתי כמה וכמה ישיבות בנושא, אבל הנה, אני זורקת לך את הכדור.

עאידה תומא סלימאן: תבואי, אני רוצה לשמוע ממך ומאחרות עדויות ולא רוצה להגיד להתעמת, אלא לפתוח שיח עם גורמי האכיפה, כדי לשפר את המצב.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל נראה את הסרטון, את התחקיר שהיא עשתה ואחר כך נתחיל את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: (הקרנת סרטון).

<קריאה: וואו.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי לכם.

אוסאמה סעדי: הבעיה שכולנו יודעים - - -

עאידה תומא סלימאן: אתה רואה?

עאידה תומא סלימאן: אפילו ניסיתי לעשות ספוילר ובכל זאת - - - קודם כל אני שמחה שחברי הכנסת וחברות הכנסת כיבדו אותנו בנוכחותם.

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק מה שציפיתי לו.

עאידה תומא סלימאן: סמאח חשפה משהו שלא הכרנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירים את המציאות ואנחנו מכירות את המציאות ואנחנו יודעות שלצערי הרב, זה המצב הקיים בהרבה מקומות עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את הוויכוחים, ואמרתי את זה בישיבה הקודמת, שהיו לנו כשהייתי מנכ"לית "נשים נגד אלימות" והתחלנו לעסוק בנושא של תעסוקת נשים ערביות, ב-2004, אז חלק מהנשים שעבדו בארגון מאוד כעסו, "למה הן מסכימות לעבוד תמורת 1,200 שקל בחודש?

עאידה תומא סלימאן: " וזו שאלה שרבים שואלים, "למה היא מסכימה לעבוד?", "למה היא לא מתלוננת?

עאידה תומא סלימאן: " "למה היא לא באה וחושפת את המצב?

עאידה תומא סלימאן: " אני תמיד אמרתי, כאשר על כל תפקיד, זוטר ככל שיהיה, עם משכורת נמוכה ככל שתהיה, יש 100 מתמודדות, אז כל אחת, אם היא תאמר לא היא לא יודעת אם היא בכלל תמצא עוד עבודה והיא בטוחה שבמקומה - - - ואומרים את זה המעסיקים, "אם את לא רוצה – יש עוד 100 שיסכימו לעבוד במשכורת הזו".

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אם אנחנו באים ממשפחות ורוב המשפחות הערביות חיות מתחת לקו בעוני, וכאשר ההכנסה היחידה של המשפחה יכולה להיות בסך הכול 4,000 או 5,000, עם כמה נפשות, אז עוד 1,500 למשפחה הזו זה קפיצה די רצינית בהכנסה, שלא הרבה יהיו מוכנות לוותר עליה, לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, ההיצע והביקוש, כללי המשחק העתיקים בתוך שוק העבודה, כנראה משחקים תפקיד גדול מאוד.

עאידה תומא סלימאן: כמובן שאפשר עוד לדבר על כל הנושא של איך זה משפיע על כניסה לשוק העבודה, אבל אני לא אאריך בזה, למרות שכשמתחילים לדבר על תעסוקת נשים ועל תנאי העסקה תמיד יש לי את הרצון להיסחף ולדבר עוד ועוד, אבל אני אאפשר לאחרים.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו היום הרבה ניירות עמדה שהייתי רוצה שקודם כל נעבור לשמוע מגורמי השטח, אם לא אכפת לכם, חברי וחברות הכנסת, או שנלך לפי השיטה הידועה בכנסת.

אוסאמה סעדי: לא, נשמע אותם.

עאידה תומא סלימאן: עידית ליבוביץ' שקד, מ"קו לעובד", בבקשה, גבירתי.

<עידית ליבוביץ' שקד: בוקר טוב.

<עידית ליבוביץ' שקד: בעמותת "קו לעובד", אני מניחה שרובכם מכירים, אנחנו מעניקים סיוע לכל האוכלוסיות בישראל והכוונה היא לאוכלוסיות של עובדים ישראלים, פלסטינים, נשים ערביות ישראליות, מהגרות עבודה, מבקשות מקלט ופליטות, עובדות ללא אשרה וללא מעמד.

<עידית ליבוביץ' שקד: לצערנו, בשל התקציב שלנו, אחד התנאים שאנחנו מעמידים לסיוע לעובדים זה עובדים שמגיעים מאוכלוסיות חלשות, עובדים שמשתכרים שכר של מקסימום 6,500 שקלים לחודש.

<עידית ליבוביץ' שקד: בנייר פחות התעסקנו בנושא האכיפה ויותר התעסקנו בתופעות החמורות שאנחנו פוגשים.

<עידית ליבוביץ' שקד: לגבי נשים ערביות אני לא אחזור על הדברים שכבר נאמרו כאן כי הם ריכזו הכול, אנחנו מדברים על שכר מינימום מאוד נמוך, אנחנו מדברים על הפרת זכויות, על אפליה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא שכר מינימום נמוך, אלא שכר נמוך.

<עידית ליבוביץ' שקד: שכר חודשי מאוד נמוך שכמובן לא נושק, בהרבה מאוד פעמים, לשכר המינימום.

<עידית ליבוביץ' שקד: מדברים על אפליה כפולה, גם על בסיס של מגדר וגם על בסיס של לאום, שבאה לידי ביטוי באופן מאוד מאוד חמור גם כשהמעסיק הוא ערבי ועל אחת כמה וכמה כשמדובר במעסיק שהוא יהודי.

<עידית ליבוביץ' שקד: ניצול מאוד בוטה של המצב הכלכלי ממנו הנשים האלו מגיעות, כמו שראינו כאן וכפי שאמרה יושבת ראש הוועדה, על כל אחת שלא תסכים לקחת עבודה יבואו 100 אחרות שיסכימו.

<עידית ליבוביץ' שקד: אצל עובדות ישראליות, מה שאנחנו רואים בעיקר ואת זה אנחנו מנתחים מתוך הפניות שאנחנו מקבלים אצלנו, זה קודם כל בכלל איזושהי היחלשות מאוד מאוד משמעותית בוודאות ובמחויבות שיש למעסיק כלפי העובדים שלו.

<עידית ליבוביץ' שקד: זה משהו שאנחנו רואים בכל הענפים והיינו מצפים שאצל עובדות ישראליות שנתפסות כחזקות יותר אנחנו נראה את זה פחות, אבל לא, גם שם אנחנו רואים מסגרות משרה לא יציבות, העדפה להעסקה על בסיס שעתי או באחוזי משרה מאוד נמוכים כשיתר השעות מוגדרות כשעות נוספות כדי שלא יצטרכו לשלם עליהן זכויות סוציאליות.

<עידית ליבוביץ' שקד: אנחנו רואים גם שם תשלום של שכר שנמוך מהמינימום.

<עידית ליבוביץ' שקד: הרבה העסקות במסגרת של פרילנס.

<עידית ליבוביץ' שקד: אנחנו רואים את זה בתחומי החינוך, ההוראה, במקצועות הטיפול, עובדות סיעודיות, מטפלות, פיזיותרפיסטיות, מעדיפים להעסיק אותן כפרילנס, מה שיאפשר למעסיק בכל רגע לשלול מהן את כל הזכויות ולשלוח אותן לדרכן.

<עידית ליבוביץ' שקד: אנחנו רואים הרבה מאוד פיטורים בהריון.

<עידית ליבוביץ' שקד: היה כאן דיון מאוד גדול על הנושא הזה וזה משהו שלצערנו משרד הכלכלה - - -

מיכל בירן: הם בכלל מגישים בקשות למשרד הכלכלה?

<עידית ליבוביץ' שקד: מוגשות יותר בקשות מבעבר, אבל לצערנו המאוד גדול משרד הכלכלה עם אצבע קלה מאוד על ההדק בפיטורים של נשים בהריון.

<עידית ליבוביץ' שקד: כאן אני מתייחסת לכל האוכלוסיות, נשים ישראליות, אבל בעיקר - - -

עאידה תומא סלימאן: הייתה לנו ישיבה בשבוע שעבר כשדנו - - -

מיכל בירן: נשמע לי מופרך שמי שמשלם 2,000 שקלים בכלל מגיש בקשה למשרד הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה כמה יש שלא מגישים בכלל, זו השאלה האמיתית.

<עידית ליבוביץ' שקד: בדיוק.

<עידית ליבוביץ' שקד: אז אמנם יש עלייה בהגשת הבקשות, אבל יש גם עלייה מאוד גדולה בקבלת ההיתרים ואנחנו רואים את זה באופן מאוד מאוד בולט בעיקר אצל עובדות שהן מהגרות עבודה ומבקשות מקלט, שהן נפגעות כמה וכמה פעמים, גם מבחינת המעמד שלהן, גם מבחינת השכר שהן מקבלות, כשבעצם, כשהן מפוטרות בהריון, אין להן שום גב כלכלי, אין להן ביטוח בריאות ממלכתי ואין להן אפשרות לממן את הטיפול הרפואי שהן זקוקות לו.

<עידית ליבוביץ' שקד: הרבה מאוד פעמים הן מאבדות זכאות לביטוח לאומי, הן מאבדות את הזכאות לתשלום עבור הלידה עצמה והן מאבדות את הזכאות לדמי לידה בשל הפיטורים האלה והן בעצם נאלצות לחיות ללא משפחה וללא מסגרת תומכת, לפעמים גם ללא קורת גג, כשהן בחודשים הקשים ביותר שבהם הן זקוקות לעזרה יותר מתמיד.

<עידית ליבוביץ' שקד: אצל מהגרות עבודה בענף הסיעוד, שזה ענף שאנחנו מכירים, זה יישמע מגוחך, אבל דובר כאן על תשלום שכר של 60 שקלים או 100 שקלים ליום.

<עידית ליבוביץ' שקד: תזכרו, עובדות סיעוד עובדות שישה ימים ולפעמים שבעה ימים בשבוע בשכר שהוא נמוך משכר המינימום.

<עידית ליבוביץ' שקד: אם תעשו את התחשיב היומי עובדת סיעוד מקבלת על 24 שעות עבודה פחות מ-80 שקלים.

<עידית ליבוביץ' שקד: זה משהו שנשמע לנו מופרך, אבל זו המציאות.

<עידית ליבוביץ' שקד: מאז הפסיקה של בג"ץ, שגם החריגה אותן מן התחולה של חוק שעות עבודה ומנוחה, שהן בעצם לא משתכרות ולא מקבלות כסף על שעות נוספות, זה הפך להיות אפילו עוד יותר אבסורדי.

<עידית ליבוביץ' שקד: עובדת סיעוד מתחילה את העבודה ביום ראשון בבוקר ומסיימת את העבודה ביום שישי בערב, מקבלת פחות משכר מינימום עבור העבודה שלה.

<עידית ליבוביץ' שקד: לנו זה נשמע אבסורד.

<עידית ליבוביץ' שקד: אני אגע רק בדברים החשובים שחבר'ה אחרים כאן לא מתעסקים בהם, אז אצל עובדות בענף הסיעוד אנחנו רואים עלייה מאוד משמעותית של פגיעות בשל אופי ההעסקה בתוך בית פרטי של מעסיק, פגיעות מסוג של הטרדות מיניות, אלימות מינית, אלימות פיזית, אלימות מילולית, גם של המעסיק וגם של בני המשפחה, המשך תשלום דמי תיווך מאוד מאוד גבוה, מה שבעצם הוביל אותן להיות חייבות כסף ולא לרצות לאבד את מקום העבודה שלהן.

מיכל בירן: את יכולה טיפה לפרט, מה המנגנון של התיווך?

<עידית ליבוביץ' שקד: כל עובדת הסיעוד, 100% מהן, משלמות בממוצע 10,000 דולר לחברות כוח אדם ישראליות וזרות כדי לקבל ויזה לעבודה בישראל.

<עידית ליבוביץ' שקד: זה כסף שחור, זה כסף שהוא לא מדווח לאף אחד, כך שכל עובדת, ברגע שהיא מתחילה את העבודה היא מתחילה אותה בחוב.

<עידית ליבוביץ' שקד: נדרש לה בערך בין שנה לשנתיים להחזיר את החוב כדי להתחיל לקבל איזה שהוא סכום של כסף.

<עידית ליבוביץ' שקד: מה שקורה בעקבות המצב הזה הוא שהעובדת במשך שנתיים תפחד להתפטר, גם אם היא מאוד מנוצלת, היא תפחד להתפטר בהרבה מאוד מקרים מהפחד שאולי לא תהיה לה הכנסה להחזיר את החוב.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, היא יכולה לעבוד שנה שלמה ועדיין לא לכסות.

<עידית ליבוביץ' שקד: היא עובדת שנתיים רק להחזיר את החוב.

<עידית ליבוביץ' שקד: אחרי שנתיים היא מתחילה לקבל איזשהו שכר שעבורו היא הגיעה לעבוד בישראל.

עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל משלמים לאנשים כדי שיהיו עבדים, במקרה הזה הן משלמות עבור העבדות שלהן.

<עידית ליבוביץ' שקד: כמובן כל ההפרות הרגילות של אי ביצוע הפרשות פנסיוניות, אי תשלום שכר בזמן, דמי הבראה, פדיון חופשה, מניעת חופשה, מה, אם העובדת תצא לחופשה מי יטפל בזקן?

<עידית ליבוביץ' שקד: לא, אז לא תצאי לחופשה.

<עידית ליבוביץ' שקד: תעבדי ארבע שנים ברצף, לא תראי את המשפחה, לא תראי את הילדים, זה משהו שהוא מאוד מאוד נפוץ.

<עידית ליבוביץ' שקד: נקודה אחרונה זה עובדות שהן מבקשות מקלט ופליטות, בעיקר מאריתריאה.

<עידית ליבוביץ' שקד: בשל המעמד החוקי המאוד בעייתי ובשל העובדה שכתוב על הוויזה שהרישיון הוא לא רישיון עבודה, הן מתקשות בכלל למצוא עבודה וגם כשהן מוצאות הן מועסקות כמעט תמיד באמצעות חברות קבלן, עם כל ההפרות שאנחנו מכירים בשיטת ההעסקה הזו, פיטורים בהריון, אי תשלום שכר, סירוב להסדיר ביטוח רפואי, מה שמחייב אותן בתשלום מלא על טיפול רפואי באופן פרטי, ובעיקר, וזה מאוד בולט, אי ביצוע אכיפה על ידי יחידת האכיפה.

<עידית ליבוביץ' שקד: אנחנו העברנו בשנים האחרונות 258 תלונות שנגעו לאכיפת חוקי עבודה עבור עובדות מבקשות מקלט, אף אחת מהתלונות לא טופלה.

עאידה תומא סלימאן: במינהל האכיפה?

<עידית ליבוביץ' שקד: כל פניה שאנחנו שלחנו וביקשנו עדכון נמסר לנו, "לא טופל", "טרם טופל", "התעכב".

<יפה סולימני: כל הפניות שהתקבלו על ידי "קו לעובד" - - -

<עידית ליבוביץ' שקד: אוקיי, התשובות שאנחנו קיבלנו היו "טרם טופל".

מיכל בירן: אנחנו נשמח אם תיישבו את זה כי זה נשמע עניין אמפירי.

חנין זועבי: כמה זמן הן נמצאות בתהליך?

<עידית ליבוביץ' שקד: אנחנו בדרך כלל בודקים אחת לשנה.

<יפה סולימני: היושבת ראש, אפשר על המשפט הזה להגיב, לעניין של התלונות?

<יפה סולימני: רק המשפט האחרון שהיא אמרה.

עאידה תומא סלימאן: בעניין התלונות של "קו לעובד", אני שמעתי אותך אומרת שכולן טופלו.

<יפה סולימני: כל תלונה שמגיעה מ"קו לעובד" או מכל גורם, נבחנת ומטופלת.

<יפה סולימני: אחר כך אסביר איך תהליך התלונה מתנהל.

<יפה סולימני: דרך אגב "קו לעובד" ביקש דיון אצל המנכ"ל שלנו, יהיה דיון בעוד שבועיים, הדברים יוצגו בפני המנכ"ל ובפניהם, לגבי הפעולות שעשינו ושנעשות.

<עידית ליבוביץ' שקד: אני מוכרחה לציין בהקשר הזה שאני התייחסתי כרגע לעובדות מבקשות מקלט, אני רוצה כן להגיד שבתלונות שאנחנו מעבירים בענף החקלאות אנחנו זוכים לטיפול מאוד מהיר, בדרך כלל למענה רציף והמשך מעקב.

<עידית ליבוביץ' שקד: בתלונות בענף הסיעוד, לדאבוני, הרבה מאוד פעמים עד שמשרד הכלכלה מגיע לטפל בתלונה המעסיק כבר נפטר ואז לא מוכנים לטפל בה.

<עידית ליבוביץ' שקד: אנחנו צריכים לזכור שעובדות סיעוד מטפלות באנשים מאוד חולים, אם התלונה לא מטופלת באופן מיידי, האדם יילך לעולמו ואז אף אחד לא יוכל לטפל בתלונה.

<יפה סולימני: לא צריך דיון בוועדה כדי לבדוק את הדברים האלה, אנחנו יכולים לשבת ביחד - - -

<עידית ליבוביץ' שקד: לא, אנחנו בקשר רציף, נכון.

עאידה תומא סלימאן: לא, סליחה, סליחה, גברת יפה,

<יפה סולימני: לא, היא יכולה לפנות אלינו ולבקש את המידע.

עאידה תומא סלימאן: לא, גברת יפה, המשפט הזה לא היה במקום.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה הזו יש לה את הסמכות לדון בכל ולבקש תשובות ולקבל.

<יפה סולימני: נכון, אבל לא סיימתי את המשפט האחרון, כדי לקבל את המידע הזה לא צריך להגיע לוועדה, היא יכלה לבקש את זה ממני לפני כן ו - - - כל המידע.

עאידה תומא סלימאן: בסדר ואת תתני עכשיו את התשובות שיש לך.

עאידה תומא סלימאן: יעלו עוד כמה דברים בענייני אכיפה, אני מבקשת לרשום בפנייך את ההערות שהארגונים והנוכחים וחברי הכנסת יעלו, כדי שתוכלי להשיב עליהן ונרצה אחר כך לשמוע מה האגף או האגפים, יש לכם שלושה אגפים בנושא האכיפה, מה הם עושים בעניין.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין ורד עובדיה נמצאת?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: היא הייתה אמורה לדבר על גננות חרדיות ובעבר היו לנו שתי ישיבות בתחילת קדנציה זו שעסקו בתנאי העסקת גננות חרדיות וזה עשה לי דה ז'ה וו כזה.

עאידה תומא סלימאן: כשישבתי והקשבתי לתנאים, הרגשתי שאם היה אפשר להחליף חרדיות בערביות הכול היה מתלבש בדיוק באותו מצב, כאשר יש עמותות שמפעילות גנים, רושמות צ'קים לגננות ומבקשות מהן, מבקשות כחובה, שהן יתרמו בחזרה סכום ניכר מהמשכורת שלהן לארגון.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כאילו מבחינת חשבונות הכול רשום טוב ויפה, יוצאת משכורת בגובה שכר מינימום, אבל הן חייבות לשלם בחזרה משהו כמו 2,000 שקל לארגון וכך יוצא שהן מקבלות בעצם משכורת של 3,000.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמע תיכף מעורכת דין מהא שחאדה מארגון "איתך-מעכי", בבקשה, ואם אפשר אנחנו נתמקד, כך שכל דובר ייקח משהו כמו שלוש דקות.

<מהא שחאדה סויטאת: אני אשתדל.

<מהא שחאדה סויטאת: אני אשתדל כי אני דווקא רוצה להתייחס להמלצות.

<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו בעמותת "איתך-מעכי", מקבלות מדי שנה כ-1,000 פניות של נשים מוחלשות, ערביות ויהודיות, לרבות נשים חרדיות, נשים ערביות בדואיות מהנגב, צעירות חסרות עורף משפחתי ומהפניות משתקף מצב מאוד מאוד מאוד קשה של הפרות רחבות של כל קשת הזכויות, כפי שראיתם.

<מהא שחאדה סויטאת: אני לא אעמוד על החסמים והגורמים להפרות האלו, אני מניחה שהם ידועים לרוב מי שנמצא פה, אם לא לכולם, והם נמצאים גם בנייר העמדה שהגשנו.

<מהא שחאדה סויטאת: אני רוצה לנצל את שלוש הדקות שיש לי להתייחס להמלצות.

<מהא שחאדה סויטאת: את ההמלצות אנחנו מפנות לשלושה גורמים עיקריים, משרד הרווחה והעבודה, הכנסת ומערכת המשפט.

<מהא שחאדה סויטאת: למשרד העבודה והרווחה אנחנו ממליצות להגדיל את מספר התקנים של המפקחים באגף האכיפה, כי אנחנו יודעות שהמספר מאוד מאוד מאוד קטן וגם אם ירצו הם לא יספיקו לפקח כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: יש להם, לפי מה שהבנתי, 260, הודעתם לנו, כולל הסטודנטים, שזה משרות חלקיות.

<יפה סולימני: הסטודנטים מחושבים, אלה 100 סטודנטים וחישבנו אותם כ-50.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה אחר כך שתתייחסי לעניין הפקחים או המפקחים, כי עד כמה שידוע לי לא ניצלתם את מלוא התקציב והתקנים שקיימים.

<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו ממליצות לאגף האכיפה ונציבות השוויון, נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, להגביר את האכיפה, במיוחד האכיפה היזומה, ולשם כך אנו ממליצות להקים מערך איסוף נתונים בנוגע להפרת זכויות נשים בעבודה.

<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו גם ממליצות לשתף פעולה עם ארגוני חברה אזרחית, גם כדי ללמוד על סוגי ההפרות וגם כדי לקבל פרטים של מעסיקים מפרים.

<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו גם חושבים שהנציבות ואגף האכיפה צריכים ליזום פעילות הסברתית ענפה ובשפות שונות, לרבות בשפה הערבית.

<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו חושבות שחלק גדול מההפרות קורה בהעסקה קבלנית ולכן כחלק מהאכיפה אנחנו ממליצות לקלוט עובדות להעסקה ישירה.

<מהא שחאדה סויטאת: לדעתנו זה צעד מאוד חשוב, במיוחד בתחום החינוך.

<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו גם ממליצות לנקוט מדיניות שתעודד התארגנות בעבודה.

<מהא שחאדה סויטאת: התארגנות מספקת לנשים גם עמדת מיקוח חזקה יותר וגם סוג של הגנה כדי לפנות בעצמן ולמצות את הזכויות של עצמן.

<מהא שחאדה סויטאת: לגבי הכנסת, אנחנו ממליצות לכנסת ליזום חקיקה שתעודד נשים לפעול למיצוי הזכויות שלהן ותספק להן הגנה.

<מהא שחאדה סויטאת: אני אתן דוגמאות.

<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו ממליצות למשל, להוסיף הוראה מפורשת בחוק שתספק הגנה לנשים שדורשות את הזכויות שלהן מפני פיטורים, פיטורין על רקע של דרישת זכויות.

<מהא שחאדה סויטאת: בינתיים יש פסיקה בעניין, אבל אין חוק מפורש.

<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו גם ממליצות לעגן את כל עניין השימוע, שיהיה חוק מפורש שיעגן איך צריך להזמין לשימוע, מה לכלול בשימוע, זה ייתן הגנה לעובד וייתן גם יותר ודאות.

<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו גם ממליצות להאריך את תקופת ההתיישנות בחלק מהחוקים, מה שייתן יותר זמן לנשים לפנות ולמצות את הזכויות שלהן, כמו בחוק חופשה שנתית, לפיו אפשר לתבוע פדיון חופשה שנתית רק בגין שלוש שנים.

<מהא שחאדה סויטאת: גם הלנת שכר מתיישנת תוך שנה ובמקרים מיוחדים שלוש שנים.

<מהא שחאדה סויטאת: הכנסת גם צריכה לבלום את הצעת החוק להרחבת סמכויות בתי הדין הדתיים וכך אני גם עוברת לגורם השלישי שזה מערכת המשפט.

אוסאמה סעדי: מה הקשר?

אוסאמה סעדי: איך זה יעזור לנשים?

<מהא שחאדה סויטאת: אני אגיד מה הקשר ואני אגיד שאנחנו חושבות שלא מספיק רק להגיד אגף האכיפה והנציבות.

<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו צריכות להגיד את זה, אבל זה לא מספיק, אנחנו צריכות להסתכל על האכיפה בצורה יותר רחבה ולראות את מערכת המשפט ואת בתי הדין לעבודה כחלק גדול וחשוב מעניין האכיפה.

<מהא שחאדה סויטאת: אני אתייחס בהתחלה לבלימת החוק.

<מהא שחאדה סויטאת: החוק להרחבת סמכויות של בתי דין דתיים לדון כבוררים בנושאים אזרחיים שזה כולל גם עבודה, יפגע בראש ובראשונה באוכלוסיות מוחלשות ובמיוחד נשים.

<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו נתחיל בזה שנשים מודרות מהמערכות האלו, נשים מודרות מבתי דין דתיים וכבר ניתן להניח לאיזה צד ייטו ההחלטות של אותם בתי דין.

עאידה תומא סלימאן: כדאי גם להזכיר שהשופטים שיושבים בבתי דין כאלה, עיקר ההשכלה שלהם והידע שלהם הוא יותר בחוקים הדתיים ולאו דווקא בחוקי העבודה עם רגישות לנושאי חוקי העבודה.

<מהא שחאדה סויטאת: זה נכון ומכאן אני אעבור לתפקיד של בתי הדין לעבודה.

<מהא שחאדה סויטאת: צריך לעודד את בתי הדין לעבודה לתת יותר פסקי דין מנומקים ואני צריכה לעמוד על זה שנייה.

<מהא שחאדה סויטאת: לאחרונה אנחנו עדים יותר ויותר לסגירת תיקים בהליכים שהם אלטרנטיביים כמו פישור וגישור ולהליכי פשרות מול השופט.

<מהא שחאדה סויטאת: הליכים אלה פוגעים בראש ובראשונה בנשים ובאוכלוסיות מוחלשות.

<מהא שחאדה סויטאת: למה?

<מהא שחאדה סויטאת: קודם כל קל יותר להניע נשים להסכים לפשרות, כי נשים צריכות את הכסף באופן מיידי ואנחנו יודעות שההליכים מתמשכים ולוקחים להם שנים ולנשים גם אין מספיק כסף להמשיך את ההליכים.

<מהא שחאדה סויטאת: מהי המשמעות כשבתי הדין סוגרים את התיקים בפשרות, גישור ופישור?

<מהא שחאדה סויטאת: משמעות הדבר היא שאוכלוסיות מוחלשות, שדווקא פונות לבתי הדין בתביעות של שכר בזכויות מאוד בסיסיות, כמו הפרשי שכר מינימום, חופשה, הבראה או פנסיה, ייאלצו בסוף להתפשר על זכויות אלו.

<מהא שחאדה סויטאת: במחקר שנעשה ב-2011 באוניברסיטת חיפה מצאו שבתיקים שנסגרים בגישור ובפישור מקבלות הנשים ומקבלים האנשים כ-40% מהתביעה, אם זה עובר לשופט בפשרה אז זה בערך 50% ואם זה בפסק דין מנומק אז זה בערך 80% מהתביעה.

<מהא שחאדה סויטאת: אם המצב ימשיך כך אז זה יעביר מסר שלילי לנשים שלא לתבוע את זכויותיהן ויעביר מסר חיובי למעסיקים להמשיך ולהפר, כך ממילא ישלמו בסוף מחצית.

<מהא שחאדה סויטאת: אני אסיים בכך שצריך לשים את הסוגיה של אכיפת זכויות נשים בראש מעייננו, כי חברה שבה נשים מועסקות בהעסקת הפסד לא יכולה להיות חברה שוויונית.

דב חנין: ותודה רבה לך על הנייר המקיף ששלחת לנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהנייר הוא מאוד מקיף, הוא יהיה באתר הוועדה וכולכם תוכלו לעיין בו וללמוד אותו.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת חנין, רצית לדבר, בבקשה.

חנין זועבי: תודה רבה.

חנין זועבי: האמת היא שזה נושא חשוב.

חנין זועבי: יש הרבה נושאים חשובים, זה אחד מהם.

חנין זועבי: יש לנו שתי רמות, הרמה של היעדר אופציות, שוק עבודה מצומצם, שם ניתן לעשות הכול בנשים כי אין אופציה.

חנין זועבי: אֲת משתפת פעולה עם העוול כי אין לך אופציה, שם הפתרון של מודעות לא עוזר.

חנין זועבי: איפה עוזר פתרון המודעות?

חנין זועבי: במקום בו יש אופציה אחרת כי המעסיק יתנקם בך ואולי אין מנגנוני אכיפה.

חנין זועבי: אני תיכף אדבר על כמה המלצות.

חנין זועבי: בשנה שעברה יזמתי קמפיין של מודעות.

עאידה תומא סלימאן: נכון, לכבוד ה-8 במאי.

חנין זועבי: בדיוק, מודעות, כאשר אין לך אופציה אחרת זה פתרון, אבל זה פתרון מאוד קטן.

חנין זועבי: רק לפרוטוקול, יושבת הראש עאידה, מונחת על שולחן שר האוצר התכנית של הכשרות נשים בתעסוקה ושם יש לנו טענה שהתכנית הזו, שהיא חשובה, להרחיב את אופק העבודה, היא תכנית לא כל כך מותאמת לשוק התעסוקה, וההכשרה הזאת היא הכשרה ש-60% ממנה הולכים לטיפוח יופי.

חנין זועבי: אז כאשר מדברים על עבודה ועל הגדלת היצע העבודה צריכים לדבר על היוזמות הממשלתיות שנמצאות עכשיו באג'נדה, שאנחנו צריכים להשפיע עליהן.

חנין זועבי: אני חושבת שצריכים לדון בהן וצריך להזמין את שר האוצר לוועדה הזו ואנחנו רוצים גם לתת המלצות שלנו בעניין ההכשרות האלו.

חנין זועבי: אבל אני לא ארחיב בעניין שוק העבודה.

עאידה תומא סלימאן: רק להזכיר, אנחנו קיימנו שתי ישיבות בנושא של תעסוקת נשים ערביות ואחת מהן התמקדה דווקא במרכזי ההכשרות.

עאידה תומא סלימאן: השתתפת בהן ורק להזכיר גם, לצערי, שהתכנית הזו הסתיימה בסוף שנת 2016 ועכשיו אנחנו בלי תכנית.

חנין זועבי: אבל עכשיו מונחת על שולחן שר האוצר חידוש התכנית לכן אני אומרת שזו נקודת זמן מתאימה.

<נועה נאמן: חברת הכנסת עאידה, חברת הכנסת חנין מדברת על משרד האוצר, אני רוצה להעיר על משהו - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, שנייה, את תעירי אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת תסיים את דבריה ואחר כך אפשר להעיר.

חנין זועבי: בעניין האכיפה, הבעיה היא שיש 120 מפקחים ארציים על 400,000 עסקים.

חנין זועבי: אלה הנתונים שיש לי, 120 מפקחים ארציים על 400,000 עסקים, אז יש את הדרישה הזו המיידית ואני משתדלת לרדת לקונקרטי, ואם אני טועה אז תקנו אותי.

עאידה תומא סלימאן: יש 260 כולל הסטודנטים.

<מאיר דוד: כולל כל העובדים של המנהלה.

חנין זועבי: אני מדברת על מפקחים.

<מאיר דוד: מפקחים, כל מערך האכיפה, גם יש ממונה שנותן את העיצום ויש - - -

חנין זועבי: לא, אני מדברת על מפקחי שטח.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפריד בין לבין ונרצה אחר כך לדעת.

חנין זועבי: עאידה, אני מדברת על מפקחים בשטח והם 120 ארציים.

חנין זועבי: יש להגביר את מספר המפקחים.

חנין זועבי: יש את הבעיה של אי שיתוף מעסיקים, כי ממה שהבנתי יש שני סוגים של תיקים, תיק מנהלי ותיק פלילי.

חנין זועבי: התיק המנהלי, אין בו סעיף של לכפות, להכריח את המעסיק לשתף פעולה.

חנין זועבי: נכון אין?

חנין זועבי: מי שמבין בדברים האלה, אין סעיף כדי להכריח את המעסיק לשתף פעולה אז מעסיק שלא משתף פעולה מרוויח.

חנין זועבי: גם מפקחים שיוזמים את הביקורים האלה ואת הפיקוח הזה, הם לא יכולים להכריח את המעסיק.

חנין זועבי: אני יכולה לדמיין לעצמי את המעסיקים בנצרת שהם לא משתפים פעולה ואין למפקח, אם התיק לא פלילי ולא מדובר על הפרות, אני לא יודעת איך מעבירים תיק מהרמה מנהלית לרמה הפלילית, אז צריכים לתקן שם, לתקן שם שיהיה סעיף שמכריח את המעסיק לשתף פעולה.

חנין זועבי: ההמלצה הקונקרטית השנייה, יש לי הצעת חוק, על תלייה של זכותון בכל עסק, בכל עסק שבו יש יותר מחמישה מועסקים, המעסיק חייב לתלות זכותון כחלק מהגברת המודעות לזכויות הנשים ולזכויות העובדים בכלל.

חנין זועבי: המלצה קונקרטית אחרונה, זה משפט לפני אחרון שלי, לפרסם דוחות.

חנין זועבי: בדוח השנתי של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, לפרסם את השמות של המעסיקים שלא שיתפו פעולה.

חנין זועבי: אתה לא משתף פעולה – אני אפרסם את השם שלך, אם זה בדוחות שנתיים ואם זה אני לא יודעת במה.

חנין זועבי: , אבל לעשות תהליך שבו הוא לפחות הוא ישלם מחיר חברת, אם הוא לא משלם מחיר כספי.

חנין זועבי: אחרון, לסייע למועסקת כספית בהליך המשפטי, כמו שאמרה מהא, שחלק של הבעיה הוא חלק של בעיה כספית אז לעזור למועסקת בהליך המשפטי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: ברוכה הבאה, סמאח.

<סמאח ותד: קודם כל סליחה על האיחור.

עאידה תומא סלימאן: זה בסדר.

דב חנין: יוצגת פה בצורה מצוינת.

עאידה תומא סלימאן: הצגנו את אחד התחקירים שלך, סמאח.

עאידה תומא סלימאן: אני גם דיברתי על העבודה שאת עושה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שגם יש לכן עדויות היום, אני תיכף אתן לך לדבר ואני רק רוצה שתזכרו, אני בטוח לא אסיים את הישיבה הזו בלי לשמוע אתכ.

עאידה תומא סלימאן: אתם הכוכב שמגיע בסוף הסרט ונותן את ההופעה.

דב חנין: אנחנו רק מקווים שזה יהיה כוכב של אור ותקווה ולא כוכב אפל.

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, אתם תוכלו?

דב חנין: אני אשמח להגיד משהו מאוד קצר כי יש לי דיון שלי ב-11 אבל עד 11 אני פה.

עאידה תומא סלימאן: אתה רוצה עכשיו?

דב חנין: איך שנוח.

דב חנין: זה מאוד קצר.

עאידה תומא סלימאן: סמאח, בשלוש דקות.

<סמאח ותד: בוקר טוב לכולם, תודה שבאתם ואני מאמינה שכבר דנתם בכל הדברים שהופיעו בתחקיר שלי.

עאידה תומא סלימאן: לא בכול.

<סמאח ותד: הצגתם את המצלמה הנסתרת?

עאידה תומא סלימאן: לא, הצגנו את הראיונות עם עובדות, אבל אני רוצה שתדברי על זה כי כשדיברנו אני ואת את אמרת, "אם אני יכולה לעשות את זה אז למה המפקחים לא עושים את זה?"

<סמאח ותד: נכון, זה גם הופיע בפרק האחרון של סדרת התחקירים שקראתי לה "סוג ד'".

<סמאח ותד: עם המצלמה הנסתרת היו לי כמה חששות, אבל בכל זאת יצאתי ועשיתי את זה.

<סמאח ותד: זה לא כל כך מסובך, זה מאוד פשוט, מצלמה נסתרת אפשר להשיג בכל מקום, זה גם לא כל כך יקר ואני מאמינה שאגף אכיפה מנהלי, שמנצל רק 65% מהתקציב שלו, יש לו עוד 35% לפחות כדי לרכוש מצלמות נסתרות ולעשות את זה.

<סמאח ותד: אם אני הצלחתי לעשות את זה אני מאמינה - - -

עאידה תומא סלימאן: תגידי מה עשית.

<סמאח ותד: נכנסתי עם מצלמה נסתרת, שאלתי כאילו חיפשתי עבודה, שאלתי מה התשלום ואז אמרו לי שהם משלמים 10 שקלים לשעה, 18, הכי הכי זה שמפנק את הבנות משלם להן 23 שקלים, כמובן שזה לא כולל את כל הזכויות.

<סמאח ותד: מה שחשוב לי להדגיש פה הוא שהתופעה הזו היא לא חדשה, כולנו יודעים - - -

דב חנין: 23 שקל מתי?

דב חנין: מתי נעשה התחקיר?

<סמאח ותד: לפני חודש, בחודש האחרון.

דב חנין: זה לא לפי החוק.

דב חנין: פעם, לפני שנה שכר המינימום היה 23.

<סמאח ותד: זה היה לפני חודש.

עאידה תומא סלימאן: הרוב היו פחות מזה.

<סמאח ותד: אני אומרת "זה שמפנק", אני בעצמי עבדתי ב-10 שקלים לשעה לפי שהתחלתי ללמוד והִשכלתי וידעתי שצריך להיות שכר מינימום.

<סמאח ותד: יש הרבה בנות שנמצאות במצב הזה ואין להן לאן ללכת ומה לעשות ובגלל זה הן עובדות בתנאים האלה ואלה תת תנאים, זה לא באמת תנאים.

<סמאח ותד: אני חושבת שזה מצב שקיים כבר הרבה זמן, זה לא חדש.

<סמאח ותד: חברי הכנסת, אני מאוד מכבדת את העשייה שלכם, אבל אני חושבת שאתם מודעים לנושא הזה, גם בנצרת, גם בבכפר יסיף גם בסכנין, בכל מקום.

<סמאח ותד: ניסיתי להגיע לבנות בסכנין, אבל לצערי הרב, בגלל שאני מהמשולש לא הצלחתי להשיג בנות משם.

<סמאח ותד: גם הבנות שהגיעו איתי היום הן מהמשולש, מכפר קרע ומערערה.

<סמאח ותד: אני רציתי לתת תמונה שזה מצב קיים.

<סמאח ותד: לגבי המעסיקים, אמת דיברת, חברת הכנסת חנין זועבי, שהם לא משתפים פעולה.

<סמאח ותד: אין שום אינטרס לעסק שהרווח שלו הוא זה שהוא לוקח מהבנות, שאין לו תכנית כלכלית והדבר שהוא צריך לעשות זה לקחת מהבנות כדי להרוויח.

<סמאח ותד: יש הרבה דרכים.

<סמאח ותד: ישבתי וחשבתי באופן יצירתי מה אפשר לעשות כדי לסיים את התופעה הזאת ויש לי הרבה דרכים, אז בואו ננסה לדון.

<סמאח ותד: אני חשבתי יצירתית, יש הרבה דרכים לאכוף את זה.

<סמאח ותד: ישבתי עם מנהל האכיפה - - -

חנין זועבי: הנשים שראיינת, הן הגישו תלונות?

חנין זועבי: הן מוכנות להתלונן?

<סמאח ותד: לא.

חנין זועבי: הן פוחדות.

עאידה תומא סלימאן: מה שעשתה סמאח כשהיא דיברה על המצלמה, היא נכנסה למקומות עבודה ועשתה כאילו היא בעצמה מחפשת עבודה.

עאידה תומא סלימאן: היא דיברה או עם המעסיק או עם הבנות שעבדו כדי לשאול מה התנאים.

אוסאמה סעדי: הנשים שהתראיינו פה הן נשים עובדות שדיברו על הניצול.

<סמאח ותד: רק משפט אחרון, למה נשים לא מתלוננות?

<סמאח ותד: לא רק כי אין להן כסף להליך המשפטי, אלא שבנוסף לזה, יום לאחר מכן, אם היא תתלונן אז אין אף אחד, אין שום חוק בספר החוקים של מדינת ישראל שמגן עליה שהיא לא תאבד את העבודה או בכלל למצוא לה עבודה.

<סמאח ותד: הבנות האלו, אין להן גב, גם לא מהחברה.

<סמאח ותד: לצערי הרב מאוד, בחברה הערבית יש לנו את הבעיות שלנו ואנחנו מנסים לפתור אותן, אבל בתור מנהיגים ואנשים שאכפת להם מהחברה, אני חושבת שיש הרבה מה לעשות בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, סמאח.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת דב חנין, ביקשת.

דב חנין: תודה, גבירתי, תודה.

דב חנין: אני אהיה מאוד קצר.

דב חנין: תודה על קיום הדיון הזה והרבה מאוד הערכה לך, סמאח, זו דוגמה לאיך עיתונאות חוקרת צריכה להיעשות.

דב חנין: באמת כל הכבוד, תודה לך.

דב חנין: הרבה הערכה גם לארגונים שנמצאים איתנו פה, על החומרים שהבאתם לפנינו ועל העבודה שלכם, והערכה לנעמ"ת, נמצאת איתנו יושבת ראש מרחב המשולש הדרומי, ברוכה הבאה, גבירתי.

דב חנין: אני רוצה לומר, גבירתי יושבת הראש, שלדעתי אנחנו לא עוסקים בנושא אחד, אלא בכמה נושאים ואני הייתי מציע שתשקלי את האפשרות שהוועדה תקיים סדרה של דיונים בכל אחד מהנושאים האלה בנפרד.

דב חנין: יש את הנושא של האכיפה הרופפת או בעצם חוסר האכיפה, דיברה על זה חברת הכנסת זועבי לפניי, זו סוגיה מאוד מאוד בעייתית ואנחנו חייבים לקבל פה תשובות קונקרטיות מול טענות קונקרטיות ממשרדי הממשלה הרלבנטיים.

דב חנין: יש את הבעיה של ההעסקה הקבלנית, זו בעיה מאוד רוחבית ורחבה, היא רווחת יותר בציבור הערבי בקרב נשים, אבל היא גם מכת מדינה בכלל בארץ.

דב חנין: זה נושא שמחייב עבודת רוחב, זה נושא שאנחנו מטפלים בו גם במסגרות אחרות.

דב חנין: יש את הנושא של מסגרות הטיפול לילדים, שגם פה יש פערים מאוד גדולים, אבל אני הייתי מציע לעבוד גם כאן בצורה מאוד קונקרטית מול מקומות וצרכים ומה קורה בכל מיני מקומות, כי יש מקומות שיש בהם גם התקדמות, גם את זה צריך להגיד, אבל בכל המקומות אין את מה שצריך.

דב חנין: יש את הסיפור הגדול, הענק, של הזדמנויות התעסוקה.

דב חנין: זה סיפור ענק.

דב חנין: זאת אומרת כשאין אזורי תעסוקה ביישובים ערביים אז לנשים הרבה יותר קשה לעבוד ולמצוא מקומות עבודה, זה מייצר איזשהו פער מבני שכל עוד הוא לא יגושר אנחנו נמצאים בנחיתות עצומה בנושא עבודתן של נשים.

דב חנין: גם פה אני חושב שצריך לעבוד באופן קונקרטי ולראות, אולי לבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, לבדוק מהם המקומות שבהם הבעיה היא הכי גדולה מבחינת תעסוקת נשים ערביות, איפה הריכוז שבו שיעור הנשים העובדות הוא הכי מצומצם.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו ריכוז הנתונים.

עאידה תומא סלימאן: אני וחברת הכנסת חנין זועבי ביקשנו כבר לפני כמה חודשים, קיבלנו מסמך מאוד מפורט.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להזכיר לכולם שמעל 12 ישיבות שלנו מתחילת הקדנציה הזו בוועדה עסקו בעיקר בתעסוקת נשים באופן כללי ונשים ערביות במיוחד, על כל היבטיה, גם שכר וגם החסמים, כלומר אנחנו באמת מתמקדות בנושא הזה.

דב חנין: אני מאוד בעד העניין הזה, אני רק אומר שאולי על פי המסמך שלכם כדאי לעשות דיון ממוקד ולהזמין בכל פעם כמה יישובים וראשי מועצות, משרדי ממשלה, כדי לדבר קונקרטית על מה שניתן לעשות באופן מעשי באותו יישוב בנושא תעסוקה בכלל ותעסוקת נשים בפרט.

דב חנין: נקודה אחרונה, שקשורה לתפקיד שלי בכנסת, זה נושא התחבורה הציבורית.

דב חנין: אני רוצה להגיד לכם שלמרות שיש לי הרבה ביקורות על מה שקורה, יש התחלה של התקדמות, התחלה של התקדמות.

דב חנין: נדמה לי שבמשרדי הממשלה גם מבינים היום שהדרך הכי קצרה עם העלות הכי נמוכה היא לייצר שירותי תחבורה ציבורית טובים.

דב חנין: זו הדרך הכי קצרה.

דב חנין: עוד לפני שיש אזור תעסוקה ייצרו תחבורה ציבורית טובה, זה מאפשר לאנשים לא להמתין לאזור תעסוקה שיהיה בעוד שנה, אלא לצאת לעבודה בעוד חודש.

דב חנין: זה לא במקום אזור תעסוקה, לגמרי לא במקום.

מיכל בירן: זהו, אל תיתן להם רעיונות.

דב חנין: לא, זה לא במקום, אבל גם כאן אנחנו צריכים לקבל יותר נתונים.

דב חנין: אנחנו עובדים מול משרדי הממשלה, גם מול משרד התחבורה וגם מול משרד האוצר.

דב חנין: במקומות שהם אנחנו מזהים צורך, אפשר לתגבר ומתגברים בפועל את שירותי התחבורה הציבורית.

דב חנין: זה עדיין רחוק ממה שצריך.

דב חנין: כדי שאישה תדע שיש לה גם את האופציה לנסוע בתחבורה ציבורית ולהגיע למקום ולעבוד בו ולחזור בצורה נוחה ומתאימה, עדיין, במרבית היישובים הערביים, אנחנו לא בנקודה הזאת.

דב חנין: גם כאן אנחנו נשמח לקבל, אני באופן אישי אשמח לקבל התייחסויות קונקרטיות, יישובים וצרכים.

דב חנין: מהיישוב הזה לאן נשים היו רוצות להגיע כדי לאפשר לעצמן סיכויי תעסוקה קצת יותר גבוהים, תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת מייסם ג'לג'ולי, יושבת ראש נעמ"ת, המשולש הדרומי.

<מייסם ג'לג'ולי: שלום לכולן ולכולם, חברי הכנסת וחברות הכנסת - - -

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח, מייסם, אם תיתני לנו את החלק של נעמ"ת בהגנה על נשים.

<מייסם ג'לג'ולי: לפני כן אני רוצה להגיד שאנחנו, בנעמ"ת ובהסתדרות, באמת מנסים לעשות את כל האפשר כדי להגן על נשים שנמצאות ברצפים של שלילת הזכויות, או כמו שאני אוהבת לקרוא לזה, זה תנאי העבדות.

<מייסם ג'לג'ולי: הבעיה העיקרית שיש לנו היא שנשים מפחדות להתלונן.

<מייסם ג'לג'ולי: אני לא מאשימה את הנשים, אני מבינה למה הן מפחדות להתלונן, כי הן מפחדות להפסיד את מקור הפרנסה ולפעמים הביקוש כל כך גדול על מקומות עבודה כאלה, אז בקלי קלות היא יכולה ללכת הביתה והם יקלטו מישהי גם בשכר יותר נמוך מזה שהיא מקבלת, אז יש לנו בעיה לשכנע את הנשים להתלונן.

<מייסם ג'לג'ולי: אני אגיד לכם, בשנתיים האחרונות רק שתי נשים הגיעו והתלוננו ואנחנו דיברנו עם עשרות נשים שהתלוננו על הנושא הזה שלא נותנים להן שכר מינימום, הן עובדות חלקן גם בלי תלושי שכר ואם יש תלושי שכר אז הם תלושי שכר מפוברקים.

<מייסם ג'לג'ולי: אני חושבת שהפתרון לא צריך ליפול על כתפיהן של הנשים.

<מייסם ג'לג'ולי: אין פיקוח.

<מייסם ג'לג'ולי: אני נמצאת בתפקידי בנעמ"ת כבר משנת 2012 ואף פעם לא שמעתי שמפקח של משרד העבודה והרווחה, או של משרד אחר, ממשלתי, הגיע כדי לראות וכדי לפקח במובן הזה.

<סמאח ותד: בעניין הזה אנחנו רוצים לשמוע את מינהל האכיפה, איפה אתם?

עאידה תומא סלימאן: סמאח, בינתיים עדיין אני מנהלת את הישיבה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נגיע.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שיצברו אצלם את כל השאלות ויענו בבת אחת.

<מייסם ג'לג'ולי: מה שאנחנו עושות עכשיו בנעמ"ת, זו יוזמה של נעמ"ת המשולש הדרומי והאגף לקידום השוויון בהסתדרות, אנחנו יוזמות הכשרות וקורסים לנשים שיהוו שגרירות לזכויות נשים בעבודה, שיעבדו בנושא של העלאת מודעות, בנושא של עידוד נשים ללכת להתלונן והיום הגעתי מקבוצה של השגרירות, הקבוצה הראשונה של השגרירות שאנחנו עובדות איתן, שסיימו את ההכשרה לפני חודשיים - - -

עאידה תומא סלימאן: הן יהיו מתנדבות?

<מייסם ג'לג'ולי: הן מתנדבות.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, פעילות שטח.

<מייסם ג'לג'ולי: פעילות שטח, מתנדבות, חלקן גם חברות ועדים ויושבות ראש ועדים באזור המשולש, שהן מכירות את הנושא של חוקי עבודה ותעסוקה.

<מייסם ג'לג'ולי: הן נמצאות פה איתנו היום, אז אני גם מברכת אותן.

<מייסם ג'לג'ולי: אלה צעדים קונקרטיים, אלה צעדים קטנים, מאוד חשובים, אבל הם לא יפתרו את הבעיה.

<מייסם ג'לג'ולי: הפתרון חייב להיות פתרון מערכתי, הפתרון חייב לבוא משינוי מדיניות האכיפה.

<מייסם ג'לג'ולי: בנוסף לכל מה שנאמר קודם, ואני לא רוצה לחזור על הכול.

<מייסם ג'לג'ולי: אחת הבעיות של נשים היא שההיצע כל כך גדול ונשים, אין להן ברירה אחרת, אין אפשרות לצאת לעבוד מחוץ ליישוב בגלל כל הנושא של תחבורה ציבורית וכו' ואין להן גם אפשרות לצאת לעבוד במשמרות כי אין מי שישמור על הילדים ואין להן אפשרות לעבוד בעבודה בהעסקה ישירה בתוך היישובים הערבים, אז מה שנשאר להן זה לעבוד בעסקים קטנים, זה לעבוד בעבודה קבלנית והנושא הזה מאוד כאוב, מאוד כאוב.

<מייסם ג'לג'ולי: התחקיר של סמאח מראה מציאות שאנחנו חוות אותה כל יום, ואני אגיד לך, עאידה, אני כנעמ"ת וכהסתדרות, אני מרגישה לפעמים חסרת אונים במובן הזה של אי הרצון של נשים להתלונן.

<מייסם ג'לג'ולי: אנחנו לא יכולים לטפל בבעיות ספציפיות קונקרטיות אם הנשים לא מתלוננות.

<מייסם ג'לג'ולי: התפקיד שלי הוא לעבוד דווקא עם האוכלוסייה של העובדות והעובדים.

<מייסם ג'לג'ולי: אין לי סמכויות של אכיפה, אין לי סמכויות לדרוש מהמעסיקים ואני מפנה את הכדור למשרדי הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: האם באיזשהו שלב התקיימה איזושהי ישיבה ביניכן או עם נעמ"ת ארצית, יכול להיות נעמ"ת ארצית או ההסתדרות, עם מינהל האכיפה כדי לדון בשאלה איך אפשר לשתף פעולה בנושא האכיפה?

<מייסם ג'לג'ולי: אני יודעת שהאגף לקידום השוויון כן קיים ישיבה כזו בשנה שעברה עם מינהל האכיפה, לא רק בנושא של נשים ערביות אלא בנושא כללי של אכיפת חוקי העבודה במקומות העבודה.

ג'מאל זחאלקה: זה מינהל חוסר האכיפה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לשנות את השם, לא?

מיכל בירן: היה שיפור מאוד גדול בשנים האחרונות.

<מייסם ג'לג'ולי: את השיפור הזה אנחנו לא מרגישים אותו בשטח ואני עובדת בשטח ואני רואה - - -

מיכל בירן: לא, אנחנו נפעל כדי לשפר, אני רק אומרת, בואו - - -

<ז'לז'ולי: אני אחראית על אזור המשולש הדרומי ואף פעם לא ראיתי - - -

ג'מאל זחאלקה: יש חוסר אכיפה, הם לא מקבלים מספיק כוח.

ג'מאל זחאלקה: מה את חושבת, צריך לטאטא את הבעיות - - -

<מייסם ג'לג'ולי: אפשר לדבר על שיפור, אבל בשטח אנחנו לא מרגישים את השיפור.

<מייסם ג'לג'ולי: ברגע שאני ארגיש את השיפור, אני אגיד לך כן, ואללה, יש שיפור, אבל בינתיים לא.

עאידה תומא סלימאן: תודה, מייסם.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מסעוד, ביקשת, כדי לצאת.

מסעוד גנאים: נכון.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מסעוד גנאים: אני מברך אותך, גבירתי היושבת ראש, על קיום הדיון החשוב הזה.

מסעוד גנאים: אני מברך גם את סמאח על הסרטון.

מסעוד גנאים: זה מסוג הדברים שכולנו מכירים אותו בחיי היומיום, אבל כאשר הוא בסרט מול הפנים שלנו אז אתה שואל, איפה כולנו?

מסעוד גנאים: בעיות כאלו של ניצול, של קיפוח נשים עובדות במקומות עבודה שונים, לצערי הרב אנחנו עדים להן, אנחנו מכירים אותן, כל אחד מהסביבה שלו, כל אחד מהעיר שלו, מהכפר שלו, אבל נותרת השאלה מה לעשות בסוף?

מסעוד גנאים: האישה העובדת, במיוחד במקומות כאלה של חנויות, סופרמרקטים, משרדים וכל הדברים האלה, היא בין שני דברים, הצורך שלה, היא רוצה לעבוד, כי היא רוצה את הכסף, היא רוצה להשתתף בפרנסה של המשפחה שלה ומצד שני אין לה גב, אין מי שיגן עליה בסוף, כאשר בעל העסק יגיד לה, "בסדר, את רוצה להתלונן?

מסעוד גנאים: זהו, אין לך מקום פה".

מסעוד גנאים: זו השאלה שעלינו בסוף לפתור אותה כדי לתת גב, לתת תמיכה לנשים העובדות האלו, שבסוף הן במלכודת של ניצול של בעל העסק, בעל המשרד או החנות.

מסעוד גנאים: אנחנו מכירים את כל עניין הקיפוח והניצול בשכר שלהן, שהוא שכר מאוד מאוד נמוך ולכן השאלה, גבירתי היושבת ראש, שלנו גם כחברי כנסת, היא מה אנחנו יכולים לעשות?

מסעוד גנאים: אם יש משהו שאנחנו יכולים לעשות בחוקים, לשנות אותם כדי באמת לתת את המִטריה של ההגנה לאישה העובדת הזו, אנחנו חייבים לעשות את זה ובמהירות.

חנין זועבי: יש חוק, אין אכיפה.

אוסאמה סעדי: גם העניין של האכיפה, איך אוכפים בסוף.

אוסאמה סעדי: אני רק אתייחס לבתי הדין השרעיים, למשל, אני לא חושב שבית דין שרעי, שהולך לפי כללי האסלאם ועקרונות האסלאם של צדק ושל אי קיפוח, גם של האישה, יקפח אישה אם היא מנוצלת, למשל, במקום העבודה.

<סמאח ותד: הטענה דתית שלהן, שזה כסף שהוא חראם.

מסעוד גנאים: מי אמר?

<סמאח ותד: כל אנשי העסקים, זה כסף חראם.

אוסאמה סעדי: אנשי העסקים?

<סמאח ותד: הוא לא צריך לשלם לה פנסיה כי זה ריבית.

מסעוד גנאים: מי אמר?

מסעוד גנאים: בבעל העסק.

מסעוד גנאים: מתי שהוא רוצה הוא הופך לדתי ומתי שהוא לא רוצה הוא לא דתי.

מסעוד גנאים: כאשר הדת היא לטובתו לכן אני אמרתי, הדת בימים האלה - - -

מיכל בירן: זה אגב חוצה מגזרים.

מסעוד גנאים: נכון, אני עונה לך.

מסעוד גנאים: גבירתי היושבת ראש, רק להשלים.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, אנחנו חיים בעידן של אל מורביח, אל מוריח, אני לפי מה שמרוויח לי ומה שנוח לי.

מסעוד גנאים: כאשר הדת או כלל מסוים עונים על שני הדברים האלה אז זה בסדר ואני רוצה ללכת לפי כללי הדת, אבל זה לא נכון, זה עיוות, כי צדק הוא צדק וצריך לעשות צדק גם עם אישה שהיא עובדת, לא פחות מהגבר.

מסעוד גנאים: לכן לצערי, כאשר מדברים על בתי דין שרעיים, אנשי דת, אי אפשר להכליל, יש הרבה גוונים והרבה צבעים שם.

מסעוד גנאים: רק בסוגיה הזו, למשל, משום שמהא הזכירה את זה, בית דין שרעי, לפי דעתי, יעשה צדק עם אישה שהיא עובדת אם היא מקופחת ואם היא מנוצלת.

<מהא שחאדה סויטאת: בוא נשאיר את העבודה לבתי הדין המקצועיים.

מסעוד גנאים: אני לא נגד זה, העיקר שיהיה צדק.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו בכנסת, גם אלה שלפנינו, חוקקו חוקים שקשורים לכל הקשר הזה בין מעסיק לעובד ואני הייתי רוצה לראות שהחוק הזה נאכף ונאכף על ידי הרשויות, שהם צריכים לטפל והם קיבלו את ההכשרה כדי לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא הייתי מוציאה את התיקים האלה לכל מיני גישורים כשאנחנו יודעים שאפילו כאשר מגשרים בדיני אישות בבתי דין דתיים, אם זה רבני או שרעי או כנסייתי, בסופו של דבר, ברוב המקרים, זה על חשבון האישה ועל חשבון הילדים ומי שיש לו את הקשרים הטובים יוצא מנצח.

עאידה תומא סלימאן: לכן אני הייתי מפקידה את חוקי העבודה בידי מינהל אכיפה ובידי בתי משפט לעבודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעד שנראה שהם באמת עושים כל מה שהיו צריכים לעשות וכשלו אז אולי נחשוב על אחרים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעמאל גאווי, עמאל, את רוצה לתת לנו עדות.

עאידה תומא סלימאן: רק תגידי לי בת כמה את, אם מותר לי לשאול.

<עמאל גאווי: בת 21.

אוסאמה סעדי: לא שואלים בת מה הגיל שלה.

עאידה תומא סלימאן: לא, שואלים וכל אישה צריכה להתגאות בגיל שלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מוכנה תמיד להגיד את הגיל שלי כי זה שנים של חוכמה ושנים של ניסיון ושנים של עשייה.

מיכל בירן: בכל מקרה הכול נמצא בוויקיפדיה.

אוסאמה סעדי: דווקא חשבנו שהיא תלמידת תיכון.

עאידה תומא סלימאן: בואו, בואו, בואו נירגע קצת זה.

עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי את השאלה לא בגלל שאני רוצה להתערב בעניינים אישיים, אלא חשבתי שאת מתחת לגיל 18 ורציתי לדעת את זה, כי אם את נותנת עדות אני צריכה לדעת אם את קטינה וזה מחייב הסכמת הורים וכו'.

עאידה תומא סלימאן: אז תיהני מזה שאת נראית הרבה יותר צעירה.

אוסאמה סעדי: מאיפה את?

<עמאל גאווי: כפר קרע.

<עמאל גאווי: חברי הוועדה, ראש הוועדה, הגברת עאידה תומא, שלום.

<עמאל גאווי: קוראים לי עמאל, היום אני סטודנטית למדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב, אבל לפני כשנתיים עבדתי חנות בגדים במשרה מלאה, ששילמו לי עבורה 1,800 שקל לחודש.

<עמאל גאווי: זאת אומרת, 10 שקלים לשעה, זה פחות ממחצית שכר המינימום הקבוע בחוק.

עאידה תומא סלימאן: כשאת אומרת משרה מלאה, כמה שעות עבודה ביום?

<עמאל גאווי: שמונה, לפעמים גם תשע.

עאידה תומא סלימאן: כי אני יודעת שאומרים משרה ולפעמים 12 שעות.

אוסאמה סעדי: כמה ימים?

<עמאל גאווי: שישה ימים בשבוע.

אוסאמה סעדי: ששה ימים?

<עמאל גאווי: כן.

אוסאמה סעדי: זה פחות מרבע משכר מינימום.

<עמאל גאווי: המצב הזה הוא לא רק המצב שהיה שלי, זה המצב של רוב הבנות שיוצאות לעבוד כדי להשתכר בכבוד בכפר.

<עמאל גאווי: לפני כחודשיים הגיע זוג לחנות, הגבר והאישה ניגשו לקופה אצל ידידה שלי וכשהאישה רצתה לברר לגבי מחיר או משהו הגבר צעק וגער בה להחזיק את השקיות וללכת לאוטו והיא עשתה כך.

<עמאל גאווי: לפני כחודש הגיע גם זוג לחנות שאני עובדת בה עכשיו, הגבר הגיעה לקופה וביקש מאשתו שתבוא כי הוא רצה לשלם, היא הגיעה, אבל אחרי חצי שעה.

<עמאל גאווי: היא שילמה בכרטיס אשראי הפרטי שלה.

<עמאל גאווי: כשאנחנו לא משלמים לנשים שכר מינימום, אנחנו פשוט נותנים לאנשים אחרים שיתפסו אותן כלא אחראיות, כלא עצמאיות, כחלשות פשוט.

<עמאל גאווי: אנחנו לא רוצות שדבר כזה יקרה.

<עמאל גאווי: אתם דנים כל הזמן בנושא של רצח על כבוד המשפחה.

<עמאל גאווי: אי השוויון הכלכלי שנמצא בחברה, זה גם גורם תורם לתופעה הזו.

<עמאל גאווי: אני, הנשים פה וכל הנשים, אנחנו כן רוצות לכבד, גם את חברי הכנסת, גם את חברי הוועדה וגם אותך, אבל אנחנו גם רוצות שתכבדו אותנו ותילחמו למען הזכויות שלנו בהתאם.

<עמאל גאווי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, עמאל.

עאידה תומא סלימאן: למרות שאני חושבת שהגיע הזמן לזכור שאנחנו כחברי כנסת - - -

<עמאל גאווי: אני לא מזלזלת חס וחלילה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, אני לא אמרתי שאת מזלזלת, אני רוצה להגיד דבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: זה שבקדנציה אחת דנו ביותר מ-12 ישיבות, כאשר כל ישיבה באו אחריה פגישות עבודה ובאו אחריה התקשרויות עם המשרדים ומעקב אחרי המשרדים, זה כן אומר שאנחנו עסוקים בנושא.

עאידה תומא סלימאן: סמאח, אני יודעת את דעתך ואני יודעת שאת לא מרוצה, אבל אני חושבת שהגיע הזמן להפריד בין תפקיד חברי הכנסת, כמחוקקים וכאנשים שמעבירים ביקורת על העשייה, לבין אלה שאמורים לעשות וליישם.

חנין זועבי: בין ממשלה לבין אופוזיציה גם, או ערבים ויהודים.

עאידה תומא סלימאן: רציתי לשאול אותך, עמאל, את קיבלת תלוש משכורת כשעבדת?

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לגלות ולפרוס גם בפני האגפים של האכיפה את הדרכים לעשות את זה ולהחביא את עצם העובדה שעוברים על החוק.

אוסאמה סעדי: לעקוף.

עאידה תומא סלימאן: לעקוף, אני חיפשתי את המילה.

עאידה תומא סלימאן: אז לא קיבלת בכלל תלוש משכורת?

אוסאמה סעדי: כמה זמן עבדת?

<עמאל גאווי: לא, לא קיבלתי.

<עמאל גאווי: עבדתי כמעט חצי שנה, עד שהלכתי ללמוד.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, גם לא שולם עבורך ביטוח לאומי, לא מס הכנסה.

<סמאח ותד: יכול להיות ששולם אבל היא לא קיבלה את התלוש.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שהיא לא מקבלת תלוש - - -

<קריאה: את לא יכולה לדעת.

עאידה תומא סלימאן: הוא נתן לך את זה במזומן?

<עמאל גאווי: כן.

עאידה תומא סלימאן: במזומן, אז היא לא קיימת בשוק העבודה.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שקורה, שהרבה מהנשים כאילו לא עובדות.

עאידה תומא סלימאן: הן לא קיימות בשוק העבודה ברגע שהם עושים את זה.

עאידה תומא סלימאן: לינא מרזוק, בבקשה.

<לינא מרזוק: שלום לכולם.

<לינא מרזוק: קוראים לי לינא מרזוק, מכפר ערערה, אני בת 19.

<לינא מרזוק: בינתיים אני לומדת הנהלת חשבונות ברמת גן.

<לינא מרזוק: לפני שסיימתי את התיכון עבדתי בסופרמרקט אצלנו בכפר, עבדתי כשישה חודשים.

עאידה תומא סלימאן: לפני שסיימת תיכון?

<לינא מרזוק: כן.

<לינא מרזוק: קיבלתי אפס זכויות.

<לינא מרזוק: הייתי במשרה חלקית.

עאידה תומא סלימאן: כמה קיבלת?

<לינא מרזוק: על זה קיבלתי רק 700 שקל בחודש.

אוסאמה סעדי: כמה ימים בשבוע?

<לינא מרזוק: חמישי שישי שבת.

<לינא מרזוק: 70 שעות בחודש.

<לינא מרזוק: 18 שעות בשבוע.

עאידה תומא סלימאן: איך קיבלת את הכסף, גם כן במזומן?

<לינא מרזוק: במזומן.

<לינא מרזוק: אין תלושי משכורת.

עאידה תומא סלימאן: הם לא צריכים לקבל אישור כדי להעסיק נוער?

אוסאמה סעדי: אבל זה בתקופת הקיץ.

אוסאמה סעדי: בתקופת הקיץ מותר.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל ההעסקה מלכתחילה הייתה נגד החוק.

<סמאח ותד: ההעסקה הזו חוגגת בחברה הערבית.

<יפה סולימני: מותר להעסיק נוער בקיץ.

<מאיר דוד: בזמן הלימודים מותר מעל גיל 16 בשעות שלאחר הלימודים.

<מאיר דוד: מותר להעסיק מעל גיל 16 גם במהלך השנה.

<לינא מרדוק: לא משלמים, לא על הנסיעות, לא ביטוח לאומי, לא כלום.

<לינא מרדוק: זה ניצול.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת.

אוסאמה סעדי: אתם יודעים שאפשר לתבוע.

אוסאמה סעדי: כשלא משלמים לכם אפשר לתבוע.

אוסאמה סעדי: חשבתם, הגשתם תלונה, משהו?

<סמאח ותד: הם שכנים.

אוסאמה סעדי: תודה.

אוסאמה סעדי: זה מה שרציתי שתשמע, זה בהמשך לדיון שהיה לנו בוועדה לביקורת המדינה.

אוסאמה סעדי: לא מגישים תלונות.

<מאיר דוד: שמעת מה אמרה סמאח?

<מאיר דוד: הם שכנים, בגלל שהם שכנים היא לא - - - אני אדבר על זה אחר כך, על מה קרה כשהגענו.

אוסאמה סעדי: היה לנו דיון בוועדה לביקורת המדינה בדיוק בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת את זכות הדיבור לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: זה נושא מאוד חשוב, אנחנו מכירים את התופעה ואני חושב שלרשויות האכיפה אין מה לחפש.

ג'מאל זחאלקה: הם לא צריכים לעשות מחקר.

ג'מאל זחאלקה: כל מקומות העבודה.

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע מה?

ג'מאל זחאלקה: 90% ממקומות העבודה ביישובים הערביים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא הבנתי, "אין מה לחפש"?

ג'מאל זחאלקה: הם לא צריכים לחפש את הבעיה, הבעיה נמצאת.

ג'מאל זחאלקה: כל מקום שייכנסו אליו אין זכויות.

ג'מאל זחאלקה: כל סופרמרקט, כל חנות, כל משרד, ביישובים הערביים, חוץ מהמקומות הרשמיים כמו בנקים, משרדים, עירייה, מקומות שהם - - -

<מייסם ג'לג'ולי: אפילו עיריות מעסיקות קבלן ומפרות את הזכויות.

ג'מאל זחאלקה: בסדר, אבל יש דבר שהוא מחוץ לרדאר, הבעיה העיקרית נמצאת שם.

ג'מאל זחאלקה: כל מקום שתיכנס אליו אתה תעבור ליד סופרמרקט, תראה נשים עובדות שם, תדע לך שהנשים האלה לא מקבלות שכר.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך לחקור.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו הבעיה היא למצוא את הדרכים כיצד להוכיח זאת.

ג'מאל זחאלקה: הרי הם מתחמקים ויש להם שיטות להתחמק.

ג'מאל זחאלקה: סמאח מצאה שיטה מעניינת מאוד, צריך ללמוד ממנה, אתם צריכים ללמוד ולמצוא דרכים כאלה, אחרת אי אפשר להילחם בתופעה.

ג'מאל זחאלקה: זו הערה ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: הערה שנייה היא הרבה יותר קשה.

ג'מאל זחאלקה: פה מדובר בעיקר בעיקר בבעיה הספציפית הזאת, אנחנו הרי סובלים מבעיה פוליטית של פיקוח ושל אפליה מצד המדינה וגם מבעיות חברתיות בתוך החברה, פה יש ניצול כפול, של המדינה שמעלימה עין, אין מלים אחרות להגיד על הדבר הזה, אין מלים אחרות כי העלמת עין היא כמו התרה, כמו לתת היתר, אין הבדל.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה רואה שעוברים על החוק ופוגעים בזכויות ואתה מעלים עין, כאילו התכוונת.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, החוק אומר כך, נכון?

ג'מאל זחאלקה: אתה בתור משפטן, המשפט אומר שהעלמת עין היא כמו לתת היתר או כתמיכה בתופעה.

ג'מאל זחאלקה: ואנחנו כציבור ערבי, הבעיה היא בעיקר בעיה פנימית אצלנו, בואו נודה בזה.

ג'מאל זחאלקה: כשהבחורות שעובדות ברשתות, גם מכפר קרע וגם מערערה וגם מכל מקום, שעובדות ברשתות, בלי לנקוב בשמות, בגולף, בקסטרו, בכל המקומות, הן מקבלות שכר מינימום ומעלה.

<סמאח ותד: בתוך הכפרים לא מקבלות שכר מינימום.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שאני אומר.

אוסאמה סעדי: הן מקבלות שכר מינימום.

ג'מאל זחאלקה: לא, כשהן עובדות ברשתות של יהודים הן מקבלות, בתוך היישובים הערביים לא מקבלות.

ג'מאל זחאלקה: ביישובים הערבים לא מקבלים.

<סמאח ותד: כי זה זכיין.

ג'מאל זחאלקה: זו הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אתה מדבר על עורכי דין מכובדים, על אנשי עסקים וכו', ואנחנו, אני חושב, עאידה, אני יודע שאת אוהבת דברים כאלה, אנחנו צריכים לקבל החלטה של התנגשות חזיתית עם האנשים שמנצלים נשים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר אתה יודע שאני אוהבת להילחם.

עאידה תומא סלימאן: מקבלת את זה כמחמאה.

ג'מאל זחאלקה: בתור מחמאה.

ג'מאל זחאלקה: בתור יושבת ראש הוועדה, אנחנו נתחיל לסמן מקומות, צריכים לעשות משהו, שפה מנצלים נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי לפני שנים, ג'מאל זחאלקה, לפני שנים אמרתי משהו ואמרו לי, "עוד יעשו לך משהו, בעלי העסקים".

עאידה תומא סלימאן: אני עושה את זה באופן אישי, אני לא נכנסת לאף אחת מהרשתות שאני מכירה שמנצלים את הנשים בתוכם.

עאידה תומא סלימאן: לא קונה שם.

עאידה תומא סלימאן: בוא נעשה חרם כזה.

ג'מאל זחאלקה: הרשתות האלו נותנות לנשים יותר כסף מאשר המכולת השכונתית.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: יש רשתות, סליחה - - -

ג'מאל זחאלקה: אני בעד.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אנקוב בשמות, אבל כולנו יודעים, יש רשתות בתוך החברה הערבית שמנצלות נשים.

עאידה תומא סלימאן: הן עובדות 12 שעות ומקבלות משכורת כמו 1,500 שקל בחודש.

עאידה תומא סלימאן: אני למקומות כאלה לא נכנסת ולא קונה שם.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע קמפיין.

ג'מאל זחאלקה: בואו נרים את הכפפה.

<קריאה: צריך חוק.

עאידה תומא סלימאן: יש חוק.

עאידה תומא סלימאן: להחרים מקומות עבודה לא צריך חוק, צריך שהציבור יחליט שהוא עושה את זה.

עאידה תומא סלימאן: אין חוק לזה.

<סמאח ותד: אין מודעות.

<סמאח ותד: לצערי הרב, לציבור הערבי, בחברה הערבית אין מודעות לדבר הזה.

<סמאח ותד: האבא ששולח את הבת שלו לעבוד 12 שעות ולקבל 100 שקל ליום, הוא מודע לזה והוא מסכים לזה.

<סמאח ותד: זו בעיה חברתית.

ג'מאל זחאלקה: הוא גם קורבן, האבא.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני חושבת שלעשות את זה - - שנייה, אני מבקשת, לא מתפרצים לתוך הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, בואו להפסיק להתייחס לעצמנו כאילו זו בעיה תרבותית.

עאידה תומא סלימאן: בכל מקום של עוני, של היחלשות, אנשים לפעמים חייבים לעשות דברים כדי לשרוד.

עאידה תומא סלימאן: הם לא עושים את זה כי בתרבות שלנו אנחנו אוהבים שמקפחים אותנו.

<עידית ליבוביץ' שקד: אבל דיברנו פה גם על עוד אוכלוסיות.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני אומרת שזה לא עניין תרבותי, זה עניין של מקום מוחלש מבחינה כלכלית.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו התפרצנו לדברים של חבר הכנסת ג'מאל, ניתן לו לסיים.

ג'מאל זחאלקה: קודם כל, פה יש בעיה לא קלה.

ג'מאל זחאלקה: לא לטאטא דברים.

עאידה תומא סלימאן: זה מאוד מורכב, זה לא פשוט.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מכירים את מי שעושה זאת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רואים ביישובים הערבים, במרכולים, ואני שאלתי כמה פעמים נשים "כמה את מקבלת?", זועזעתי, 1,500 שקל, עובדת מהבוקר עד הלילה כל יום, כל יום, ומקבלת 1,500 שקל.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לה, "איך את מסכימה?" היא אומרת לי "אין מה לעשות".

ג'מאל זחאלקה: מצב שמנצלים את המצב ואת העוני של האנשים שצריכים את הכסף בשביל לחיות, בשביל לשרוד.

ג'מאל זחאלקה: אני בדעה שצריך לעשות שני מהלכים.

ג'מאל זחאלקה: האחד, רשות האכיפה צריכה לעשות משהו רציני בנושא הזה, כולל שיהיה קו חם של תלונות, אפילו תלונות אנונימיות, של מידע, אין לנו ברירה אחרת, בעניין הניצול, לעשות אכיפה, למצוא דרכים להוכיח זאת.

ג'מאל זחאלקה: ובצד שני, אנחנו בתור חברה, צריכים לעורר את זה ולהגיד שאנחנו לא נקנה במקום שבו מנצלים נשים.

ג'מאל זחאלקה: אם נעשה את הקמפיין הזה, יכול להיות, למשל, אני חושב על היישוב שלי, כפר קרע, לא יהיה לי מה לקנות שם.

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר את המקומות, אין מקום שאני יכול לקנות בו.

ג'מאל זחאלקה: יעני כל המקומות מנצלים נשים.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין מרים זלקינד משדולת הנשים.

עאידה תומא סלימאן: אני עכשיו נותנת לָך ואחר כך לאמי ואני רוצה לתת זמן מספיק כדי לשמוע את מערך האכיפה.

<מרים זלקינד: אני ממש אשתדל לקצר.

<מרים זלקינד: קודם כל אני רוצה להצטרף למה שאמרה חברתי מ"איתך-מעכי" על הנושא של בוררות בבתי דין דתיים.

<מרים זלקינד: זו הצעת חוק באמת איומה, ההשלכות שלה יכולות להיות הרסניות ואני רוצה להגיד שאנחנו מאוד מתנגדות אליה.

<מרים זלקינד: וגם להצטרף למה שאמרת על גישור בפשרה.

<מרים זלקינד: בנוסף לזה שנשים מקבלות הרבה פחות ממה שהן היו מקבלות לו היו ניתנים פסקי דין, אז יש גם את הנושא שאין לנו פסיקות, אין אמירות משפטיות ואין החלטות שאחר כך אפשר ללמוד מהן למקרים נוספים.

<מרים זלקינד: אלו רק שתי הערות על דברים ממש חשובים שנאמרו כאן.

<מרים זלקינד: אני אתחיל ממשהו אופטימי.

<מרים זלקינד: בגלל הצורך האדיר מהשטח בנושא של זכויות נשים בעבודה, אנחנו נפתח בתקופה הקרובה בשדולת הנשים קו טלפוני לזכויות נשים בעבודה, גם לנשים ערביות וגם לנשים חרדיות ונשים דוברות רוסית.

<מרים זלקינד: מהמיפוי שאנחנו עורכות לקראת פתיחת קווי הזכויות האלה וגם ממה שעולה מהשטח, אני גם באה מעמותת ידיד אז יש לי פרספקטיבה קצת יותר רחבה, עולה שהבעיות בציבורים בישראל מאוד מאוד מגוונות.

<מרים זלקינד: לא דומות הבעיות של נשים ערביות או בדואיות או מהצפון - - -

עאידה תומא סלימאן: בדואיות זה ערביות.

<מרים זלקינד: כן, אני מתכוונת מאזורים שונים בארץ, לבעיות של נשים חרדיות ולבעיות של נשים אחרות או יוצאות ברית המועצות.

<מרים זלקינד: רק על קצה המזלג אני אגיד כמה דברים שמאפיינים וקורים והם שונים מאוכלוסייה לאוכלוסייה.

<מרים זלקינד: אנחנו, למשל, מכירות את זה שבקרב נשים בדואיות יש הרבה את הנושא של העברת עובדות בין חברות קבלן בלי לשלם פיצויים.

<מרים זלקינד: חברות שנעלמות, הזכויות לא נשמרות.

<מרים זלקינד: ברגע שאישה חולה, או כשרואים שהיא בהריון הם מפטרים אותה, בלי שימוע, בלי מכתב.

<מרים זלקינד: הרבה פעמים זה יוצר אחר כך גם בעיות מול הביטוח הלאומי.

<מרים זלקינד: יש המון המון הפרות שקשורות להיותן של נשים עובדות קבלן.

<מרים זלקינד: בקרב נשים יוצאת ברית המועצות לשעבר אנחנו רואים בעיות ייחודיות שנוגעות להטרדה מינית ולפנסיה וגם בעיות של עובדות קבלן.

<מרים זלקינד: בקרב נשים חרדיות יש, שוב, בעיות ייחודיות, כמו למשל הנושא המוזר הזה שמבקשים מהן לשלם מעשר.

עאידה תומא סלימאן: מה?

<מרים זלקינד: מבקשים מנשים חרדיות לשלם מעשר.

<מאיר דוד: מה שדיברת, לתרום לעסק.

<מרים זלקינד: מציגים את זה כמשהו דתי.

<מאיר דוד: מעשר זה 10% מהשכר, לתת תרומה.

<מרים זלקינד: זה מוצג כעניין דתי.

<מרים זלקינד: או נשים שמתגרשות חוות התנכלות בגלל הגירושין שלהן, בגלל שזה לא מקובל בחברה החרדית.

<מרים זלקינד: הדבר השני שאני רוצה להתייחס אליו זה שהמיפוי והאכיפה, כמו ששמענו כאן, בסיפורים מאוד מקוממים, כמעט ולא קיימים.

<מרים זלקינד: אני ביליתי שעות ארוכות בלנסות להבין מספרים.

<מרים זלקינד: מה קורה, איפה יש בעיות אכיפה, מהן בעיות האכיפה, כמעט ואין מחקרים, כמעט ואין מיפוי.

<מרים זלקינד: ישבנו פה לפני שבוע בוועדה ודיברנו על בעיות של נשים, על היתרים שניתנים לפיטורי נשים בהריון, אנחנו ראינו שיש אחוזים גבוהים מאוד באזור המרכז וירושלים.

<מרים זלקינד: זה אומר שאין דיווחים על בקשות למתן היתרים בכל האזורים האחרים, שפשוט לא מבקשים, ככל הנראה לא מבקשים.

<מרים זלקינד: הנשים הכי מוחלשות, מפטרים אותן מבלי לתת היתרים.

<מרים זלקינד: ומילה אחרונה על האכיפה.

<מרים זלקינד: לפני שבוע התקיים בוועדה לביקורת המדינה דיון במסגרת יום העוני ודובר על היעדר אכיפה בחברה הערבית.

<מרים זלקינד: פורסם, למשל, שרק תשעה עיצומים הוטלו על מעסיקים במגזר הערבי שהפרו זכויות.

<מרים זלקינד: זה מספרים באמת זעומים.

<מרים זלקינד: חוק הגברת האכיפה, ששיפר את מצבן של עובדות ניקיון, לצורך העניין, בהרבה אזורים בארץ, לא משפיע בכלל ככל הנראה, לא על הצפון ולא על הנגב, כך שאי אפשר שרק הארגונים יתנו מענה בנושאים האלה, זה לא מספיק.

<מרים זלקינד: אנחנו משתדלות, אנחנו עושות כמיטב יכולתנו, אבל צריך להיות משהו מדיני ורציני מצד המדינה וחייבת להיות יותר אכיפה.

<מרים זלקינד: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אוסמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: גבירתי היושב ראש, חבריי חברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: אהלן והלן.

אוסאמה סעדי: אני חושב שכמו שאמרה עורכת הדין, לפני שבוע ביום העוני, ב-21.2 אני ניהלתי ועדה לביקורת המדינה בדיוק בעניין הזה של אי אכיפת חוקי העבודה, חוקי מגן וזכויות בסיסיות.

אוסאמה סעדי: שמענו וגם יש גם דוח של מבקר המדינה בנושא הזה, יש את מינהל ההסדרה והאכיפה ויש את החוק שהזכרת, חוק הגברת האכיפה משנת 2012, אבל המצב בחברה הערבית הוא מצב קטסטרופלי.

אוסאמה סעדי: מה שאמרו עמאל והחברות שלה, באמת, אני גם מכיר את זה אישית מירושלים המזרחית.

אוסאמה סעדי: גם בירושלים המזרחית המצב שם, למרות שיש שטח כבוש ואנחנו אומרים, כיבוש וכל הפוליטיקה, אבל גם מבחינת חוקי העבודה, גם שם בקושי משלמים.

אוסאמה סעדי: אתה יכול לעבוד, בעיקר את יכולה לעבוד, משרה מלאה תמורת 1,000 שקל, 1,500 שקל, עד היום.

אוסאמה סעדי: אני התחלתי לקבל תלונות ואנחנו עכשיו מכינים עדויות ועאידה, כל הכבוד שהתחלת עם זה בוועדה, פנו אליי גם עובדות שעובדות ברשתות המובילות בחברה הערבית, שהן לא מקבלות את הזכויות שלהן, מאיר, וזה לידיעתכם וטיפולכם המיידי.

אוסאמה סעדי: כמו שאמר חברי ג'מאל, אתם לא צריכים להתאמץ הרבה, רק תיכנסו למקומות האלה, רק תיכנסו, תגבו עדויות ואז הם יגידו לכם, אבל בכל זאת, זה שהם יבואו, שהן יבואו או שהן תבואנה להגיש תלונות זה קשה, אבל אם אתם תגיעו אליהן אז הן יספרו לכם את האמת.

אוסאמה סעדי: יש היום גם שיטות שהן יותר מתוחכמות.

אוסאמה סעדי: אתה שומע, מאיר?

אוסאמה סעדי: היום הרבה מעסיקים, הרבה חברות, בתלוש רושמים שכר מינימום, אבל העובדת לא מקבלת שכר מינימום.

אוסאמה סעדי: בקושי מקבלות אולי חצי משכר מינימום, אבל בתלוש אתה רואה - - -

עאידה תומא סלימאן: ולפעמים הם רושמים את הסכום, אבל רושמים שהיא עבדה כאילו חצי משרה.

אוסאמה סעדי: היום החוק מחייב כרטיס נוכחות ורישום שעות עבודה, כך שהיום אי אפשר לעקוף או לבלף או כל הדברים האלה, ואתם יכולים באמת לראות, עבדה 186 שעות, היא צריכה לקבל 5,250 וצריכה לקבל את כל הזכויות, חופשה, הבראה, נסיעות, פנסיה אחרי חצי שנה.

אוסאמה סעדי: כל הדברים האלה, אם תבואו לחברה הערבית, זה כמו דברים דמיוניים.

אוסאמה סעדי: אין את הדברים האלה, בקושי מקבלים.

אוסאמה סעדי: הנה, אתה שומע עדויות מהשטח של 1,000 שקל, 1,500 שקל.

אוסאמה סעדי: אנחנו דיברנו בוועדה לביקורת המדינה, גבירתי היושבת ראש, שמינהל ההסדרה רוצה לצאת בקמפיין אבל הקמפיין הזה, כמו שאמרה גדיר נקולא מ"קו לעובד", מדברים על זה כבר חודשים על גבי חודשים וזה לא יוצא.

אוסאמה סעדי: אני ביקשתי, בתור החלטה של הוועדה לביקורת המדינה, שהם יתנו לוח זמנים, מתי הקמפיין הזה בשפה הערבית עולה.

עאידה תומא סלימאן: אולי עכשיו יש להם?

אוסאמה סעדי: אולי.

חנין זועבי: אנחנו גם מכירים את המציאות.

חנין זועבי: להגיד שזה מאוד קל להתלונן, זה לא נכון, אוסמה.

חנין זועבי: נשים לא רוצות להתלונן, יש בעיה שהן יגישו תלונות.

חנין זועבי: צריכים לקבל אלטרנטיבה.

חנין זועבי: נכון שזו תופעה שבכל רחוב יש 90% שלא נותנים שכר מינימום, אבל נשים לא רוצות להתלונן, אלא אם אתה מגן עליהן, שלא יתנקמו בהן, שגם תשלם את התהליך המשפטי.

חנין זועבי: יש כמה צעדים.

חנין זועבי: אי אפשר להגיד, "יודעים ותלכו ותחפשו עדויות".

חנין זועבי: אתה צריך לתת הגנה לנשים.

אוסאמה סעדי: אני מסכים איתך, חנין.

אוסאמה סעדי: לכן אני אמרתי, אני מסכים שצריך להגן, לכן פניתי ויש היום אפשרות של הטלת עיצומים כספיים על המעביד.

חנין זועבי: אני דיברתי לפני שבאת שהמעסיק יכול בקלות לא לשתף פעולה ואין בחוקים המנהליים שום סעיף שיכפו על המעסיק לשתף פעולה.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: חייבים.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה, אני מבקשת, חברי הכנסת, אני מבקשת, חנין, חנין.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, אנחנו תיכף נשמע ממינהל האכיפה והם יצטרכו לענות, גם על השאלות שעלו ועל עוד שאלות שאני מתכננת לשאול, אז בואו נתמקד.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר, יש להם את הכלים.

אוסאמה סעדי: אני פעם ייצגתי איזושהי חברה במזרח ירושלים - - -

עאידה תומא סלימאן: ירושלים המזרחית.

אוסאמה סעדי: ירושלים המזרחית.

אוסאמה סעדי: בדקו ועשו את כל הבדיקות, גם בתנאי שכר, גם של שעות העבודה, גם של חופשות, הטילו עליהם עיצומים כספיים אדירים, שאז המעביד אמר, "לא משתלם לי, אני לא רוצה לקחת סיכון, אני עכשיו הולך ומיישם את החוק כלשונו ואני משלם את כל הזכויות".

אוסאמה סעדי: דרך שנייה היא להסביר לעובדים האלה ולעובדות האלו שהן יכולות לתבוע בלי לחכות למשרד העבודה ובלי לחכות להסדרה.

אוסאמה סעדי: "אני עבדתי שישה חודשים", גם אחרי זה את יכולה לתבוע, גם אחרי שאת מפסיקה.

אוסאמה סעדי: עבדת שישה חודשים, יש לך שבע שנים ללכת ולתבוע ואז אין חשש שהוא יתנקם בך.

אוסאמה סעדי: אבל אז מה יקרה?

אוסאמה סעדי: ברגע שהיא, נגיד, עבדה חצי שנה, אני אומר לך עכשיו, אם הייתי עורך דין והייתי מייצג אותה - - -

<פאטמה סכסיר: הוא מכוסה.

<פאטמה סכסיר: אין מה ל - - - הוא מכוסה - - -

אוסאמה סעדי: הוא לא מכוסה.

אוסאמה סעדי: אם היא עבדה חצי שנה והיא קיבלה 1,500 שקל, היא יכולה לתבוע הפרשי שכר מינימום והיא יכולה להגיע לעשרות אלפי שקלים.

אוסאמה סעדי: רק משפט סיכום, עאידה, אפשר גם להכאיב למעסיקים האלה, גם על ידי תביעות, שלא יהיה להם כדאי להמשיך בשיטה הזו, כי בכל זאת זו הוצאה מוכרת.

אוסאמה סעדי: אני לא מבין את המעסיקים האלה.

אוסאמה סעדי: את יכולה להוכיח דרך עדים שעבדת, הוא לא יכול להכחיש, שלא עבדת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת זמן מספיק.

עאידה תומא סלימאן: יש המון שאלות שכיוונו למינהל האכיפה ואני רוצה שיהיה להם זמן, גם לענות וגם להתייחס להצעות שהיו.

עאידה תומא סלימאן: היו הצעות איך לשפר את האכיפה, אז בואו, אני רוצה לשמוע את אמי.

עאידה תומא סלימאן: ממש בשלוש דקות ואז לעבור לזה.

<אמי סער: אני אמי סער מהמוקד לפליטים ומהגרים ואני מטפלת בעמותה שלנו בעיקר בקורבנות עבדות וסחר בבני אדם.

<אמי סער: אני אחזור לאוכלוסייה שהתחלנו איתה, שעידית התחילה איתה, לנשים שהן בענף סיעוד שמגיעות לארץ כחוק לעבוד פה.

<אמי סער: שמעתי פה, כן מפחדות להתלונן, לא מפחדות להתלונן, אותן נשים שמגיעות לפה, בחלק גדול מאוד מגיעות מתרבות שהן בכלל לא מבינות שזה שהן עובדות באיזה בית ולא משלמים להן ומתייחסים אליהן לא יפה, שזה לא בסדר.

<אמי סער: הן לא יודעות שהן צריכות להתלונן.

<אמי סער: הן שילמו אלפים כדי להגיע לארץ, הן רוצות לעבוד בשקט, לסיים, לשלם את החוב ולהרוויח עוד קצת כסף ומוכנות לקבל כל יחס.

<אמי סער: המצב הזה הוא קרקע פורייה להחזקה והעסקה בתנאי עבדות.

<אמי סער: יש הרבה מקרים של נשים שעובדות בתנאי עבדות, לא יודעות ולא מתלוננות.

<אמי סער: אנחנו מנסים להגיע לאותן נשים.

<אמי סער: חבל שמאיר הלך, כי מאיר, הממשלה, אנחנו עשינו לפני כמה שנים, הוצאנו מידעונים לקהל הישראלי, להסביר מהם הסממנים של החזקה בתנאי עבדות, כדי שאנשים יבואו וידווחו.

<אמי סער: אנשים כמעט לא מגיעים ולא מספרים, בין אם זה שכן, בין אם זה מישהו מהמכולת, כמעט כמעט לא מגיעים.

<אמי סער: השנה הוצאנו גם מידעונים לקהילות, כדי שהן יספרו על החברות שלהן שאולי מועסקות בתנאי עבדות ואנחנו בוחנים כל מקרה לגופו.

<אמי סער: מצאנו השנה שני מקרים, שהם שני המקרים היחידים שזוהו בשנים האחרונות, על החזקה בתנאי עבדות והן נמצאות במקלט לנשים.

<אמי סער: אישה אחת שהגיעה מגרוזיה והועסקה בתנאים מאוד קשים.

<אמי סער: במקרה, איכשהו, עזבה את המעסיק וחברה שלה סיפרה למישהו והיא נמצאת במקלט.

<אמי סער: מקרה אחר הוא של פיליפינית שהגיעה לארץ כתיירת והועסקה במזרח ירושלים אצל איזו משפחה ממש בתנאי עבדות.

<אמי סער: יש גם מקרים כאלה.

<אמי סער: אני מבקשת את שיתוף הפעולה של כולם כדי לעזור לנו ולאותן נשים לקבל את מה שמגיע להן.

<אמי סער: במדינת ישראל, דווקא בתחום של סחר, יש סל שירותים וחשוב שאותם אנשים יפנו אלינו.

מירב בן ארי: היינו, אני ועאידה בסיור ופגשנו כמה נשים, באמת מקרים קשים מאוד של סחר.

<אמי סער: אני לא התייחסתי פה בכוונה לנשים שהגיעו מסיני.

מירב בן ארי: יש לי שאלה ספציפית.

מירב בן ארי: קודם כל, המדינה צריכה להכיר ואז היא מקבלת - - -

<אמי סער: לא, המדינה לא צריכה להכיר.

<עידית ליבוביץ' שקד: ברגע שיש חשד להעסקה בתנאי עבדות או לסחר בבני אדם כבר המדינה, באמצעות הסיוע המשפטי של משרד המשפטים, יכולה להתחיל להפעיל - - - לתת מקלט, לתת אפשרות לוויזה, ורק אחר כך אפשר להמשיך להתקדם לחקירה.

<עידית ליבוביץ' שקד: לא צריך שיהיה כבר פסק דין ביד כדי להתחיל לתת סיוע.

<אמי סער: אותן נשים שהכנסנו זה מה שנקרא ראשית ראיה.

מירב בן ארי: כמה נשים יש שהכרתם בהן כבר?

<עידית ליבוביץ' שקד: קרבנות סחר?

<אמי סער: באיזה ענף?

<אמי סער: במקלט יש היום 20 ומשהו נשים, אבל חצי מהן נשים שהן קרבנות בזנות, וזה לישיבה הבאה, יש נשים אריתריאיות שהגיעו מסיני, ששם עברו דברים נוראיים.

<אמי סער: שתיים בסיעוד.

<עידית ליבוביץ' שקד: מסיעוד יש בממוצע בין 2 ל-5 נשים בשנה, מטפלות סיעודיות שהיו קורבנות סחר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת ששם הבעיה מחייבת דיון מסוג אחר, כי הבעיות הן קצת שונות והמעמד המשפטי לפעמים מקשה על טיפול בסוג כזה של בעיות.

<עידית ליבוביץ' שקד: לא, זה דווקא לא, כל מי שבא, יבוא למשטרה להתלונן, יזהו, יקבל מעמד.

עאידה תומא סלימאן: הייתה לך הערה.

<ביאן ותד: שתיים.

<ביאן ותד: שמי ביאן מאגף תקציבים במשרד האוצר.

עאידה תומא סלימאן: התפלאו שאת מהאוצר, אמרתי שבגלל זה חזרתי אליה - - -

מירב בן ארי: סליחה, אנחנו באוצר מקבלים את כולם.

אוסאמה סעדי: חשבנו שאת הולכת לתת עדות שאת לא מקבלת שכר מינימום.

עאידה תומא סלימאן: מי זה אנחנו?

מירב בן ארי: אני מ - - -

עאידה תומא סלימאן: את לאט לאט הופכת לכל המדינה, מירב, "אנחנו באוצר".

מירב בן ארי: לא, אני התרשמתי גם, אני מסתכלת עליה.

אוסאמה סעדי: היא מקבלת שכר מינימום?

מירב בן ארי: נראה לי שהיא מקבלת יותר משכר מינימום.

אוסאמה סעדי: כן?

אוסאמה סעדי: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: ביאן, מירב ישבה בוועדה שקיבלה אותך לעבודה?

מירב בן ארי: לא, אבל מפרגנת.

עאידה תומא סלימאן: כי את אמרת "מקבלים".

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<ביאן ותד: לעניין ההכשרות המקצועיות והנושא של השוברים שחברת הכנסת חנין זועבי העלתה, חשוב לציין שהנושא של הכשרת נשים ערביות זה בסדרי העדיפויות שלנו במשרד האוצר - - -

חנין זועבי: - - - זה מה שאמרתי.

עאידה תומא סלימאן: ביאן, חנין, לא, לא, לא, שנייה, תירגעי.

עאידה תומא סלימאן: היום לא לדיון עניין הוואוצ'רים.

<ביאן ותד: נכון, אני רוצה ל - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, ביאן, אני חושבת שההערה שנאמרה כבר הגיעה גם למשרד האוצר והעברנו אותה מדיונים קודמים, לא צריך להגיב עליה עכשיו.

<ביאן ותד: אני חייבת להתייחס לזה, יש דברים שנאמרו כאן ואני חייבת.

עאידה תומא סלימאן: את לא חייבת.

<ביאן ותד: אני רוצה להתייחס אליהם, שנייה.

<ביאן ותד: לגבי הכשרות מקצועיות, משנת 2016, נשים ערביות, 6 מיליון שקל הוקצו להכשרות מקצועיות - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לשמוע דיווח עכשיו.

<ביאן ותד: אוקיי.

<ביאן ותד: לגבי האכיפה, כל הנושא של האכיפה מטופל על ידי משרד העבודה וחשוב לציין שמשרד האוצר, העמדה שלנו, הוקצו והוגדלו משמעותית התקנים שניתנו למשרד הרווחה, גם בשנה הנוכחית, כשהועבר התקציב הוגדלו התקציבים למשרד העבודה והרווחה.

<ביאן ותד: ולעניין התקנים, אנחנו רואים, במשרד האוצר, שכל הנושא של התקנים לא מאויש במלואו.

<ביאן ותד: אנחנו רואים שיש לנו 91 תקנים שאוישו מתוך 209 וגם בכל הנושא של התקציב התפעולי, נוצלו 65% מסך התקציב של האכיפה.

<ביאן ותד: זו עמדת משרד האוצר בעניין האכיפה.

<ביאן ותד: אני חייבת לצאת מהדיון.

ג'מאל זחאלקה: את אומרת שיש מקומות ש - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני מבקשת מחברי הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני לא סתם עצרתי את ההערה הראשונה, כי אני יודעת ששלחתם לנו נתונים בעניין האכיפה ורציתי שתתמקדי בנושא של האכיפה.

עאידה תומא סלימאן: החומר ששלחתם הוא חומר חשוב לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שאתם שם אומרים שהגדלתם את התקציב של האכיפה וניצול תקציב הפעילות של האכיפה הוא 65% ולא 100%, שנייה, אני מתייחסת למכתב שהאוצר שלח, שאתם הוספתם משמעותית תקנים שלא אוישו במלואם, את זה רציתי לשמוע ממך כי זה מה ששייך לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך.

<ביאן ותד: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: גברת יפה סולימני, מנהלת מינהל ההסדרה והאכיפה.

חנין זועבי: היא אמרה מתי - - -

<ביאן ותד: לצד זה יש לך עוד 100 תקנים של סטודנטים - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אלה תקנים שאושרו על ידי האוצר, אבל הם לא מאוישים במלואם.

עאידה תומא סלימאן: תיכף נשמע.

<ביאן ותד: לגבי 100 התקנים של הסטודנטים אני לא אומרת אם הם מאוישים או לא מאוישים, אני רק אומרת שיש 100 תקנים לסטודנטים במשרד העבודה, וה-209, הם לא מאוישים כולם.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, כן, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קודם כל לדעת, ואני מאוד מבקשת שתתייחסי לזה בעיקר, כמה תקנים אכן מאוישים, מה פעילויות האכיפה שקיימים?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על זה שמקבלים תלונה, אחר כך נשמע דיווח גם על התלונות, אופן הטיפול בהן וכמה - - - איך קוראים לזה?

עאידה תומא סלימאן: עיצומים אתם קוראים לזה?

עאידה תומא סלימאן: קנסות?

אוסאמה סעדי: עיצומים כספיים.

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: אני רק מנסה להסביר כי אני יודעת שאני בהתחלה לא הבנתי מה זה עיצומים כספיים ויש בטח אחרות שלא מכירות, זה קנסות.

עאידה תומא סלימאן: כמה עיצומים היו לכם וכמה במיוחד באוכלוסיות הערבית והחרדית באופן ספציפי?

עאידה תומא סלימאן: ואני ארצה לדעת, לגבי התקציב של הפעילויות, למה זה עומד על 65% ניצול, כאשר כל השטח אומר שלא מרגישים אתכם?

עאידה תומא סלימאן: מה מונע מכם כן להיות מורגשים אם התקציב קיים?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גבירתי.

<יפה סולימני: עלו כאן הרבה דברים, אני אשתדל לגעת בכמה שיותר מהנושאים האלה.

<יפה סולימני: קודם כל חשוב לשמוע את הבנות הצעירות האלו פה, שמספרות מה שקורה, שזה דברים שהם לא חדשים לנו, אבל כל פעם שאנחנו שומעים אותם אנחנו כולנו מזדעזעים ואומרים, "איך אנחנו ממשיכים לחיות בעולם כזה עם ההפרות הקיימות?

<יפה סולימני: " נתחיל בנושא של התקציב של המינהל.

<יפה סולימני: מינהל ההסדרה והאכיפה, התקציב העיקרי שלו זה כוח אדם.

<יפה סולימני: יש תקציב פעולות, שזה משהו כמו 10 או 12 מיליון שקל, שבעצם הוא מיועד לשימוש של דלק וחשמל ומים וארנונה ופעולות שוטפות ולכן הניצול של התקציב הזה הוא בתחזוקה שוטפת ואז אם יש התחייבות על חשמל שלא שולמה, התחייבות על מים שלא שולמה, או ארנונה או תשלומים לגורמים מסוימים, זה התקציב ועל זה מדובר.

<יפה סולימני: התקציב הוא תקציב תפעולי.

עאידה תומא סלימאן: תפעולי זה אומר תפעולי של המשרד.

<יפה סולימני: כן, לפעילות השוטפת.

עאידה תומא סלימאן: אבל אין לכם שום תקציב לקמפיינים, לחוברות האלו?

עאידה תומא סלימאן: מה חלקו של התקציב המוקצה לפעילויות של הסברה ושל יוזמות אכיפה?

<יפה סולימני: בתוך התקציב שלנו יש דברים נוספים.

<יפה סולימני: למשל, דוגמה, התקשרויות לנושא של תרגומים.

<יפה סולימני: אנחנו מתקשרים עם חברות בנושא של תרגום במקרים שנדרשים, בעיקר בתחום של עובדים זרים, כשאנחנו מגיעים לכל מיני מקומות ואנחנו לא מכירים את השפה.

<יפה סולימני: בעיקר בנושא של האוכלוסייה הערבית, יש לנו עובדים שהם דוברי ערבית, אבל חלק גדול מהעובדים הם דוברי עברית וכשאנחנו נזקקים אנחנו משתמשים גם בשירותי תרגום.

<יפה סולימני: זה חלק מהתקציבים שיש לנו.

<יפה סולימני: לנושא של ההסברה, בשנה האחרונה, והעלה פה חבר הכנסת את השאלה למה אנחנו דוחים את זה משנה לשנה, את נושא ההסברה, אנחנו חשבנו לצאת לקמפיין באוכלוסייה הערבית וגם באוכלוסייה החרדית, לפני שנתיים.

<יפה סולימני: שריינו תקציבים, כחצי מיליון שקל בכל אחד מהתחומים.

עאידה תומא סלימאן: כמה?

<יפה סולימני: כחצי מיליון שקל לכל אחד מהתחומים.

<יפה סולימני: אם היה נדרש יותר, אז - - -

עאידה תומא סלימאן: חצי מיליון?

עאידה תומא סלימאן: זהו?

<יפה סולימני: חצי מיליון זה הרבה כסף, אבל זה קיים, התקציב הזה סגור בתוך התקציב.

<יפה סולימני: מה שקרה הוא שכשישבנו וחשבנו איך לעשות את ההסברה, אמרנו שאין היגיון לצאת בהסברה לאוכלוסייה הערבית כשהמידע שלנו בעברית, כי בעצם המטרה שלנו שהאוכלוסייה שתגיע ותשמע תדע את השפה.

<יפה סולימני: לקח זמן, העלינו באתר האינטרנט את כל הנושא של זכויות עובדים שעלה בשנה האחרונה, כל זכויות העובדים, משהו שהוא רשמי של מדינת ישראל ולא של ארגונים, שבו יש בפירוש ובשפה של כולם, שנוכל לדבר לא בשפה המשפטית, שבעצם מסביר את כל זכויות העובדים, כל עובד וכל מעסיק, מהן זכויותיו ומהן חובותיו.

<יפה סולימני: התחלנו בתרגום האתר לערבית ולכן גם הקמפיין התעכב.

<יפה סולימני: התרגום יצר בעיה ובסוף לקחנו אנשים יותר מקצועיים שמבינים בתחום המשפטי ומכירים את חוקי העבודה.

<יפה סולימני: התרגום מסתיים עכשיו, אבל לצערנו אנחנו עוברים משרד.

<יפה סולימני: הייתה החלטת ממשלה להעביר אותנו למשרד הרווחה ולכן עד שיסיימו התהליך של העברת האתר למשרד הרווחה אנחנו מעריכים שבחצי שנה הקרובה אנחנו כן נצא עם הקמפיין הזה.

<יפה סולימני: אנחנו מעריכים, אני כבר לא רוצה להתחייב, כי לפעמים זה בלתי אפשרי, עם כל התהליכים האלה, שבחצי שנה הקרובה אנחנו יוצאים בקמפיין במגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: אתם עוד לא עברתם, האתר עוד לא - - -

<יפה סולימני: העברת משרדים זה תהליך שדורש הרבה בירוקרטיה ותהליכים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אבל עבר כבר הרבה זמן מאז ההחלטה.

<יפה סולימני: אנחנו עובדים ברווחה, אבל האתר, אנחנו עובדים על זה עכשיו.

<יפה סולימני: אנחנו מעריכים שבחצי שנה הקרובה גם ייצא הקמפיין למגזר החרדי וגם למגזר הערבי.

<יפה סולימני: יש לנו כבר יועץ למגזר הערבי שאומר לנו לאן להגיע, איפה לעשות את הפרסום, איפה לעשות את כל התהליך, יש לנו כבר את החומר מוכן, איך מגיעים.

<יפה סולימני: במקומות שיכולנו לצאת עם חומרים כתובים כמו לגבי נשים בהריון, הבאתי גם דוגמאות היום, אז שם הוצאנו.

<יפה סולימני: לנוער למשל, הצלחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, כדי לצאת בקמפיין לאוכלוסייה הערבית, אני מבינה שהחומר צריך להגיע לחברה הערבית באופן יזום על ידי המשרד.

עאידה תומא סלימאן: מה הקשר בין זה לבין העלאת החומר לאתר והעברת החומר לאתר זה או אחר של משרד ממשלתי?

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לעשות קמפיין בלי האתר?

<יפה סולימני: לא.

עאידה תומא סלימאן: למה?

<יפה סולימני: אני אגיד לך למה, כי - - -

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי, מהידע המינימלי שיש לי, עושים קמפיינים בלי אתר.

<יפה סולימני: המטרה שלנו היא לבוא אל המגזר ולהגיע למקומות שבאמת צריך שם להסביר את הזכויות.

<יפה סולימני: המטרה שלנו היא להפנות אותם ולאפשר להם להגיע לאתר כדי לקרוא על כל הזכויות.

<יפה סולימני: כמו שאמרו, זכותון.

<יפה סולימני: זכותון הוא לא עמוד אחד, זכותון הוא כל הזכויות.

<יפה סולימני: העובדת צריכה לדעת שמגיע לה שכר מינימום ושיש שכר מינימום ענפי, לא כולם מקבלים רק שכר מינימום רגיל, יש שכר מינימום ענפי ויש שעות נוספות ויש תגמול בגין עבודה ביום המנוחה השבועי ויש תלוש והכול והכול.

<יפה סולימני: אחרי שהתייעצנו עם גורמים מהתחום ומהמגזר, ראינו שזה נכון להגיע למקומות הנכונים כדי לאפיין את המינימום.

אוסאמה סעדי: אבל בנוסף למה ששאלה כבוד היושבת ראש, נגיד שאתם מחכים לאתר ולקמפיין, אבל האם זה יהיה מלווה גם במתכונת ותקנים של חוקרים מיומנים שיהיו זמינים?

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע מה?

עאידה תומא סלימאן: יש תקנים לא מאוישים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להציע הצעה ואני לא מבינה למה לא חשבתם על דבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם תקנים לא מאוישים, היה אפשר להוציא קמפיין ולהעמיד את האנשים האלה שיענו על כל הטלפונים שיהיו ויתנו להם ייעוץ על מה שקורה, מה המצב של אותה הבחורה שראתה מודעה שאומרת לה: אם את כך וכך וכך, תתקשרי לטלפון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אם ארגוני חברה אזרחית יכולים לקיים מרכז סיוע שעונה 24 שעות, 7 ימים בשבוע, לתלונות ולבקשות ייעוץ, אני חושבת שמשרד ממשלתי, במיוחד אם לא אייש את כל התקנים שהאוצר נתן לו, יכול לעשות את זה.

<יפה סולימני: שאלת אותי על דברים ספציפיים, אני אענה על כל השאלות שעולות כאן.

עאידה תומא סלימאן: אבל אי אפשר להגיד שזה יעלה, זה אמור לחכות חצי שנה.

חנין זועבי: את מכניסה אותנו לתירוצים מגוחכים.

חנין זועבי: האמת, זה תירוץ מגוחך.

חנין זועבי: אני לא יודעת איך מאמינה במה שאת אומרת.

<יפה סולימני: חברת הכנסת, יושבת ראש הוועדה בדיון הקודם - - -

חנין זועבי: אפילו להגיב בצורה רצינית אין לנו חשק להגיב.

חנין זועבי: את אומרת, אלה תירוצים של כיתה ח', עוברים כיתה או עוברים משרד.

עאידה תומא סלימאן: חנין.

<יפה סולימני: גבירתי היושבת ראש, אני ביקשתי שיהיה לי זמן להגיב על הדברים ואני רוצה כן להגיד כמה שיותר.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אבל אני רוצה התייחסות לשאלה למה צריך לחכות חצי שנה כדי להעלות אתר ואז לעשות קמפיין?

<יפה סולימני: אתם העליתם את הנושא של הקמפיין, אני רוצה רגע לדבר על כלל הפעילויות שאנחנו עושים כמינהל, איך אנחנו עושים ומה עושים.

<יפה סולימני: אני רגע אדבר איתכם על הנושא של כוח אדם.

<יפה סולימני: למינהל לאכיפה ולהסדרה נוספו 120 תקנים בשנת 2012 בעקבות החוק להגברת אכיפה.

<יפה סולימני: למינהל יש 207 תקנים פלוס 100 תקנים של סטודנטים.

<יפה סולימני: נכון לרגע זה כ-30 תקנים לא מאוישים כתוצאה מעזיבה של עובדים בשנה האחרונה וה-30 האלה נמצאים היום בהליכים של מכרזים בארבעה אזורים בכל מדינת ישראל, שלתוכם, מקווים מאוד, בסיום ההליכים בקרוב, ייקלטו המפקחים.

ג'מאל זחאלקה: למה הם עוזבים, בגלל שאין אכיפה ברשות האכיפה?

<מאיר דוד: לא, בגלל שתנאי השכר שלהם גם מאוד מאוד נמוכים והעבודה היא מאוד קשה וסיזיפית.

<מאיר דוד: תודה על השאלה, חבר הכנסת זחאלקה, ואני מאוד שמח שהעלית, גם אנחנו מרגישים מצוקה לא מעטה.

אוסאמה סעדי: מהו אחוז העובדים הערבים מן החברה הערבית?

<יפה סולימני: העובדים שלנו?

<יפה סולימני: אני לא יודעת להגיד, יש לנו עובדים ערבים בתוך המערכת, גם אלה שיש עכשיו, אני לא יכולה לתת לך מספר.

אוסאמה סעדי: איך אתם לא יודעים דבר כזה?

עאידה תומא סלימאן: יפה, אני מבקשת, תשמעי.

<יפה סולימני: אבל תני לי להתמקד - - -

חנין זועבי: את לא עונה, פשוט.

חנין זועבי: את לא עונה.

עאידה תומא סלימאן: תשמעי אותי, שנייה, אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: אתם ידעתם לאיזה סוג של דיון אתם מגיעים ואתם הבנתם שזה יתמקד בעיקר באוכלוסיות הערבית והחרדית.

עאידה תומא סלימאן: השאלה הראשונה שאפשר לחשוב עליה היא כמה מפקחים יש מהאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפשר לענות, אני לא מבקשת מספר מדויק, אבל לפחות תגידי לי אם 20%, 10%, יש לי עובד אחד, אי אפשר להגיד, "אני לא זוכרת".

<יפה סולימני: בסדר, אני לא יודעת את המספר המדויק, אבל אני אגיד גם כך.

<יפה סולימני: האכיפה במגזר הערבי לא נעשית על ידי עובדים ערבים כי העובדים שלנו שמגיעים למגזר הערבי, הם גם עובדים של דוברי עברית והם דוברי ערבית בעצמם, הם לא חייבים להיות עובדים ערבים.

<יפה סולימני: האכיפה נעשית במגזרים והיא לא קשורה, עובד ערבי לא בהכרח הולך לפיקוח במגזר הערבי וגם עובד יהודי לא בהכרח הולך למגזר היהודי.

<יפה סולימני: המפקחים שלנו, כולם אוכפים בכל מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: לאחר שאמרת את זה, מותר לקבל איזשהו אחוז?

<יפה סולימני: בערך 20 מפקחים מהמגזר.

<יפה סולימני: אנחנו קולטים כל עובד שניגש למכרז.

<יפה סולימני: כמובן במכרזים שיש עדיפות לאוכלוסיות, בגלל הנושא של, אם הוא ערבי או עובד עם מוגבלויות, יש להם את העדיפות.

<יפה סולימני: כשהם ניגשים אנחנו קולטים ונשמח מאוד לקלוט כמה שיותר עובדים מהמגזר הערבי אלינו.

<יפה סולימני: גם פרסמנו בעבר מכרזים ייעודיים לתחום הזה.

<יפה סולימני: בחלק הגיעו ובחלק לא.

<יפה סולימני: גם ביחידת המודיעין שלנו עכשיו גייסנו עובדת מן המגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, עובדת אחת באגף המודיעין?

<יפה סולימני: גם, מעבר, בנוסף.

<יפה סולימני: במודיעין יש אחת שהיא מהמגזר הערבי, היא יותר להיכרות עם המגזר.

<יפה סולימני: את דיברת איתי לפני רגע לגבי הנושא של הפניות.

<יפה סולימני: במינהל אכיפה והסדרה קיימת יחידה שעובדת מהבוקר עד הערב, היא מאוישת על ידי אנשים במינהל, שתפקידה הוא לקבל פניות של עובדים.

<יפה סולימני: הפניות של העובדים מגיעות.

<יפה סולימני: עובד שפונה יכול להגיד, "אני רוצה להישמר אנונימי", הוא מקבל את ההגנה המוחלטת.

<יפה סולימני: המידע שלו שמור במערכת המודיעין, אפילו לא ביחידת הפניות, כדי שאפילו בטעות השם שלו לא יעלה, רק גובים ממנו את המידע בטלפון.

<יפה סולימני: אנחנו מגיעים למעסיק באופן יזום, בודקים קבוצה של עובדים ואף אחד לא יודע שאכן העובד הזה או העובדת הזו הם שהתלוננו.

<יפה סולימני: מעבר לזה יש לנו טלמסר, מעבר לזה יש לנו קו שדרך האינטרנט אפשר להגיש תלונות והוא מאויש ואנשים שנמצאים שם.

<יפה סולימני: בנוסף לכך, אנחנו מחלקים, משרד העבודה והרווחה, מיליון שקל מדי שנה תמיכות לארגונים בנושא של סיוע, "קו לעובד" נמצא בתוכם, "איתך-מעכי" נמצאת בתוכם, "ידיד" נמצא בתוך העמותות האלו, שמקבלות מאיתנו תמיכות לצורך שלושה נושאים, האחד מתן מענה טלפוני, ייעוץ אישי לעובדים ולעובדות וסיוע בבקשות לסיוע משפטי.

<יפה סולימני: אנחנו מפרסמים כל שנה בחודש אוקטובר, זה פתוח.

<יפה סולימני: מה שקרה בשנים האחרונות, בגלל שעמותות מן המגזר הערבי לא פנו, אז אנחנו, שוויון הזדמנויות, שעובדים אתנו ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה פורה, פרסמנו את זה, הנגשנו את האפשרות להגיש בקשה לתמיכות לכלל הארגונים.

<יפה סולימני: אין הרבה ארגונים שמגישים, מהמגזר הערבי אף אחד לא מגיש.

<יפה סולימני: נשמח מאוד אם יהיו ארגונים נוספים מן המגזרים האלה כדי שנוכל לסייע.

<עידית ליבוביץ' שקד: זה רק לעובדים ישראלים?

<יפה סולימני: לא, מה פתאום?

<יפה סולימני: לכלל עובדי מדינת - - - מה פתאום, אין דבר כזה רק לעובדים ישראלים.

<עידית ליבוביץ' שקד: "קו לעובד" זה רק לעובדים ישראלים.

<יפה סולימני: מה פתאום?

<יפה סולימני: התמיכות הן לסיוע לעובדים, זה כל עובד, מהגר עבודה, ישראלי, זר, הכול מכול.

<יפה סולימני: לגבי הנושא של מיקוד האכיפה.

<יפה סולימני: הנושא של האוכלוסיות החלשות הן בסדרי עדיפויות של המינהל.

<יפה סולימני: זה כולל נשים, זה כולל עובדים במגזר הלא יהודי, זה עובדים זרים, זה עובדים חרדים, נוער, עובדים בני העדה האתיופית, עובדים בשכר נמוך ועובדי קבלן למיניהם, עובדים שעתיים וזמניים.

<יפה סולימני: ולכן קבענו בשנה האחרונה, בעקבות ביקורת של מבקר המדינה מלפני שנתיים, או משהו כזה, שנמקד את האכיפה, שלא נטפל בכל מכל ואז אתה מתפזר אלא תמקד.

<יפה סולימני: לכן קבענו נוהל טיפול בתלונות ומידע, לא רק טיפול בתלונות אלא גם מידע יזום, שפורסם, שבו אנחנו נותנים את הדגש על האוכלוסיות האלו וגם לסוגי הפרות, אנחנו מתמקדים בהפרות שכר, זה גם מפורסם.

עאידה תומא סלימאן: יפה, אני רוצה לשאול משהו.

עאידה תומא סלימאן: את כבר ישבת ולא במקרה אני ביקשתי שתחכו עד הסוף כדי להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: שמעת על הדרכים שבהן עוקפים את החוק ושמעת עד כמה מתוחכמות השיטות כדי לעקוף את החוק ושמעת גם כמה קשה להתלונן.

עאידה תומא סלימאן: מי שיש לה את הכוח ומי שיש לה את היכולת לבוא ולהתלונן אז אתם מטפלים בצורה שבה אתם מטפלים, מה שאני שואלת זה איך אתם מתייחסים לפעילות יזומה?

עאידה תומא סלימאן: את אומרת שביקשו מכם להתמקד, להתמקד ולחכות לתלונות, זה לא יעזור וזה לא יפתור את הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: מה התכנית שלכם בפעילות יזומה, כדי להגיע למקומות האלה שיש בהם ניצול, וכפי שאמרו גם אנשים וגם ח"כים וגם אני אומרת, איפה שתשימי את היד יש שם הפרות ויש שם עבירות על החוק.

עאידה תומא סלימאן: מה אתם עושים באופן יזום?

עאידה תומא סלימאן: יש לכם תכנית יזומה?

<יפה סולימני: בשנת 2016, אמרתי כמה יזום, מתוך 3,100 תיק חקירה שניהלנו, רק 650 תיקים היו מתלונות, כל שאר התיקים, כל שאר תיקי החקירות היו בהליכים יזומים.

עאידה תומא סלימאן: כמה עיצומים היו לכם?

<יפה סולימני: בשנת 2016 הטלנו עיצומים בהיקף של 31.5 מיליון שקל.

עאידה תומא סלימאן: על כמה מעסיקים?

<יפה סולימני: כ-400 מעסיקים קיבלו עיצומים וכ-5,140 התראות.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, מ-3,100 ומשהו חקירות שניהלתם, רק 400 מעסיקים קיבלו עיצומים?

<מאיר דוד: כן, כי ברוב ההליכים שלנו יש התראה מנהלית, לפי החוק צריך לתת התראה מנהלית בפעם הראשונה.

<מאיר דוד: לכן רובם מקבלים התראה מנהלית ולא מקבלים עיצומים כספיים.

עאידה תומא סלימאן: האם יש מעקב אחרי אלה שנתתם להם התראה מנהלית?

<מאיר דוד: בוודאי.

עאידה תומא סלימאן: זה במעבר ממנהלי לפלילי, שהתייחסתְ אליו, חנין.

<מרים זלקינד: יש חלוקה של מגזרים?

<יפה סולימני: לא.

<מאיר דוד: לא פה, אבל יש לנו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אם אתם לא עושים חלוקה לפי מגזרים, איך אתם יכולים להחליט להתמקד במגזר מסוים?

<יפה סולימני: אנחנו כן עושים חלוקה למגזרים.

<יפה סולימני: אמרתי - - -

עאידה תומא סלימאן: למה לא הצגתם אותה פה?

<יפה סולימני: אין לי כאן את הנתון על אילו מעסיקים והאם העובד הוא מהמגזר הזה או העובד הוא מהמגזר הזה, האם הוטל עיצום על אותו מעסיק.

עאידה תומא סלימאן: האם יש לך את זה במערכת שלך?

<יפה סולימני: לא, אני לא יכולה להגיד את זה, אני אבדוק, יכול להיות שאני כן יכולה מתוך נתונים.

<יפה סולימני: לגבי עובדים שמועסקים, שלגביהם הטלנו עיצומים, שהם מהמגזר הערבי, כמה הטלנו על אותו מעסיק.

<יפה סולימני: אנחנו נבחן את זה ואני - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, האם יש לך במערכת כמה מעסיקים ערבים, היו להם עיצומים?

<יפה סולימני: כן, את זה אני יכולה לתת לך.

<מרים זלקינד: אז למה אי אפשר לקבל?

עאידה תומא סלימאן: למה לא הבאת את זה?

חנין זועבי: וכמה לא שיתפו פעולה?

עאידה תומא סלימאן: הישיבה מתמקדת בנושא.

חנין זועבי: עאידה, גם כמה לא שיתפו פעולה?

<מרים זלקינד: וחרדים, אתיופים.

<מרים זלקינד: מה קורה?

<יפה סולימני: אני דיברתי עם אחד העובדים שלך אתמול, שאלתי על מה הדיון בנוסף לנתונים שהעברנו.

<יפה סולימני: הוא אמר לי, "הדיון הוא על אכיפת חוקי עבודה ונשים וכנראה שתשאלי גם על הנושא של המגזר הערבי".

<יפה סולימני: אני באתי מוכנה גם על המגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע לפחות על המגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: שאלתי על סטטיסטיקה, את אומרת לי שאין לך.

<יפה סולימני: אין לי כמה מתוך המעסיקים במגזר הערבי, את זה לא הבאתי כי חשבתי שאנחנו מדברים על עובדים.

<יפה סולימני: השאלות שאתם הגשתם לנו היו על עובדים, כמה עובדים נבדקו, מהם הנתונים לגבי עובדים, איך עושים את האכיפה, ענינו בהתאם ובאנו בהתאם.

חנין זועבי: את יודעת, רק לצורך הישיבה הזאת את צריכה לדעת.

חנין זועבי: לבדוק את היעילות של העבודה שלכם, את צריכה לדעת גם את המידע זה.

חנין זועבי: האם את מתכוננת ספציפית לישיבה הזאת כך שנוכל לדעת כמה אתם עובדים ביישובים הערבים, ששם הבעיה היא הרבה יותר חמורה?

חנין זועבי: לא רק בשביל הישיבה הזאת את צריכה מידע.

חנין זועבי: זה גם בודק כמה אתם יעילים, כמה אתם דואגים לנושא הזה.

חנין זועבי: זה אומר שאת לא עוקבת אחרי העבודה שלך.

עאידה תומא סלימאן: יש לך - - -

חנין זועבי: לא, לא, זו לא הבעיה.

חנין זועבי: זו התייחסות לא רצינית.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שאתם בנתוני עובדים, אני מבינה שסך כול העובדים שהגישו תלונה הוא 8,620.

<מאיר דוד: לא, זה לא "הגישו תלונה", זה ממש לא.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תסבירו.

<יפה סולימני: סך כל העובדים שנבדקו בשנת 2016, 9,443 עובדים.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת נבדקו?

<יפה סולימני: נבדקו במסגרת תיקי החקירות.

<יפה סולימני: כשאנחנו מגיעים למעסיק, לוקחים מדגם אצל המעסיק והוא נבדק.

<יפה סולימני: 9,443 עובדים נבדקו בשנת 2016, מתוכם כ-3,800 הם נשים.

<יפה סולימני: 3,200 מהמגזר היהודי, 570 מהמגזר הערבי.

<יפה סולימני: כמעט כל הבדיקה במגזר הערבי, כמעט כולה היא באופן יזום, מתוך תיקים יזומים ולא מתוך אכיפה - - -

<עידית לייבוביץ' שקד: כמה זרים?

<יפה סולימני: 1,094 עובדים זרים נבדקו בשנה זו.

<עידית לייבוביץ' שקד: זרים אצלכם זה גם מהגרי עבודה וגם מבקשי מקלט?

<מאיר דוד: כן, כן.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דווקא אחוז גבוה של זרים.

<מאיר דוד: נכון.

עאידה תומא סלימאן: מתוך 9,000 כאשר - - -

<עידית לייבוביץ' שקד: מתוך כמות התלונות שרק אנחנו מעבירים, שזה תלונות, שזה לא דורש מהם לצאת לשטח ולחפש זה מספר קטן.

<מאיר דוד: מה את אומרת?

<מאיר דוד: תלונה שאתם שולחים לנו, סליחה, גבירתי יושבת הראש - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה העברתם השנה?

<עידית לייבוביץ' שקד: אנחנו מעבירים מדי שנה למעלה מ-100 תלונות.

<מאיר דוד: על עובדים זרים אנחנו מקבלים מעבר ל"קו לעבוד" גם מהקו החם, עוד בערך 500 תלונות, למעלה מ-500 תלונות אנחנו מקבלים על עובדים זרים ואנחנו מטפלים בהם.

<מאיר דוד: זה לא נכון שכשאתה מקבל תלונה אז אתה לא צריך לחפש.

<מאיר דוד: כן צריך לחקור ולהוכיח שיש הפרה.

<מאיר דוד: רוב התלונות הן שטנץ שחוזר על עצמו כל הזמן, חוץ מהתאריך שם לא משתנה כמעט כלום בתלונות האלו.

<מאיר דוד: אנחנו כן ניגשים וכן מתייחסים אליהן וכן יורדים לשטח וכן נוגעים בכל עובד ובכל מעסיק ומנסים להוכיח.

<מאיר דוד: סליחה שהתפרצתי.

עאידה תומא סלימאן: טוב שנזכרת.

<מאיר דוד: אני מנומס ומכובד ומקשיב ליושבת הראש.

<מאיר דוד: דווקא גבירתי זועבי, רציתי שתקשיבי כי חלק מהדברים - - -

חנין זועבי: אנחנו שעה מחכים לתשובות.

<מאיר דוד: אבל את לא נתת לי לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אני נתתי להם עכשיו לתת את התשובות.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לסדר את העניינים בראש, את אומרת שאתם לא מקבלים תלונות מן המגזר הערבי.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שאמרת.

<יפה סולימני: לכן אנחנו עושים ייזום במגזר הערבי.

ג'מאל זחאלקה: סליחה, סליחה, אז יש בעיה, אתם צריכים לטפל בה.

<מאיר דוד: אז אנחנו אומרים, תנו לנו להסביר ונסביר.

ג'מאל זחאלקה: השאלה היא למה לא מתלוננים.

ג'מאל זחאלקה: אם אתם עושים הסברה, אם אתם עושים קמפיין, תעשו כדי לעודד אנשים להתלונן.

עאידה תומא סלימאן: זו בדיוק הייתה השאלה שלי.

ג'מאל זחאלקה: זה בדיוק העניין, פה קבור הכלב.

עאידה תומא סלימאן: שאלתי מה הפעילויות היזומות שעשיתם ושאתם הולכים לעשות, כי אני חושבת שזה לא נכון לומר אמירה כזו שהמפקח או מי שאוכף, הוא לא חייב להיות ערבי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שדווקא בגלל המורכבות ובגלל הקושי של התלונות ובגלל שצריך לדעת טוב מאוד איך הדברים מתנהלים, להיפך, צריך דווקא מפקח חרדי או מפקחת חרדית או מפקח ומפקחת ערביים, כדי שיבינו איך הדברים מתנהלים.

עאידה תומא סלימאן: מה הפעילויות היזומות שאתם עושים?

<יפה סולימני: קודם כל, מבחינת איסוף מידע, מאחר ואנחנו מודעים לכך שבמגזר הערבי ובמגזר החרדי אנחנו לא אמורים לבנות על תלונות, כי אנחנו לא רוצים לפגוע בשום עובד והעובד הזה, גם אם הוא מגיע יכול להיות שהוא לא ידבר, אז יש לו את הקו הטלפוני ואת האפשרות להתלונן למי שיכול להתלונן ויגיש את התלונה.

<יפה סולימני: אנחנו פועלים מול גורמים שונים, אם זה דרך הביטוח הלאומי לקבלת מידעים.

<יפה סולימני: לדוגמה, מביטוח לאומי אנחנו מקבלים מידעים לגבי מעסיקים שמעסיקים עובדים ערבים ואת אחוז העובדים אצל אותו מעסיק.

<יפה סולימני: אנחנו בודקים גם את השכר שמדֻווח לביטוח הלאומי ואז יש לנו גם מידע מי הם המעסיקים.

<יפה סולימני: זה שיתוף פעולה שאנחנו עושים מול הביטוח הלאומי.

עאידה תומא סלימאן: יפה, אני מאוד מצטערת, את לא מרגישה עכשיו, אחרי כל מה ששמעת, שזה בזבוז זמן שלכם לעשות את זה דווקא עם הביטוח הלאומי כאשר המעסיקים יגישו דוחות פרפקט, יגישו דוחות שאי אפשר להוציא מהם שום מידע.

עאידה תומא סלימאן: אתם מבזבזים את הזמן עם זה.

<מאיר דוד: גבירתי יושבת הראש, דבר אחד, גבירתי יושבת הראש, בנושא האכיפה.

<מאיר דוד: הבעיה הכי גדולה שלנו, של המדינה, היא שכל מה שנאמר פה אנחנו חייבים להוכיח, אחרת אי אפשר להגיע עם תיק כזה לבית משפט.

<מאיר דוד: אני נפגשתי עם סמאח וראיתי אחר כך את התחקירים שהיא עשתה על כל העסקים ואני רוצה לספר לכם משהו.

<מאיר דוד: לפני שנתיים, לפני שסמאח הגיעה גם אנחנו הגענו לחלק מהעסקים האלה, כן התחלנו לעשות את האכיפה ושמענו מאותה עובדת שקיבלה 2,500 שקל על שעבדה 12 שעות ביום והגשנו נגדו כתב אישום.

<מאיר דוד: הלכנו עם המעסיק הזה עד הסוף והיו עיצומים כספיים.

<מאיר דוד: בסופו של דבר הגענו לבית המשפט וזרקו אותנו מכל המדרגות, למה?

<מאיר דוד: כי אותה עובדת אחר כך שלחה מכתב שהיא לא הבינה מה דיברו איתה, שזה לא נכון, שהיא עובדת רק 4 שעות, החתימו אותה, עשו את כל ה - - -

<קריאה: למה היא עושה את זה?

<קריאה: שלא תאשים אותה.

<מאיר דוד: רגע, רגע, סליחה, חס וחלילה - - - אני אומר שכשאני צריך להביא את זה לבית המשפט או כשאני צריך להביא את זה לוועדת הערר ולהוכיח שהמעסיק הזה שיקר, כשאין לי שיתוף פעולה או כשיש עדות שונה מהעדות הראשונה, קשה לי מאוד, אני לא אצליח להוכיח.

ג'מאל זחאלקה: זה העניין, אתה צריך להתאמץ יותר.

ג'מאל זחאלקה: האכיפה, יש לה מקום.

ג'מאל זחאלקה: אני אגיד לך מה אנחנו רוצים.

ג'מאל זחאלקה: אתם מומחים לעניין ויש לכם תקציבים ויש לכם עובדים ויש לכם הכול.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לראות, כולנו, שמקומות העבודה יתחילו לשלם, אבל אני רואה שכולם לא משלמים כמו שצריך - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רק - - - רגע, רגע - - -

<מאיר דוד: לגבי ההצעה לעשות מצלמות נסתרות - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, תקשיב לי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לך, כאשר התחלנו לטפל בכל הנושא של אלימות נגד נשים, הרבה נשים, כשהגיעו לבית המשפט, בגלל הלחצים שהופעלו עליהן, נסוגו מהתלונה ואמרו, "לא ידעתי" ואמרו, "לא הבנתי" ואמרו, "לא, זה היה בטעות ומעדתי ונפלתי" ואני לא יודעת מה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שמופעלים לחצים ואני באה להגיד פה שהעניין הוא כל כך מורכב, שאי אפשר להשתמש בדרכים הרגילות, ונכון, יכול להיות שבדרך יהיו עוד אישה ועוד אישה ועוד אישה שייסוגו מהתלונה ויגידו, "לא הבנו", אבל ברגע שכל המעסיקים יבינו שאתם אחריהם, יום יום ודקה דקה והם יידעו שמחטטים להם ובודקים להם את החשבונות ומתשאלים את העובדות, הם יתחילו להיזהר.

עאידה תומא סלימאן: ואם האכיפה תהיה בשיתוף פעולה עם ארגוני שטח, שיעשו העצמה וליווי לנשים בדרך ושיוכלו באמת להגיע עד סוף הדרך עם התלונות, אז יהיה שינוי.

עאידה תומא סלימאן: אבל לבוא ולהגיד לי שאתם בודקים את הביטוח הלאומי?

עאידה תומא סלימאן: נו, האם מישהו ידווח שהוא עובר על החוק?

<מאיר דוד: גבירתי, לא רוצה את הביטוח הלאומי.

<מאיר דוד: בנושא הפנסיה, למשל, אני בכלל לא צריך את העובדים, אני לא הולך להעובדים, אני מיד ניגש ובודק אם הוא הפריש לקרנות.

<מאיר דוד: אנחנו עושים פעולות בכל מקום שאנחנו לא צריכים את העובד, כדי לזנב במעסיקים ולהיכנס להם לקרביים, אנחנו עושים את זה, אבל במקום שנצטרך בו את העובדים ואת העדויות שלהם, שם אנחנו עדיין ניפול.

<מאיר דוד: דיברו פה על הנושא של המצלמה הנסתרת.

<מאיר דוד: מה שמותר לעיתונאים ומה שמותר אפילו לחברי כנסת ומה שמותר להרבה גורמים, לגורמי החוק אסור, לגורמי אכיפה אסור.

עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לשאול אם זה קביל.

<מאיר דוד: אז אני אומר שלא.

<מאיר דוד: אני אגיד לך באיזה מקרה זה יכול להיות קביל, רק במקרה שזה נעשה ברשות הציבור.

<מאיר דוד: זאת אומרת שאם אני בא עכשיו במקום כזה ואני מצלם במצלמה נסתרת, אבל כולם רואים ושומעים מה דיברתי איתך.

<מאיר דוד: אם אנחנו עושים את זה פנים מול פנים, שאני מתשאל אותך וגובה את העדות ממך ואני מקליט אותך, יהיה אסור לי להשתמש בזה, זה יהיה ראיה אסורה.

<מאיר דוד: לכן אסור לנו להשתמש - - - יש המון כלים שאסור לנו להשתמש בהם מבחינה חוקית, שאם היה אפשר להשתמש בהם הייתי מצליח לעשות שינוי.

<מאיר דוד: לא בכול אני יכול להשתמש, לא כל ראיה היא קבילה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לעצור פה רגע, אנחנו לא נוכל להיות כאן כל היום, אבל אני רוצה לשמוע ממשרד החינוך.

<יפה סולימני: גבירתי, רק משפט.

<יפה סולימני: לי חשוב שיובן פה, אנחנו כולנו נמצאים כאן לאותה מטרה, המטרה היא שעובדים יקבלו את מה שמגיע להם ושמעסיקים לא ינצלו את העובדים, כי עובד מרוצה גם ייתן לי את השירות ויעבוד כמו שצריך.

<יפה סולימני: לכן אנחנו עושים את כל המאמצים - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל, יפה, אנחנו לא במעמד שווה, למה?

עאידה תומא סלימאן: כי את אמונה על התפקיד הזה, אני לא יכולה לבצע אותו.

<יפה סולימני: אז אני אומרת, התפקיד שלנו, שלנו, כשאני אומרת אנחנו זה אנחנו כמינהל, לא אנחנו כוועדה, אנחנו כמינהל, התפקיד שלנו לעשות את הכול, גם לעשות את ההסברה.

<יפה סולימני: אנחנו משתדלים לעשות כמה שיותר.

<יפה סולימני: נכנסנו למרכזי ריאן, למשל, ושילבנו בתוך תכניות הלימודים את הנושא של זכויות עובדים, פיזרנו שם חומרים ואנחנו מנסים להגיע לכל מקום כדי להגדיל את המודעות, כי אני חושבת שגם מודעות - - - אנחנו לא בונים על תלונות, לכן תמיד יהיה לנו מה להשתפר, אבל אנחנו נהיה שם ונעשה כמה שיותר ואנחנו מודעים לזה שהאוכלוסייה הזאת, החרדית והערבית, היא אוכלוסייה שאם אנחנו לא נהיה שם, היא באמת לא תקבל את מה שמגיע לה.

<לירון ספרד: עורך דין לירון ספרד ממשרד החינוך.

<לירון ספרד: יש מספר פעולות שאנחנו עושים, אני אתחיל באופן כללי.

<לירון ספרד: למשרד החינוך יש את המערכת הרשמית שהיא בעצם עובדי המדינה ויש את המערכת של המוכר שאינו רשמי, בעצם כל הבעלויות שמעסיקות עובדים.

<לירון ספרד: המסה המרכזית היא כמובן בעלויות מהמגזר החרדי ומהמגזר הערבי.

<לירון ספרד: לכל עובדי ההוראה בבעלויות האלו צריכים לשלם את אותו תשלום שמשלמים ברשמי.

<לירון ספרד: כלומר, שכר של עובד בבעלות צריך להיות שווה, לפי התקנות ולפי הדין, לשכר של מורה או מורה בחינוך הרשמי.

עאידה תומא סלימאן: האם אתם מכירים את התופעה של לקבל מורה בתחילת שנת הלימודים ולפטר אותו בסוף שנת הלימודים?

<לירון ספרד: אני כרגע, אם תרצו שארחיב מעבר לזה אני ארחיב.

<לירון ספרד: כאן ביקשו התייחסות לעניין המוכר שאינו רשמי.

<לירון ספרד: בעניין המוכר שאינו רשמי, מערכת יחסי העבודה היא בין העובד למעביד.

<לירון ספרד: אנחנו לא המעסיקים.

<קריאה: אתם מזמין שירות.

<לירון ספרד: סליחה, אני אשמח אם לא תתפרצו.

<לירון ספרד: אנחנו באמת המתנו שעתיים ועשרים דקות ואני אשמח אם עכשיו יהיה לנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת, אין לנו את כל הזמן שבעולם אז אני מבקשת דבר אחד, כאשר אתה אומר שאתם בודקים - - -

<לירון ספרד: בדיקות יזומות, אנחנו עושים בדיקות יזומות.

עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי שאלה מאוד ספציפית, אתם מכירים את התופעה הזו של לקבל מורה או מורה לעבודה בתחילת השנה ולפטר אותה בחודש יולי, כך שלא משלמים את חודשים יולי ואוגוסט?

<לירון ספרד: מכירים, בוודאי, יש על זה דוח ביקורת המדינה.

עאידה תומא סלימאן: מה עושים עם זה?

<לירון ספרד: דבר ראשון מחויבים לשלם לעובדים גם בחודשי הקיץ ובחלק מהבדיקות שלנו, חלק מהבדיקות שלנו, גם ברשמי משלמים בחודשי הקיץ.

<לירון ספרד: זה חלק ממערך הבדיקות היזומות שמר סייביץ' ירחיב עליהן אם תינתן לו האפשרות, בדיקה ספציפית גם על תשלום בחודשי הקיץ.

<לירון ספרד: גופים - - -

עאידה תומא סלימאן: אתה שם לב למה שאתה עושה?

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת שאלה מאוד פשוטה שאפשר לענות עליה בשתי מלים.

<לירון ספרד: השבתי כן.

עאידה תומא סלימאן: אתם מכירים את התופעה, אמרת לי כן.

עאידה תומא סלימאן: מה עושים עם אותם מקומות עבודה?

<לירון ספרד: מופעלות עליהם סנקציות באופן מיידי.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם סטטיסטיקה כמה סנקציות כאלו הפעלתם בשנה?

<לירון ספרד: אנחנו יכולים לספר לך עכשיו את מספר הבעלויות שהתקציב שלהן נחסם באופן מיידי עד שהם לא עושים השבה.

<אולג סייביץ': סדר גודל של 154 בעלויות.

<לירון ספרד: בעלויות.

<לירון ספרד: אני רק רוצה להסביר, 150 בעלויות, המשמעות של זה עובדים רבים.

<לירון ספרד: הגופים האלה נדרשים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לך, אדוני, אני פניתי לפני כמעט שמונה חודשים למשרד שלכם, למשרד החינוך, אחרי ישיבה שהתקיימה על גננות חרדיות שהיו בשני גנים מאוד ספציפיים, נתתי לכם את הכתובת, נתתי לכם את שם העמותה שמפעילה אותם, שפוטרו מהעבודה שלהן, המשיכו הגננות בהתנדבות להפעיל את הגן, העמותה מצידה המשיכה לקבל את הכסף עבור הילדים ולא שילמה לגננות.

עאידה תומא סלימאן: קיבלתי מכם תשובה?

עאידה תומא סלימאן: לא.

<לירון ספרד: כן, ב-31 באוגוסט 2015 - - -

עאידה תומא סלימאן: לא קיבלתי תשובה.

<לירון ספרד: חברת הכנסת, ב-31 באוגוסט, אני ניסחתי את התשובה הזאת באופן אישי.

עאידה תומא סלימאן: לא על שתי הגננות.

<לירון ספרד: על שתי הגננות.

<לירון ספרד: אני ניסחתי את התשובה באופן אישי.

<לירון ספרד: ב-31 באוגוסט 2015, המכתב מופיע כאן, נשלח אלייך מלשכת שר החינוך, מספר פנייה, אני יכול להביא מספר סימוכין, אני אשמח להעביר אותו שוב.

<לירון ספרד: המכתב חתום על ידי שר החינוך שמתייחס גם לעניינן של שתי הגננות האלו.

<לירון ספרד: ואני אקרא "באשר לעניינן הפרטני של", אני לא אזכיר את השמות שלהן בגלל צנעת הפרט, "העניין של הפיטורין שלהן והתשלום שלהן על ידי רשת הגנים של אגודת ישראל, נדון בערכאות שיפוטיות בהליכים שונים.

<לירון ספרד: התקבלו מספר פסקי דין, בין היתר פסק דין שמקבל את התביעה של הגננות.

<לירון ספרד: במסגרת הליך משפטי אחרון", ואנחנו כפופים לבית המשפט, "שניהלו השתיים נגד הבעלות, בית הדין האזורי לעבודה דחה את התביעה שלהן וכרגע יש עוד תביעה שמתבררת".

<לירון ספרד: את כל המידע שהיינו צריכים לספק לערכאות המשפטיות סיפקנו, את כל המידע אנחנו עושים במסגרת ביקורות והתשובה לשאלתך, לעניין שהצגת, הייתה תשובה שהועברה אלייך.

<לירון ספרד: אם היא לא הועברה אני אדאג להעבירה שוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<פאטמה סרסור: משהו ביחס למשרד החינוך, כי הוא שאל, אני חייבת - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, את לא חייבת, את רוצה.

<פאטמה סרסור: הוא שאל איפה ההורים במקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

<נועה נאמן: אני הבטחתי לך משפט ואני רוצה לקיים את ההבטחה שלי.

<נועה נאמן: אני עורכת הדין נועה נאמן ואני מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

<נועה נאמן: תודה רבה על הנייר, הוא מאוד מאוד מעניין.

<נועה נאמן: אני כן רוצה להתייחס להקמת מערכי איסוף ולהנגשה.

<נועה נאמן: קודם כל עמותת "איתך מעכי" חברה אתנו בפורום שנועד להגברת האכיפה שנועד להגברת אכיפה באוכלוסייה הערבית.

<נועה נאמן: שם אנחנו כרגע נמצאים בפרויקט של הכשרת סוכני שטח, כדי להנגיש את השירות של הנציבות.

<נועה נאמן: אנחנו עשרה עובדים בסך הכול, מתוכם שלושה דוברי ערבית, אחת מהם היא הנציבה עצמה ואנחנו הולכים להרצות בח'ורה, ברהט, בבתי ספר תיכון של תלמידים ערבים, כדי להנגיש את הזכויות האלו לימים שהם ייכנסו לתוך שוק העבודה.

<נועה נאמן: ועדיין אני מבקשת מכל מי שנמצא כאן ויכול לחבר אותנו, לבוא ולהרצות, בפני עובדים ועובדות ערבים לגבי זכויות ולא רק בנושא אפליה, על זכויות באופן כללי, נשמח לבוא לכל מקום.

<נועה נאמן: מעבר לזה, מדד הגיוון שהצגנו ומתייחס גם לאוכלוסייה - - -

עאידה תומא סלימאן: שבינתיים לא הגשתם לוועדה.

<נועה נאמן: אני מרגישה לא בנוח עכשיו, אני מבטיחה לשלוח.

עאידה תומא סלימאן: נאמר לכם גם בישיבה קודמת.

<נועה נאמן: אני מביאה לכם חוברות לדיון הבא.

<נועה נאמן: אנחנו נפגשות הרבה.

<נועה נאמן: מדד הגיוון מתייחס גם לקבוצה של נשים ערביות ואנחנו שוקלים מה לעשות עם הנתונים שהגיעו.

<נועה נאמן: אתם דיברתם פה על שיימינג, על פיימינג ואנחנו מתלבטים איך להשתמש בזה - - -

עאידה תומא סלימאן: כשנקבל את הדיווח נשמח לקיים על זה דיון.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גבירתי.

עאידה תומא סלימאן: קצר.

<פאטמה סרסור: הערה קטנה.

<פאטמה סרסור: אני פאטמה סרסור, מנהלת פרויקט תעסוקת נשים נעמ"ת – המשולש.

<פאטמה סרסור: עלו הרבה דברים פה שהם נוגעים ואני כבר ממש רועדת ומתאפקת.

<פאטמה סרסור: מאוד קשה לי לשמוע את זה.

<פאטמה סרסור: אני מברכת את הוועדה ואני גם חולקת, עאידה, לגבי התרבות של המגזר.

<פאטמה סרסור: אני מרגישה שחלק גדול מהמעסיקים במגזר מרגישים שעובד הוא עבד שלהם.

<פאטמה סרסור: בצער, אני אומר את זה בצער, זה מה שאני מרגישה בשטח.

<פאטמה סרסור: יש לנו פרויקט לתעסוקת נשים ואתמול אני מראיינת נשים שהשתתפו בפרויקט, הגיעה אלי מציל"ה, ציל"ה זה פרויקט של משרד החינוך, לא?

<פאטמה סרסור: הגיעה אליי ממשרד החינוך, יש לה בכיס שני צ'קים, אחד של 400 ואחד של 200.

<פאטמה סרסור: אלה שני אנשים שמעסיקים אותה בציל"ה וזה עבור משכורת ינואר וב-3.3 נפרעות .

<פאטמה סרסור: אני רוצה לראות את זה.

<פאטמה סרסור: אמרתי לה, "בואי נראה מי אחראי עלייך".

<פאטמה סרסור: אמרה, "אל תגידי, אל תגידי, אני לא רוצה".

<פאטמה סרסור: אמרתי לה, אבל זה שווה לך לתת עשר שעות בשבוע?

<פאטמה סרסור: " כל יום שעתיים כפול חמש, עשר שעות.

<פאטמה סרסור: ובצער, החברים הערבים שישמעו גם את זה, חברי הכנסת הערבים.

<פאטמה סרסור: אז אני אמרתי לה, "בואי נלך למעסיק שלך", היא אומרת לי: "פאטמה, לא, אל תגידי לי את זה.

<פאטמה סרסור: אני לא רוצה.

<פאטמה סרסור: אכפת לי לקבל", אבל זה 600 שקל, 600 שקל עבור עשר שעות בשבוע, 40 שעות בחודש.

<פאטמה סרסור: יש הרבה דוגמאות, אבל בדוגמה הזו נסת

<פאטמה סרסור: פק בשביל משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שכל משרדי הממשלה שקונים שירותים מכל מיני ספקים, עד היום לא מצאתי משרד אחד שיש לו מערך בקרה אמיתי שבודק את תנאי ההעסקה שספקי השירותים האלה נותנים כאשר הם מעסיקים אנשים כדי לספק את השירות הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה בבטחה ואני בטוחה בכל מילה שאני אומרת.

<לירון ספרד: אנחנו מזמינים אותך למשרד החינוך לראות את מערך הבקרה המפותח של מערך הביקורות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להעביר אליי חלק מהנתונים בלי שם העובדת ואני ארצה שתבדקו אותה ולשמוע מה אתם עושים עם זה.

<לירון ספרד: נשמח.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אחמד טיבי, אחרון הדוברים שיקצר מאוד בדבריו, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, גבירתי היושבת ראש.

אחמד טיבי: אני אהיה קצר היות שהגעתי באיחור.

אחמד טיבי: בדרך כלל, למשל, בנושא אלימות, אנחנו מתקיפים את המשטרה, ובצדק, אבל במקביל אנחנו גם מותחים ביקורת עצמית, וזה חשוב יותר, לדעתי, כדי לפתור את העניין או כדי למקד את העניין שלנו בנגע הסרטני הזה של אלימות.

אחמד טיבי: כאן, אנחנו בדרך כלל מדברים על שכר, יחס לעובדים במשק הישראלי, כאשר אצלנו, בחברה הערבית היחס לעובדים, לרבות עובדות, למשל בחנויות, סופרים, מרכזי קניות וכד', הוא מחפיר.

אחמד טיבי: נשים במשכורת דחק והיחס ותנאי העבודה הם קשים, הרבה יותר מאשר במקומות אחרים.

אחמד טיבי: לכן טוב, גבירתי היושבת ראש, שהדיון הזה מתקיים.

אחמד טיבי: חבל שלא שמענו נתונים מדויקים יותר, נתונים מדויקים יותר על הפיקוח.

אחמד טיבי: אנחנו, הנהגת הציבור הערבי, מבקשים מכם לפקח יותר על תנאי העבודה המשפילים של עובדים ועובדות בעיקר, בתוך הישובים הערבים.

אחמד טיבי: יש כאן עבירה על החוק, אנחנו רוצים שהחוק בנושא הזה ימומש.

אחמד טיבי: שמעתי את קשת הדעות כאן וכולם מיקדו בנקודה אחת.

אחמד טיבי: תודה, גבירתי היושבת ראש.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: פתחתי בתחילת דבריי ואמרתי שאנחנו כבר קיימנו 12 דיונים שונים שקשורים לתעסוקת נשים ערביות וחרדיות, בעיקר היו יותר ממוקדים בנשים ערביות, ואנחנו לא נסיים את הדיונים האלה היום.

עאידה תומא סלימאן: זה חלק וצד אחד מכל הנושא של תעסוקה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאחד הדברים שבלטו במחקר שעשיתי לפני שהפכתי להיות חברת כנסת, בנושא של תעסוקת נשים ערביות ולמה נשים לא נכנסות לשוק העבודה, אחד הדברים שהנשים אמרו הוא חוסר כדאיות כלכלית.

עאידה תומא סלימאן: כלומר זה לא שווה לצאת לעבוד כי בסופו של דבר, עצם העובדה שהיא צריכה לשלוח את הילדים למסגרות יום ולשלם הון תועפות, כי אין גני ילדים ומעונות יום שאפשר להשתמש בהם, עצם העובדה שהיא משלמת נסיעות כל כך יקרות ומקבלת משכורת כל כך קלושה, אז היא עושה חשבון ואומרת: לא, כדאי לי לשבת בבית ולגדל את הילדים, במקום ה-1,500 שאני יכולה להרוויח ולהוציא אותם מצד שני על הדברים האלה.

עאידה תומא סלימאן: גם כאשר אנחנו מדברים על אכיפת חוקים אנחנו כן מדברים על עידוד תעסוקת נשים.

עאידה תומא סלימאן: המדינה והממשלה לא יכולות להרשות לעצמן לצאת בכותרות שאומרות, רוצים לעודד תעסוקת נשים ומצד שני לא לעשות את האכיפה ולא להשקיע באכיפה כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: זה גורע מזה, אין מה לעשות.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שהייתי רוצה להגיד הוא שנמשיך את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: נמשיך אותו, נעשה עוד דיון שמתמקד בדרכים לפיתוח האכיפה.

עאידה תומא סלימאן: כל נושא האכיפה, גם במגזר החרדי וגם במגזר הערבי, לוקה בחסר ומורכב מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה מורכב לגלות את כל הדרכים של עקיפת החוק ושל העוולות שמעסיקים עושים.

עאידה תומא סלימאן: זה מחייב בצד השני חשיבה מחוץ לקופסא, זה מחייב שיתוף פעולה יותר רחב, לא רק ממסדי.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתם נותנים את התמיכות לארגונים, אבל אולי כדאי, ואני מציעה פה, גברת יפה, ליזום שולחן עגול ואנחנו מוכנים, כל אלה שהשתתפו ויכולים לתרום לדיון הזה, להעביר את השמות שלהם, ליזום שולחן עגול ולחשוב על דרכים חדשות לאכיפה דווקא בשתי האוכלוסיות האלו.

עאידה תומא סלימאן: מי שמכיר את השטח, מי שיודע איך דברים מתבצעים, יכול לחשוב על דרכים אחרות.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שמצלמה נסתרת המפקחים שלך לא יכולים לעשות, אבל יכול להיות שדרכים אחרות הם כן יכולים.

עאידה תומא סלימאן: זה מביא אותי לעניין של המפקחים.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי, לא מתקבל על הדעת שיש 30 תקנים לא מאוישים.

עאידה תומא סלימאן: צריך לאייש אותם במיידי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת וזה חלק מהמידע שאני ארצה לקבל, כמה תקנים מאוישים על ידי מפקחים ערבים או מפקחות ערביות ומפקחים ומפקחות חרדים וחרדיות וגם אתיופים, כי אני מאמינה שלא כל אחד יכול לעשות אכיפה דווקא במגזרים האלה וחייבים אנשים מתוך השטח שיגיעו.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לדעת כמה נמצאים והאם מתוך ה-30 יש תקנים ייעודיים לאחד מהמגזרים האלה וכמה?

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני הוא בעניין ניצול התקציב לפעולה יזומה.

עאידה תומא סלימאן: יש תקציב והאוצר טוען אפילו במכתב ששלח אליי, שרצו להוסיף לתקציב השנה, אבל בגלל חוסר ניצול בשנה שעברה הם לא הוסיפו תקציב.

עאידה תומא סלימאן: זה נאמר לי על ידי משרד האוצר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לראות, ושוב אני מדגישה, לא צריכים לחכות לאתר כדי לצאת בקמפיין.

עאידה תומא סלימאן: אני לא משוכנעת שאי אפשר לצאת בקמפיין, במיוחד כשיש ארגונים שאתם תומכים בפעילות שלהם, אתם משלמים להם כסף כדי שיעשו את העבודה הזו.

עאידה תומא סלימאן: צריך לצאת בקמפיין מיידית ולעשות את זה גם ברדיו, גם בטלוויזיה וגם בעיתונות הכתובה ובאתרים, כדי להגיע לכמה שאפשר.

עאידה תומא סלימאן: ממשרד החינוך ומהאכיפה אני רוצה לקבל את הפילוחים, כמו שעשיתם עם העובדים, לעשות עם המעסיקים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כמה מעסיקים וכמה מעסיקים ערבים נבדקו וכמה תוחקרו.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לראות תכנית יוזמת אכיפה, תכנית, לספר לי מה אתם הולכים לעשות, שני המשרדים, בשנה הבאה ולכמה אתם מצפים להגיע, לכמה עסקים אתם תגיעו.

עאידה תומא סלימאן: אני מוכנה לתרום לכם שמות של כמה רשתות אבל לא עכשיו, באוכלוסייה הערבית, שאני הייתי רוצה שתבדקו אותם ותבדקו אותם יסודית, כי אני יודעת על ניצול מחפיר שנמצא שם.

עאידה תומא סלימאן: כך גם לגבי בתי ספר.

עאידה תומא סלימאן: משרד החינוך, אני רוצה לדעת בשנתיים האחרונות את מכלול האכיפה שעשיתם ואם היו עיצומים נגד בתי הספר או הקפאת תקציבים אז לדעת גם על זה, גם באוכלוסייה החרדית וגם במוכר שאינו רשמי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שוב, יש אחריות גם עלינו כחברה בנושא הזה, אני לא פוטרת אותנו מהאחריות של הגנה על הנשים עצמן ועל רמה מסוימת של אכיפת חוקים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכולנו כחברי כנסת מגויסים, אבל אולי גם אנחנו צריכים לחשוב על תכנית משלנו, לצאת בפומבי בדברים ברורים כלפי העבירות האלו וניצול כזה של נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על זה בכל מקום שאני מגיעה אליו, אולי צריך למקסם את העניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מתביישת ואומרת את זה בצורה הכי ברורה, מי שיודע על מקום שמנצל צריך להחרים אותו מבחינה כלכלית.

עאידה תומא סלימאן: אני לא נכנסת למקום וקונה ונותנת לבן אדם להרוויח, על גבי הנשים שעובדות שם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

אוסאמה סעדי: אפשר להציע בהמשך לסיכום, עאידה?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אוסאמה סעדי: יפה, אני מציע שהשולחן העגול שהציעה כבוד היושבת ראש, נעשה את זה בנצרת, לקראת השקת האתר והקמפיין הזה ו - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אני לא רוצה לקשור את זה עם השקת האתר, האתר עלול לחכות שנה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקבלת את ההצעה שאולי השולחן העגול - - -

<יפה סולימני: נקרא לזה צוות משותף.

<יפה סולימני: לשולחן עגול יש כללים בחוק היום.

אוסאמה סעדי: צוות משותף.

עאידה תומא סלימאן: אני אעקוב אחרי הקמת הצוות המשותף הזה ואנחנו נזמין את הפגישה הראשונה בנצרת או במקום שיקבל גם הד ציבורי שעכשיו נכנסים - - -

אוסאמה סעדי: מתלבשים על הנושא.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכולכם, אני נועלת את הישיבה.