ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 480, 2017-10-24 11:20

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-24 באוקטובר 2017, זו ישיבה חמישית במניין מפתיחת המושב, ד' בחשוון תשע"ח, הנושא על סדר היום הוא עתיד הטלוויזיה החינוכית.

יעקב מרגי: לפני מספר ימים ראינו את דור ההמשך שלנו מפגין על סכנת הסגירה של הטלוויזיה החינוכית, לכאורה הפגנה קטנה בימים אלה לעומת ההפגנות הקשות שחווינו, ובמיוחד בירושלים, בצירים המרכזיים, מי צודק יותר, מי צודק פחות, אבל תאמינו לי, ההפגנה הכי איכותית, הכי מרגשת, למרות הקוטן במספר של המפגינים, אבל הייתה להם איכות.

יעקב מרגי: הפגנה איכותית, ילדים שבמקום להתעסק במה שאנחנו אוהבים להאשים אותם, שמה שמעניין אותם היום זה רק הסמרטפון ורק הסוני 4 וכאלה ועוד כל מיני מרעין בישין שאנחנו אוהבים להאשים אותם, רואים שילדים אכן צופים בתכנים חינוכיים, רוצים את התכנים החינוכיים.

יעקב מרגי: לא אומר לכם שהיה די והותר במתכונת הקודמת, אבל לפחות זה היה משהו, היה עם הרבה תועלות.

יעקב מרגי: בגיל שלי לא נעים לי להגיד לכם באיזה תכניות צפיתי בטלוויזיה החינוכית, אבל אחד מהם הוא היום אחד העיתונאים הבכירים במדינת ישראל, קחו שנים אחורה ותבינו כמה.

יעקב מרגי: אבל זה אומר הכול.

יעקב מרגי: בכוונה החלטתי לפתוח בהפגנה האיכותית הזו.

יעקב מרגי: תבינו אם אני אומר הפגנה איכותית לעומת הפגנות אחרות, מה אני חושב עליהן.

יעקב מרגי: חוק תאגיד השידור הציבורי שנחקק בעקבות דוח לנדס קבע כי יוקם תאגיד שידור ציבורי אשר יאחד תחתיו את כל ערוצי השידור הציבורי, כולל הטלוויזיה החינוכית.

יעקב מרגי: לכאורה באמירה הזאת שאני אומר כסקירת רקע נתתי את האליבי לטיעון לכל מי שרוצה לעודד את סגירת הטלוויזיה החינוכית.

יעקב מרגי: נכון, חוקק חוק, נכון שהשותפים בקואליציה, שהם אותם משרדי ממשלה הובילו את זה, אבל אנחנו במדינה דמוקרטית שמנוהלת על ידי בני אנוש שהגמישות זה חלק מהתכונה החיובית שיש לה ומותר לומר, סליחה, יכול להיות שבצוק העתים חשבנו שזו אלטרנטיבה ואנחנו רוצים לעשות חשיבה מיוחדת, במיוחד כשיש לנו אליבי חזק לכל מה שקשור לתאגיד.

יעקב מרגי: אנחנו לא מבקשים לסגור את התאגיד.

יעקב מרגי: אני בכל אופן לא מבקש לסגור את התאגיד, יש כאלה שכן, אם הם היו כאן הייתי נותן להם פתחון פה, אין לי בעיה - - -

נחמן שי: אבל ראש המפלגה שלך - - -

יעקב מרגי: עזוב, למה אתה אומר דברים שנאמרו או לא נאמרו?

יעקב מרגי: עזבו, בואו לא נקלקל את הרצינות של הדיון.

יעקב מרגי: זו דעתו ודעתו של ראש המפלגה וצריך לדון בה, אני אמרתי את דעתי האישית.

יעקב מרגי: אני מכבד את דעתו של ראש המפלגה, צריך לדון בה.

יעקב מרגי: גם ראש הממשלה אמר זאת ורק עם אקדח לרקה חזר בו, אז יש פתחון פה לאותם ילדים, לדור ההמשך שבא ואמר 'אל תסגרו לנו את הטלוויזיה החינוכית'.

יעקב מרגי: לפעמים בתחומים רבים במדינת ישראל, כשבאים ומציגים בוועדות השונות, בוותק שלי בכנסת תמיד אמרתי 'אל תצליחו יתר על המידה', אז הם הרימו גבה, אמרתי להם 'כי בדרך כלל יש פה תכונה, ברגע שמצליחים סוגרים'.

יעקב מרגי: אתם רוצים כמה דוגמאות?

יעקב מרגי: אתם חושבים שאני עם הומור היום, אני בלי חוש הומור, אני אומר לכם בכנות, אל תטעו בי.

יעקב מרגי: אחיות טיפת חלב, זוכרים את החלוקים הירוקים עם הפס הלבן או הכחול?

יעקב מרגי: גדלנו עליהן, היינו מודל לחיקוי בכל העולם.

יעקב מרגי: אחיות בית הספר, זוכרים?

יעקב מרגי: כל מה שהובלנו בעולם נסגר.

יעקב מרגי: אז יש פתחון פה לדון מחדש.

יעקב מרגי: הנה אני שם את זה בפתיח, יש פתחון פה לדון מחדש.

יעקב מרגי: אני לא אאריך, בזה אני אסיים.

יעקב מרגי: אני רוצה וירשו לי חברי הכנסת, שקצת יתאפקו הפעם, אני רוצה לקבל סקירה, אל"ף, מנציגי הטלוויזיה החינוכית, אני אתן פתחון פה מיד אחרי זה לנציגי התאגיד, אם הם נמצאים כאן.

יעקב מרגי: הם נמצאים כאן?

יעקב מרגי: ניתן.

יעקב מרגי: ונפתח את הדיון למי שיבקש.

עודד פורר: אדוני, יש פה נציגי אוצר?

יעקב מרגי: אני לא רואה נציג משרד התקשורת, נציג משרד האוצר מהבוקר מתפתל, נציג אגף התקציבים הופתע מהדיון, הוא לא יכול ויש להם עמדה, הוא שלח עמדה כתובה, אני אקריא אותה כפי שהתחייבתי.

יעקב מרגי: אני רואה את זה בחומרה - - -

עודד פורר: הם המפתח, אדוני, הם הרי הובילו את העניין.

יעקב מרגי: בסדר, בסדר, אנחנו לא מקיימים דיון אלא אם כן - - -

<קריאה: אולי שר התקשורת יפתיע ויפציע?

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: יכול להיות, אבל את העמדה שלו מכירים.

יעקב מרגי: מאחר שאנחנו רק פתחנו את המושב, בסדר, אז נציג האוצר לא הגיע עכשיו, אנחנו ניתן לו הנחיות, שיעורי בית, בסיום הדיון ניתן לו שיעורי בית להכין לנו לקראת דיון המעקב.

יעקב מרגי: יכול להיות שלא נצטרך, לא רוצה לסכם את הדיון לפני שהוא התחיל.

יעקב מרגי: הטלוויזיה החינוכית, אני מבין שנמצאת איתנו המנכ"לית.

יעקב מרגי: בבקשה, סקירה.

נחמן שי: איפה שר החינוך?

יעקב מרגי: היא בשם שר החינוך.

<אורנה שמחון: שלום לכולם.

יעקב מרגי: רק תציגי את עצמך.

<אורנה שמחון: שמי ד"ר אורנה שמחון, אני מנכ"לית הטלוויזיה החינוכית, אני משמשת גם כמנהלת מחוז צפון של משרד החינוך.

<אורנה שמחון: נכנסתי לתפקידי ב-15 בספטמבר ומאז אני לומדת את הקשיים והאתגרים ו - - -

יעקב מרגי: אני לא מצליח לשמוע אותך.

<אורנה שמחון: מאז כניסתי לתפקיד אני לומדת את המערכת, אני לומדת את הקשיים של המערכת, את האתגרים בפניהם עומדת הטלוויזיה החינוכית ואני גם לומדת את היופי של הטלוויזיה החינוכית, גם כמנכ"לית, אבל גם כצורכת הטלוויזיה החינוכית משחר ילדותי.

<אורנה שמחון: הטלוויזיה החינוכית היא יחידת סמך של משרד החינוך והיא בעצם משמשת ככלי תומך בידי משרד החינוך להביא לכלל הציבור, שזה ילדים, נוער ומבוגרים, תכניות איכותיות, תכניות חינוכיות.

<אורנה שמחון: לערוץ הזה יש ניסיון מאוד מאוד עשיר, גם בהפקה וגם בהצגה של תכנים ייעודיים חינוכיים, ערכיים ממדרגה ראשונה.

<אורנה שמחון: הגוף הזה הוקם בשנות ה-60 כאשר הוא פונה לילדים, לנוער ולמבוגרים, ובעצם הוא מספק אלטרנטיבה, אני חושבת מיטבית ומבוקרת לשידורים המסחריים.

<אורנה שמחון: החינוכית בעצם נותנת שירות לכלל האזרחים ולכל המגזרים, כולל המגזר הערבי שנמצא ומיוצג כאן, יש לנו בהחלט גם תכניות שפונות למגזר הערבי, חלק בערבית וחלק כמובן משודרות למען המגזר הערבי כמו תכניות מגוונות של העולם הערבי, שהיא תכנית מצוינת, תכניות דו לשוניות וכמובן שעות סיפור ואפילו לימוד השפה הערבית.

<אורנה שמחון: התכנים הם תכנים איכותיים, הם עוסקים גם בתחום ההיסטורי וגם במדע, גם בתרבות, גם באמנות.

<אורנה שמחון: יש פה ילדים מדהימים שנמצאים פה איתנו והיא מהווה בית נקי לילדים במובן הזה שילדים יושבים והורים יכולים לתת לילדים שלהם לצפות, וגם לנוער - - -

יעקב מרגי: אני מרשה לעצמי מה שאת לא תאמרי, בשונה מערוצים אחרים שמתיימרים להיות ערוצי ילדים ו הם לא נקיים.

<אורנה שמחון: לגמרי.

<אורנה שמחון: זה בפירוש בית נקי לילדים.

<אורנה שמחון: אנחנו משדרים למגוון של אוכלוסיות שהן מתוך אילוץ או מתוך בחירה אין להם כבלים או לוויין ואנחנו נותנים ביטוי באמת לאוכלוסיות ייחודיות.

<אורנה שמחון: התפקיד המרכזי של הטלוויזיה החינוכית הוא להנגיש מגוון של תכניות לציבור הרחב במגוון פלטפורמות.

<אורנה שמחון: אנחנו שידרנו ונשדר עד נובמבר 2017 בערוץ 2, לצערי אנחנו בעצם מפסיקים את השידורים בערוץ 2 בימים האלה.

יעקב מרגי: והם רק מארחים שלכם.

<אורנה שמחון: נכון.

<אורנה שמחון: אני חושבת שהפלטפורמה דווקא בערוץ 2 וגם אפילו בתאגיד, אבל נדבר על זה יותר מאוחר, היא פלטפורמה טובה להיות חשופים ולהביא את התכנים האיכותיים שלנו לעוד קהלים שצופים מטבע הדברים בערוצים מסחריים.

<אורנה שמחון: התפקיד שלנו, בין היתר, זה גם ליזום ולהפיק שידורים איכותיים.

<אורנה שמחון: לדוגמה אנחנו מפיקים עכשיו את הנושא של עמוד האש המזרחי, על פי בקשת שר החינוך.

<אורנה שמחון: אנחנו יוצאים להפקה בעלות של למעלה מ-10 מיליון שקלים.

יעקב מרגי: כחלק מוועדת ביטון?

<אורנה שמחון: שזה חלק מוועדת ביטון ועוד ועוד תכניות ערכיות שמשרד החינוך שם לו את ספינת הדגל.

<אורנה שמחון: למשל הנושא של 70 שנה למדינה, שאנחנו מפיקים עכשיו תכניות, ועוד ועוד תחומים שיגיעו לציבור הרחב וכמובן מפיקים תכניות שלא נמצאות באפיקים המסחריים.

<אורנה שמחון: אנחנו משדרים, ערוץ הבית שלנו זה ערוץ 23, שבעצם משדרים שם 24/7.

<אורנה שמחון: אנחנו שידרנו גם בערוץ 2 ולצערי הרב אנחנו נפסיק את השידורים גם בנובמבר שנה זו.

<אורנה שמחון: על פי לשון החוק החינוכית תפסיק את שידוריה ב-14 באוגוסט 2018 ובעצם תאגיד השידור הישראלי יתחיל את השידורים על פי לשון החוק כערוץ ילדים ונוער.

<אורנה שמחון: חוזי ההפקות שיהיו עד אז, למשל עמוד האש המזרחי, שלא נסיים את ההפקה שלו ועוד חוזים אחרים, על פי לשון החוק - - - לתאגיד השידור הישראלי.

<אורנה שמחון: הארכיון, על פי הנוהל, שזה הדבר הכי מצער שיכול להיות, אבל הארכיון של החינוכית, שמכיל תכנים מאז הקמת מדינת ישראל, באמת תכנים איכותיים, יעברו לתאגיד, גם זה לשון החוק.

שולי מועלם-רפאלי: אני מזכירה שעוד לא מצאנו פתרון לארכיון של רשות השידור בתאגיד.

שולי מועלם-רפאלי: עוד לא מצאנו פתרון לזה, עוד זה מדבר וזה בא.

נחמן שי: אבל נשארו עוד לא הרבה, רק עוד 30 שנה, אז ככה שזה - - - ב-100 אנחנו סוגרים.

יעקב מרגי: איזה ערוץ סוגרים ב-100?

<יהודית גידלי: את המדינה.

שולי מועלם-רפאלי: נחמן, הדיון פה - - -

יעקב מרגי: אני מבקש לעצור, עד כאן, שלא נגיע לגסטרונומיה של אתמול.

עודד פורר: כמה כסף אמור לקבל משרד החינוך על הארכיון?

עודד פורר: הרי זה שווה הרבה כסף.

<אורנה שמחון: כרגע על פי לשון החוק הארכיון עובר ללא תמורה.

עודד פורר: זה ארכיון ששווה עשרות מיליונים.

שולי מועלם-רפאלי: זה מכיס אחד של המדינה לכיס אחר.

<אורנה שמחון: לפי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו ב-31.10.2017 נפסיק, כאמור, לשדר בערוץ 2 שהולך ומתפצל לשני ערוצים ובעצם היום הטלוויזיה החינוכית משדרת בערוץ 2 בהיקף של 14 שעות בלבד.

<אורנה שמחון: לפי חוק התקשורת החינוכית תמשיך לשדר עד 13 באוגוסט 2018, את ערוץ 23 במתכונת 24/7.

<אורנה שמחון: החקיקה הזאת נשענה על ועדת לנדס.

נחמן שי: אורנה, מה קורה לערוץ 23 ב-14 אוגוסט 2018?

נחמן שי: הוא יורד לגמרי או שהוא עובר לתאגיד?

<אורנה שמחון: ב-14 באוגוסט 2018 על פי לשון החוק החינוכית תפסיק את שידוריה.

נחמן שי: וערוץ 23 נמחק לגמרי?

<אורנה שמחון: נמחק, המסך יהיה שחור בערוץ 23.

<אורנה שמחון: לשון החוק לא התייחסה בכלל לסוגיית העובדים, תיכף אני אתייחס לזה.

<אורנה שמחון: תקציב הטלוויזיה החינוכית לשנת 2017 עומד על 128 מיליון שקלים, שזה מתחיל מ-91 מיליון שקלים, שזה תקציב שמגיע ממקורות המדינה ומתוספות נוספות.

<אורנה שמחון: סך הכול התקציב של הטלוויזיה החינוכית כאמור הוא 128 מיליון שקלים.

<אורנה שמחון: אני אתן רק שתי נקודות שידברו גם על המשמעות של שידורי הטלוויזיה החינוכית.

<אורנה שמחון: בקיץ, כשהילדים נמצאים בחופשה - - -

יעקב מרגי: תני גם היבט קצת של העובדים.

<אורנה שמחון: מיד אני אתייחס גם לסוגיה הזאת.

<אורנה שמחון: נתוני הצפייה בקיץ בטלוויזיה החינוכית הגיעו לאחוזי רייטינג של 4.8%, כאשר הם משאירים מאחור ערוצים כמו ג'וניור, ערוץ הילדים ולוגי, שהם ערוצים לילדים.

<אורנה שמחון: זה אומר שילדים צורכים גם בחודשי הקיץ וגם בימי שגרה את הערוץ הזה.

יוסף ג'בארין: השיעור הזה זה כלל הצופים, או רק בקרב ילדים?

<אורנה שמחון: אני מדברת בקרב ילדים.

<אורנה שמחון: אני אתן עוד דוגמה אחת, יש לנו פלטפורמת דיגיטל מדהימה, שילדים ומבוגרים נכנסים אליה, ממוצע הצפייה בחודש בתכנים שלנו הוא למעלה מ-4 מיליון צופים, שלא נדבר על הרשתות החברתיות וכל מיני פודקסטים ודברים נפלאים שקורים שם.

זוהיר בהלול: אורנה, את מודעת לעובדה שגם מבוגרים צופים בתכניות האלה?

יעקב מרגי: היא אמרה זאת בתחילה.

<אורנה שמחון: לגמרי.

אילן גילאון: מה, אתה לא רואה שרגא ביש גדא?

אילן גילאון: חדשות מהעבר?

יעקב מרגי: תדעו לכם, מניסיון שלי, אם נהפוך את הדיון לדיון חגיגי החמצנו.

יעקב מרגי: אז תעזבו את הכפיים לפעם אחרת או להזדמנות אחרת.

<אורנה שמחון: אני אדבר על סוגיית העובדים.

<אורנה שמחון: ברשותך, כיום בחינוכית עובדים 185 עובדים קבועים.

<אורנה שמחון: החינוכית היא יחידת סמך ולכן כל העובדים ללא יוצא מן הכלל הם עובדי מדינה לכל דבר ועניין.

<אורנה שמחון: מי שמייצג את עובדי החינוכית מטבע הדברים זה הסתדרות עובדי המדינה.

<אורנה שמחון: המחוקק קבע במפורש כי יום תחילת השידורים של התאגיד, ביום הפסקת השידורים של החינוכית, תסתיים העסקתם של העובדים ברשות השידור והמחוקק נמנע מלקבוע מה יקרה עם העובדים, כאשר יש לזה השלכה קריטית מה אנחנו עושים עם 180 עובדים ביום שאחרי, שזה 15 באוגוסט 2018.

נחמן שי: המחוקק רק אמר שייסגר, נקודה, ולא קבע שום תהליך, כמו לעובדי רשות השידור?

<אורנה שמחון: נכון.

נחמן שי: שום דבר?

<אורנה שמחון: אם אני אתן נתונים לגבי העובדים, אז עד גיל 47, מתוך ה-185 עובדים, יש לנו 49 עובדים שהם עד גיל 47 עם ילדים קטנים, מפרנסי משפחות.

<אורנה שמחון: מגיל 48 עד גיל 50 יש לנו 11 עובדים, 51 ומעלה, שזה גיל צעיר, 125 עובדים שצריכים להביא פרנסה הביתה למשפחות שלהם מעבר לזה שהם צריכים גם לעשות עבודה טובה למען הציבור בישראל.

<אורנה שמחון: יש חוסר ודאות עמוק בטלוויזיה החינוכית, עובדים לא יודעים לאן פניהם.

<אורנה שמחון: יותר מזה, גם נאמר בלשון המחוקק שנעבור לתאגיד, אבל אני בדקתי את הנושא עם מנכ"ל התאגיד, מנכ"ל תאגיד בפול קפסיטי, הוא יכול לקלוט אולי 15 עובדים.

<אורנה שמחון: מה יהיה על 185 עובדים?

<אורנה שמחון: המדיניות של החינוכית הייתה עד עכשיו לעשות הקפאה, שיש לזה גם פגיעה ביכולת ההפקה שלנו, כי אם אנחנו לא יודעים מה העתיד שלנו אז קשה לנו גם לקלוט עובדים.

<אורנה שמחון: לגבי הכיוונים לעתיד והמדיניות, אני פועלת בכמה מישורים.

יעקב מרגי: העתיד הוא ההווה.

<אורנה שמחון: בעניין הזה העתיד הוא באמת קצר טווח, אז אנחנו פועלים בכמה מישורים.

<אורנה שמחון: האחד, ללמוד לעומק את הארגון הזה ובמקביל לעשות משאים ומתנים, להישאר רלוונטיים גם בתאגיד, גם בקשת ורשת, שיש נכונות, אגב, לשדר שם, וזה חשוב לנו להגיע כמעט לכל בית מעבר לטלוויזיה החינוכית.

<אורנה שמחון: אני מקיימת שיח עם ההסתדרות והאוצר ונציגי העובדים כדי לבחון איך ממזערים את הפגיעה בעובדים שלנו ולהסדיר את המעמד שלהם אחרי 14 באוגוסט 2018 ובמקביל אני אומרת את האני מאמין שלי, כי אני מייצגת את הטלוויזיה החינוכית, אני אעשה את כל מה שאני יכולה לעשות על פי חוק ורק על פי חוק כדי לשכנע את מי שצריך לשכנע שיש מקום לטלוויזיה החינוכית בישראל, לשידור ציבורי איכותי.

<אורנה שמחון: אני אעשה את מה שאני יכולה לעשות כדי להשפיע על שינוי ותיקון החוק ואני מאוד מקווה שמישהו יעזור לי בעניין הזה ואתם שומעים אותי כאן, כי אני חושבת שהציבור ראוי לשידור איכותי, גם ילדים, גם נוער, וכן, גם מבוגרים, יש לנו תכניות דגל שגם מבוגרים צופים בהם.

<אורנה שמחון: אגב, גם קשת וגם רשת, המנכ"לים שביקרתי אצלם, צורכים ורואים תכניות איכותיות בטלוויזיה החינוכית.

<אורנה שמחון: אני חושבת שזה המקום היחיד שיש בו ביטוי למגזר הלא יהודי שזכאי גם הוא לשידורים גם בשפה הערבית וגם להכיר את התרבות הערבית בישראל, ואני אפעל תמיד רק על פי חוק, רק על פי חוק, כאשר טובת החינוכית, טובת הציבור וטובת עובדיה לנגד עיניי.

<אורנה שמחון: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מודה לך על הדגש 'על פי חוק, על פי חוק', כי לאחרונה, אפרופו אם עסקינן בהפגנות, להפגנות האחרונות יש צבע שהכול רק לא על פי חוק.

יעקב מרגי: אני, מה לעשות, אומרים שאני מוטה לילדים, כן, אני מוטה לילדים.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע ילדים שהפגינו או ילדים שבאו לכאן.

יוסף ג'בארין: כולנו מוטים לילדים.

יעקב מרגי: אז בבקשה.

יעקב מרגי: יש עוד ילד או ילדה שרוצים לדבר?

יעקב מרגי: שכבר יישבו סביב השולחן.

יעקב מרגי: דברי, תציגי את עצמך.

<נעמה ויסוצקי: אני נעמה ויסוצקי, אני בת 10, ממודיעין, אני רואה רק את ערוץ החינוכית, ערוץ שלא רק מעסיק ילדים בצפייה בטלוויזיה, אלא גם מלמד וגורם לכך שאנחנו נרוויח משהו מהצפייה בטלוויזיה.

<נעמה ויסוצקי: מרוויחים ממנו ידע בכל מיני נושאים כמו מדע, היסטוריה ואמנות וערכים כמו לקבל את השונה, איך לפתור את הבעיות, ציונות, סקרנות ועוד.

<נעמה ויסוצקי: כל זה בשילוב עם הומור.

<נעמה ויסוצקי: זאת אחת הסיבות שבגללן צריך לשמור עליו.

<נעמה ויסוצקי: כבר 50 שנה שערוץ החינוכית קיים וחלק מהתכניות של פעם עדיין נשמרות בו, כך שגם עכשיו אפשר לראות מה ראו פעם בטלוויזיה וליהנות מזה גם עכשיו.

<נעמה ויסוצקי: לדעתי חשוב מאוד לשמור על החינוכית כי מהערוץ הזה מרוויחים גם ידע וגם ערכים בשילוב עם הומור.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לחברי הכנסת, יש מספר דוברים מצומצם, לכן אני רוצה לסיים איתם ונפתח דיון.

יעקב מרגי: נציגות העובדים של החינוכית נמצאים איתנו?

יעקב מרגי: מישהו רוצה לקבל את רשות הדיבור מביניכם?

<לילך גבאי שזר: יושב לצדי דורון קרני שהוא - - -

יעקב מרגי: ואת מי?

<לילך גבאי שזר: אני לילך גבאי שזר, אני יושבת ראש ועד בחינוכית, אני נציגת עובדים כבר שלוש שנים וחצי, מאז שנחקק החוק הזה.

<לילך גבאי שזר: אני בתוך הכאוס הזה, זה מדיר שינה מעיניי.

<לילך גבאי שזר: אני כאן קודם כל כי אני חושבת - - -

יעקב מרגי: את יודעת מה?

יעקב מרגי: בהומור קצת, אל תיקחי את זה אישית, מדיר שינה מעינייך ורציתי לשאול למה התעוררתם רק היום.

יעקב מרגי: אבל לא משנה, תמשיכי.

<לילך גבאי שזר: לא, זו הערה רלוונטית ואני אגיב עליה.

נחמן שי: לא, הם היו פה, מה אתם מדברים?

יעקב מרגי: בסדר, אני, בכל אופן ועדת החינוך.

נחמן שי: נכון, בוועדה, אבל הם עשו בכנסת - - -

<לילך גבאי שזר: אל"ף, הנה, נחמן מכיר אותי, אני נוכחתי בכל הוועדות בכנסת.

יעקב מרגי: נחמן, זה לא אישי.

<לילך גבאי שזר: בכל הדיונים שקשורים לחינוכית.

<קריאה: הדיונים היו בוועדה אחרת.

יעקב מרגי: לכן רציתי לשמוע.

<לילך גבאי שזר: ועדת הכלכלה, ואז בזמנו הייתה ועדה מיוחדת שבראשה עמדה קארין אלהרר שעטפה אותי כמעט בכל דיון ודיון, אפשר לראות אותי בכל הפרוטוקולים בכנסת.

<לילך גבאי שזר: לא הבנתי איזה היגיון סביר עומד מאחורי הכנסת הטלוויזיה - - -

יעקב מרגי: אל תחפשי היגיון בהרבה הזדמנויות בבניין הזה.

יעקב מרגי: לא בכל ההזדמנויות.

<לילך גבאי שזר: שוב, אם אנחנו גם מתייחסים לדוח לנדס, שבכלל היה נגוע בניגוד עניינים, אין שם שום דברי ביקורת הגיוניים שהובילו בעצם לעשות את העוול הזה, גם לחינוכית וגם לעובדי החינוכית בתוך חוק תאגיד השידור הציבורי שלמעשה מוותר על החינוכית, מוותר על עובדי החינוכית, מעביר את הנכסים של החינוכית אל התאגיד, אין לי מושג איזה שימוש ייעשה בתאגיד ובנוסף בעצם מצמצם את הפעילות האדירה של הטלוויזיה החינוכית לעוד איזה שהוא שמרטף לילדים ונוער.

יעקב מרגי: בשום שלב לא באו איתכם בהידברות?

<לילך גבאי שזר: החינוכית, יש לה תפקיד ייעודי מאוד שמשרת את כל הקהלים בציבור - - -

יעקב מרגי: יו"ר ועד העובדים, את הנושא הזה אורנה - - - גברתי, תהיי איתי, באתי לעזור לך.

יעקב מרגי: את הנושא הזה, התחום הזה של הערך המוסף של החינוכית, היטיבה לבטא אורנה, משאב הזמן מצומצם אצלנו, את יו"ר ועד עובדים, תני לי בהיבטים האלה ותעצימי אותם פה, גם בשידור, יש לך הזדמנות, זה בשידור, גם חברי הכנסת, יש פה נוכחות מפוארת של חברי כנסת בוועדה, שרוצים לסייע, את יושבת ראש ועד עובדים, שימי את המצוקה על השולחן, שימי אותה בכל ההיבטים שלה.

<לילך גבאי שזר: אז אני מתחילה מזה שגם בחוק עצמו ובכל תיקוני החוק אף אחד לא נתן את הדעת על עובדי החינוכית, על מה יקרה עם החינוכית עצמה ועובדיה לאחר יום המעבר של הנכסים שלנו אל התאגיד.

<לילך גבאי שזר: ולמרות כל הזעקות, אין ספור זעקות, אין ספור דיונים בוועדות שונות, גם בוועדת הכלכלה, גם נהדפתי על ידי כבל, שוב ושוב - - -

נחמן שי: גירשו אותך מהחדר.

<לילך גבאי שזר: גירשו אותי, נכון, בדיוק.

<לילך גבאי שזר: אני צריכה לחזור ל-180 עובדים ולומר להם מה יהיה איתם ביום שאחרי ואין לי שום מושג.

<לילך גבאי שזר: כל הסוגיות שקשורות בטלוויזיה החינוכית ועובדיה נותרו פתוחות למרות שאנחנו במרחק של 10 חודשים מיום הדין שהוא יום המעבר שלנו, שלא נדע.

<לילך גבאי שזר: החינוכית היא השידור הציבורי, היא חלק עיקרי, תמיד הייתה, בשידור הציבורי.

<לילך גבאי שזר: אסור לוותר עליה, היא צריכה להיות חלק מהפלטפורמה של השידור הציבורי במדינת ישראל, מה שלא קרה עד עכשיו.

<לילך גבאי שזר: יש כאן אי צדק, יש כאן עוול שאף אחד לא נתן את הדעת עליו.

<לילך גבאי שזר: מקבלי ההחלטות שפנינו אליהם, ולא מעט, שורה שלמה, כולם, נהדפנו על ידי כולם, למרות שאמרנו, שוב, שהחינוכית - - - טוב, אורנה כבר אמרה, אני לא רוצה שוב לפרוט ולשווק את החינוכית, כולנו מכירים את התכנים המשובחים של החינוכית, מכירים אותם היטב.

<לילך גבאי שזר: נכון לעכשיו גם החוק מדבר על החינוכית בעמימות מוחלטת, עמימות מוחלטת.

<לילך גבאי שזר: ואמרתי להם, לא יכול להיות, 'אוקיי, אנחנו מפסיקים לשדר ו-?' ומה קורה?

<לילך גבאי שזר: יש כאן 180 תקנים במדינת ישראל, אנשים שהם משרתי ציבור, אני משרתת ציבור - - -

יעקב מרגי: שבן רגע, כמו הקיקיון של יונה, בן רגע היה ובן רגע נעלם.

<לילך גבאי שזר: אני מדברת עליי כעובדת, אני כמשרתת ציבור שחתומה על לא מעט תכניות, אני וכל העובדים הנהדרים שהגיעו, בשכר באמת באמת צנוע.

<לילך גבאי שזר: אני קודם כל משרתת ציבור, אני נמצאת בחינוכית כי אני נהנית מהעבודה, כי אני עושה עבודה מאוד מאוד מסורה.

<לילך גבאי שזר: לא יכול להיות שהמדינה תפנה לי עורף אחרי 22 שנה ולא תיתן את הדעת עליי ועל כל עובדי החינוכית.

יעקב מרגי: את יודעת מה, גילוי נאות, מה שאמרתי לדב.

יעקב מרגי: כנראה בגלל הערכיות והתחום שאת עוסקת בו, היה צריך להיות לך עוד תוספת של דנ"א של ועד עובדים כדי שהם ירגישו אותך.

יעקב מרגי: אני לא אומר את זה לגנאי, אני אומר את זה לשבח.

יעקב מרגי: רק בצורה כזו יודעים להקשיב פה במדינה.

<לילך גבאי שזר: ההפקרות בונגע לחינוכית הייתה הפקרות מוחלטת, כי לא ייתכן שיש לנו מנכ"ל שהוא גם מנכ"ל החינוכית מצד אחד וגם מנכ"ל התאגיד מצד שני, אלדד קובלנץ, שהשאיר אותנו בריק, בוואקום.

<לילך גבאי שזר: זאת אומרת אני מגיעה לחינוכית ואין מנכ"ל נוכח, יש לשכה ריקה.

נחמן שי: אבל הוא גם אחראי להצלחה המדהימה של החינוכית בשנים האחרונות.

<לילך גבאי שזר: מה?

נחמן שי: בואו נזכור גם את הזכויות שלו.

נחמן שי: הוא הצעיד - - -

יעקב מרגי: היא אמרה את זה.

<לילך גבאי שזר: לא, הדיון הוא העובדים, אבל כמנכ"ל הוא צריך לתת את הדעת על העובדים וזה לא נעשה.

<לילך גבאי שזר: עזוב, על זה אני מדברת, שהדיון הוא על העובדים קודם כל.

זוהיר בהלול: אז מה אם הצליח והפקיר את העובדים?

נחמן שי: הוא הקפיץ את הטלוויזיה החינוכית, צריך להודות בזה.

שולי מועלם-רפאלי: הדיון הוא לא אלדד קובלנץ, הדיון הוא ההחלטה על הקמת התאגיד והסיפוח של החינוכית באופן בלתי סביר.

<לילך גבאי שזר: זהו, שאין כאן סיפוח, אין כאן סיפוח אמיתי.

יעקב מרגי: עד שסוף סוף לילך מדברת כמו יו"ר ועד עובדים אתם מחזירים אותה לקובלנץ עכשיו ולתכנים?

<לילך גבאי שזר: עזבו, אני לקחתי את זה לשם.

<לילך גבאי שזר: אם היו אומרים רגע, החינוכית, היא צריכה להיות שותף מלא בפלטפורמה של תאגיד השידור הציבורי והחוק היה נותן את הדעת ולא אומר שמשהו שכביכול יש לו ריח של נפטלין מבחינתם ובואו נעשה משהו רענן וחדש, אנחנו קוברים אותו, זהו, מכאן הכול מתחיל.

<דורון קרני: אני הייתי רוצה - - -

יעקב מרגי: רגע.

<לילך גבאי שזר: הוא גם חלק מהארגון היציג שלנו.

יעקב מרגי: אתה רוצה להשלים משהו שהיא לא אמרה?

יעקב מרגי: בבקשה.

<דורון קרני: אני רוצה בהחלט להשלים דברים.

<דורון קרני: שאלת כאן שאלה, אני שאלתי - - -

שולי מועלם-רפאלי: מי אדוני רק?

<דורון קרני: קוראים לי דורון קרני, אני בין היתר מחזיק תיק החינוכית בהסתדרות עובדי המדינה.

<דורון קרני: שאלת משהו וחשוב לי להגיד אם כן היינו או לא היינו.

<דורון קרני: אני אומר לצערי רק מילה אחת על משרד החינוך הקודם, לא הנוכחי, שזה ממש ממש לא עניין אותו ולא היה אומץ להנהגה הקודמת, לא הנוכחית, לדבר אפילו פעם אחת על העובדים.

יעקב מרגי: כי הם הובילו את החוק.

שולי מועלם-רפאלי: כן, בדיוק.

<דורון קרני: זה דבר אחד.

<דורון קרני: דבר שני, אני שאלתי בתמימות את אגף התקציבים, למה אתם סוגרים?

<דורון קרני: זה רשות השידור, זה לא אותן מחלות בכלל, זה מחלות שונות לגמרי, החינוכית היא גוף בריא, היא רזה, 180 עובדים, המון הפקות, כמו בחלומות הכי רטובים שלכם, הם בחוץ, הן חיצוניות, הן לא מופקות בתוך החינוכית, למה אתם סוגרים?

<דורון קרני: התשובה הייתה 'ככה'.

<דורון קרני: זאת הייתה התשובה, פשוט ככה.

<דורון קרני: \

יעקב מרגי: הם לא ראו את השידורים של החינוכית שאומרות שככה זה לא תשובה.

<דורון קרני: אוקיי, לא רוצים טלוויזיה.

<דורון קרני: עכשיו באמת מה שצריך לעניין אותנו זה עתיד העובדים.

<דורון קרני: אז יש פה כמה אפשרויות, אפשרות אחת, וצודקת גם המנכ"לית וגם לילך, שבאמת המחוקק לא נתן את דעתו על העובדים.

<דורון קרני: העובדים בכלל לא מוזכרים שם וגם לאף אחד אין תשובות.

<דורון קרני: התשובות של האוצר זה תמיד 'אני אתן לכם כסף'.

<דורון קרני: אנחנו לא רוצים כסף, אנחנו רוצים עבודה.

<דורון קרני: כסף זה דבר נחמד, כסף גם נגמר, עבודה זה העתיד ויש עדיין קבוצה לא קטנה של אנשים צעירים שכל עתידם לפניהם, יש להם מקצוע ייחודי.

<דורון קרני: לא לשכוח, רובם במקצועות ייחודיים, זה לא פקידים, זה במאים וצלמים ועורכי וידיאו וכהנה וכהנה תפקידים שטובים לתקשורת.

<דורון קרני: בעניין הזה זה צריך להיות המאבק שלנו, איך אנחנו מבטיחים את 180 העובדים האלה, או בצורה שהחינוכית תישאר, כמו שאמרה המנכ"לית, שאני איתה בעניין הזה במאה אחוז, או בצורה אחרת, שהם ימשיכו לשדר כי זה מה שהם יודעים לעשות והם עושים דברים טובים, על זה אני לא אחזור.

<דורון קרני: זה מה שהיה חשוב לי לומר לכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש לי הרבה דברים על לבי לומר, אבל זו לא הפלטפורמה.

יעקב מרגי: מכמה עובדים משביתים את המדינה, זו שאלה בכלל?

יעקב מרגי: לאוצר במדינת ישראל זה כן.

יעקב מרגי: הביקורת שלי היא גם כלפי ארגוני העובדים.

יעקב מרגי: איזו סולידריות זו שרק כשחברת חשמל, מישהו מדבר עליה, אז יש איום, או נמלים, או, סליחה, גם הסתדרות המורים וארגוני המורים, 180,000 מורים.

יעקב מרגי: רק ככה?

יעקב מרגי: רק להם תהיה תקווה להסכמי עבודה מכובדים ואיכותיים?

יעקב מרגי: להגנה כעבודה מאורגנת?

יעקב מרגי: הנה, עובדי מדינה, חלומו של כל ישראלי לקום ולהיות עובד מדינה עד שנה מסוימת, מאז זה עבר להייטק ולזה, מסתבר שגם שם לא.

יעקב מרגי: הנה, יש חוק שפשוט השאיר אותם בתחום אפלולי שלא רואים אותם.

יעקב מרגי: וזה מקומם.

יעקב מרגי: אני נדרשתי בדיון הקודם ליועצות החינוכיות, סוגרים, 3,000 יועצות חינוכיות, מי יסתכל עליהן?

יעקב מרגי: תשבתו, מה אכפת לנו מה ההשלכות על החברה הישראלית?

יעקב מרגי: עם 3,000 אפשר לחיות, 180,000 שמקלקל את התמונה של פתיחת שנת לימודים חגיגית, זה מביא חלחלה לכל שר חינוך.

יעקב מרגי: סגירת הנמלים, כל שר אוצר חושש מכך, סופר את הימים כמו מוניטור, כמה מיליונים זה.

יעקב מרגי: הפכנו להיות למה, לעסק כלכלי או למדינה?

יעקב מרגי: אני שואל את עצמי, אני לא שואל אתכם, זה מקומם.

יעקב מרגי: רוני צייג, זה אחרון הדוברים לפני חברי הכנסת.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

יעקב מרגי: דקה וחצי, תציג את מה שלא נאמר.

יעקב מרגי: אפשרי?

<אהרון צייג: שמי רוני צייג, אני מנהל את הדיגיטל בחינוכית, אני עובד ותיק בחינוכית ואני רוצה להגיד שיש כאן קרב על משהו שהוא קשור למורשת שלנו.

<אהרון צייג: הטלוויזיה החינוכית, לא רק שהיא מובילה ומשדרת תכנים א-פוליטיים, תכנים שפונים לכל הציבורים בישראל, שמקשיבה, רכשנו משהו.

<אהרון צייג: במשך השנים שאני עובד שם, ואני מייצג את כל העובדים, יש משהו בדנ"א של המוסד הזה שאנחנו עובדי ציבור.

<אהרון צייג: מקומם אותי, בהמשך לדבריך, יושב הראש, העובדה שהולכים להפריט גוף שמשדר תוכן שהוא כמו שהילדה כאן אמרה בצורה כל כך מרשימה, להפריט את זה ולתת את זה למפיקים שמזדמנים, וזה מה שמטריד אותנו.

<אהרון צייג: אנחנו, כשאנחנו מפיקים תוכן אנחנו מפיקים תוכן גם לדור הזה שיראה את זה וגם לחיי מדף ארוכים, לדורות הבאים.

<אהרון צייג: יש לנו ארכיון עם 22,000 תכנים ביוטיוב.

<אהרון צייג: המנכ"לית, אני רוצה לתקן את דבריה, ברשותה, יש לנו ביוטיוב למעלה מ-5 מיליון צפיות בחודש.

<אהרון צייג: רואים אותנו ברחבי העולם.

<אהרון צייג: אני מקבל מיילים ותגובות מצופים שרואים את התכנים שלנו באיים הקריביים ולומדים מזה ומתרשמים, ישראלים שחיים all over the world.

<אהרון צייג: יש לנו בפייסבוק סדר גודל של עוד 5 מיליון צפיות.

<אהרון צייג: זאת אומרת אנחנו גוף בריא, אנחנו גוף איכותי, זכינו בפרס נציבות המדינה לשנת 2016, זכינו בפרס חדשנות מנציבות המדינה ב-2016.

<אהרון צייג: איך המדינה הולכת וסוגרת ומחסלת גוף כזה?

<אהרון צייג: לטובת מה?

<אהרון צייג: לטובת איזה שהוא הימור?

<אהרון צייג: אני לא רוצה להיכנס לתאגיד, אבל מה שאנחנו רואים בתאגיד זה - - - אנחנו הולכים לחוף מבטחים?

<אהרון צייג: אנחנו לוקחים את הספינה הזאת ומובילים אותנו למשהו שהוא הולך להיות יותר טוב?

<אהרון צייג: יש כאן משהו טוב, למה לחסל?

<אהרון צייג: עם זה התחלת את הדברים.

<אהרון צייג: אני קורא כאן לכל החברים לעצור ולהחריג אותנו.

<אהרון צייג: יש פה אנשי מקצוע, אנחנו יודעים את העבודה שלנו.

<אהרון צייג: עם כל הכבוד לאלדד קובלנץ, עבדתי איתו במשך השנים האלה, אנחנו הפקנו תכנים מצוינים עשרות שנים לפני שהוא הגיע, הוא לא היה עושה את המהפכה הזאת אם לא היינו מביאים את היכולות שלנו וגם אחרי שהוא עזב ההישגים שלנו לא ירדו, להיפך, אפילו עלו, ואני זוקף את זה לזכות האנשים שעובדים כאן.

<אהרון צייג: ואני מבקש בכל לשון של בקשה, ובזה אני אסיים, לעשות מה שנדרש, שכל ישר, לטובתנו, לטובת הילדים ולטובת הוריהם.

<אהרון צייג: תודה.

יעקב מרגי: תאגיד השידור.

<טל קרמר-ודעי: כן, בוקר טוב לכולם, שמי טל קרמר-ודעי.

יעקב מרגי: אני אכוון אותך קצת, כדי שלא נתפרס.

יעקב מרגי: יש פה ח"כים שמכירים את חוק התאגיד, ליוו את זה, כתבו, יש פינה חמה לטייטל הזה, חינוכית בתוך התאגיד, מה התכניות שלכם לקליטת עובדים, יש לכם בכלל - - -

<טל קרמר-ודעי: אז אני אענה על הכול.

<טל קרמר-ודעי: כמו שאמרתי, שמי טל קרמר-ודעי ואני רכזת תחום טלוויזיה בתאגיד השידור הישראלי.

<טל קרמר-ודעי: אנחנו בתאגיד נערכים כדי לקיים את לשון החוק כפי שהחוק מחייב אותנו שאכן, כפי שאמרה מנכ"לית החינוכית, ב-15 אוגוסט התאגיד יתחיל לשדר ערוץ שהוא ערוץ מותאם לילדים ונוער כחלק משידורי התאגיד.

נחמן שי: מתי?

<טל קרמר-ודעי: ב-15 באוגוסט 2018.

יעקב מרגי: מה החוק אומר מנובמבר עד אוגוסט?

<טל קרמר-ודעי: זה 15 חודשים מהיום שהתאגיד התחיל לשדר.

<טל קרמר-ודעי: זה לשון החוק, התאגיד התחיל לשדר ב-15 במאי 2017, תיקח שנה ורבע משם - - -

נחמן שי: איפה ישודרו התכנים?

<טל קרמר-ודעי: יהיה אפיק מיוחד, כמו שיש אפיק מיוחד של הטלוויזיה בערבית שלנו, שיהיה אפיק מיוחד של התכנים של ה - - -

נחמן שי: על הרשת?

נחמן שי: במקום 23?

<טל קרמר-ודעי: במקום 23.

<קריאה: אבל בלי העובדים.

יעקב מרגי: נגיע לעובדים.

<טל קרמר-ודעי: אני אגע בכל הנושאים.

<טל קרמר-ודעי: אנחנו מתכוננים להפעלה הזאת, אנחנו בהחלט מכירים ומוקירים את התכנים ואת העובדים ומתייחסים לזה בחרדת קודש ובכבוד ורצינות למעבר הזה.

<טל קרמר-ודעי: אנחנו כמובן, כפי שאמרה המנכ"לית של החינוכית, פועלים על פי החוק.

<טל קרמר-ודעי: כרגע - - -

זוהיר בהלול: יראת קודש - - -

יעקב מרגי: אף אחד לא מאשים שפלשתם לתחום שהוא לא שלכם.

זוהיר בהלול: גב' ודעי, יראת קודש זו אמירה יפה, בפועל הם באוויר, הם לא יודעים מה גורלם, שלא נשתמש במלים מליצות.

<טל קרמר-ודעי: לא אני זאת ששמתי אותם - - -

יעקב מרגי: גברתי, בסדר, את צודקת.

יעקב מרגי: רבותיי, תנו לה להציג.

אילן גילאון: אין איזה רציונל, מלבד העובדה שזה כתוב בחוק.

מיכל בירן: כל המהלך כולו היה חסר היגיון - - -

יעקב מרגי: חברי הכנסת, לטובת העניין, שלא נפתח - - - רבותיי, אין לי בעיה, אם תרצו לא לתת לה לדבר ואני אתן לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: תנו לה, בבקשה, אני חושב שזה יעזור לדיון אם היא תיתן לנו קצת, תחכים אותנו לקראת מה אנחנו הולכים.

<טל קרמר-ודעי: כפי שאמרה המנכ"לית של החינוכית כרגע ההערכה היא שמבחינת אנשי תוכן אנחנו נזדקק לכ-15 תקנים, אנחנו מעריכים שנוכל לקבל ולהרחיב - - -

יעקב מרגי: אנחנו אחרי כן נמליץ עליכם לפרס ישראל שמ-185 תקנים הצלחתם לעשות 15 תקנים.

<טל קרמר-ודעי: זה תקני התוכן, אני מעריכה שנוכל גם לקבל עוד אנשים מסביב, אנשי מנהלה וכיוצא בזה במחלקות אחרות בתאגיד, אני כרגע עוד לא יכולה להגיד מה המספר המדויק.

<טל קרמר-ודעי: התקציב שמיועד - - -

יעקב מרגי: אתם מחויבים בחוק לעדיפות לאנשי החינוכית?

<טל קרמר-ודעי: יש העדפה.

<לילך גבאי שזר: אלדד קובלנץ לא קיבל אפילו עובד אחד מהחינוכית.

יעקב מרגי: גברתי, התחלת להיות יו"ר ועד עובדים?

יעקב מרגי: אל תתפרצי.

יעקב מרגי: תקשיבי, כשענית לי - - -

<לילך גבאי שזר: 100 עובדים - - - ואלדד קובלנץ לא קיבל אפילו עובד אחד.

יעקב מרגי: גברתי, אני לא רוצה להיות השלישי שמוציא אותך.

יעקב מרגי: תקשיבי, כשאת אומרת לי כן האם זה מכלל עובדי השידור הציבורי, אני התבייתי על החינוכית, אם יש סעיף שמייחד את החינוכית בהעדפה לקבלת עובדי החינוכית לטובת התכנים החינוכיים.

<טל קרמר-ודעי: במכרזים שיוצאים ושייצאו יש העדפה לאנשי רשות השידור וליוצאי החינוכית.

יוסי יונה: אבל יש שאלה כאן, אדוני היושב ראש, הרי מאז שהחל התאגיד לעבוד נעשו כבר המון מינויים, הובאו עובדים לתאגיד - - -

יעקב מרגי: חיצוניים.

יוסי יונה: גם מרשות השידור.

שולי מועלם-רפאלי: או מרשות השידור או מבחוץ.

יוסי יונה: לכן גם עולה השאלה של עובדות, הרי הייתה איזה שהיא תקרה של 51%, לכן אם יש לנו עכשיו איזה שהוא נתון שאומר כמה כבר הועסקו מרשות השידור ואז תהיה לנו אינפורמציה מה המספר שנשאר.

<לילך גבאי שזר: המכסה סגורה, נשארו אפס מקומות לעובדי החינוכית.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אבל התשובה שלה היא לעניין.

יעקב מרגי: את מי שאלת?

יוסי יונה: שאלתי אותה וכאן יש איזה שהוא דיאלוג מתפתח בינינו כדי שאנחנו נרד לשורש העניין.

יעקב מרגי: אתה עכשיו באת לסייע לי, תודה רבה.

יעקב מרגי: הוא בפילוסופיה של החינוך.

עודד פורר: יש לי רק עוד שאלה לנציגת התאגיד, כמה עובדים היו ברשות השידור בכלל וכמה עובדים עובדים היום בתאגיד?

<טל קרמר-ודעי: אני לא יודעת לענות לך.

<טל קרמר-ודעי: אני עוד פעם חוזרת על הנתונים שיש בידיי, אנחנו מעריכים שאנחנו נצטרך כ-15 תקנים לאנשי תוכן ונוכל לגייס עוד - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב שבקטע הזה נתת לנו.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, לפי סדר רשימתי, אני לא רוצה להתיימר להגעתם, מקווה שקלעתי, שולי, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: שלום וברכה, אני חייבת להגיד כמשפט פתיח לדיון הזה, זה לא סוד, אני הייתי חלק מהותי מהדיונים של הוועדה המיוחדת שהוקמה לצורך הפעלת התאגיד.

שולי מועלם-רפאלי: אני גם, זה לא סוד, מתנגדת לסגירה שלו.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהנפנוף הזה, שכל פעם שחסר איזה 2 מיליון שקל פה או 400 במקום אחר אז הנפנוף החדש הוא 'בואו נסגור את התאגיד', אנחנו לא שם.

שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת נראה לי שהמטרה מבחינתי של הדיון הזה היא לנסות לבטל את סעיף 120 לחוק התאגיד.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שמה שקרה - - -

יעקב מרגי: שהוא לבדל את החינוכית מהחוק?

שולי מועלם-רפאלי: שהוא להוציא את החינוכית מחוק התאגיד הישראלי.

שולי מועלם-רפאלי: הוא הנקודה בעיניי.

יוסף ג'בארין: אבל בכלל למה הוא נסגר?

יוסף ג'בארין: אם היית מעורבת - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא, יקירי, אני לא הייתי מעורבת בכנסת הקודמת.

שולי מועלם-רפאלי: גם צריך להגיד את זה פה על השולחן, חברת הכנסת קארין אלהרר, בתמיכתו המוחלטת של שר החינוך דאז שי פירון - - -

יעקב מרגי: וראש הממשלה דאז גם.

שולי מועלם-רפאלי: וראש הממשלה וכל מי שתמך בחוק - - -

נחמן שי: זה צריך להזכיר תמיד.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר.

נחמן שי: צריך להזכיר, זו הייתה ועדה מיוחדת ש - - -

שולי מועלם-רפאלי: בסדר, היא הייתה ועדה מיוחדת, שר החינוך לא חשב שצריך להחריג את החינוכית, בניגוד לשר החינוך היום שחושב שצריך לעשות הכול כדי שהחינוכית תישאר כזרוע סמך, יחידת סמך, כמו שאמרה אורנה בדבריה החכמים.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לדבר על שתי זרועות, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: זרוע אחת, וברשות

שולי מועלם-רפאלי: כם אני לא אתחיל מהעובדים, למרות דבריו של אדוני, כי אני חושבת שאם שאלת העובדים היא השאלה אז כאילו יימצא פתרון.

שולי מועלם-רפאלי: לא, שאלת החינוכית ותכני החינוכית היא השאלה ודרך זה גם נפתור את שאלת העובדים.

שולי מועלם-רפאלי: הטלוויזיה החינוכית, כמו שאמר אדוני וכמו שאמרו פה דוברים נוספים, היא רוח אחרת, היא לא בייביסיטר לילדים, היא לא ריאליטי לילדים או לא, היא לא תכנים שלמי מאיתנו יש עליהם סימני שאלה, ויש לנו לא מעט סימני שאלה על ערוצי ילדים אחרים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מודה, את חטאיי אני מזכירה, גם הזכרתי אותם בדיונים המיוחדים בוועדה של ביטן, אני לא אישה שיש לה טלוויזיה מאוד פעילה בבית, אני גם חושבת שאת רוב הטלוויזיה שלי אני צורכת, כמו רוב הציבור הישראלי היום, בפלטפורמות אינטרנטיות, יחד עם זאת, אם יש שידורים שעליהם אין סימני שאלה בכל חלקי החברה הישראלית הם השידורים שיוצאים תחת הטלוויזיה החינוכית וככאלה אני לא חושבת שנכון לסגור אותם או להפסיק אותם, לא מבחינה חינוכית, לא מבחינה חברתית ולא מבחינת זה שהם מנסים הרבה יותר טוב, ואני אומרת את זה ומסתכלת על חבריי שהם מנהיגי הציבור הערבי, הרבה יותר טוב מפלטפורמות אחרות בכל זאת להביא גם ציבורים אחרים בחברה הישראלית אל תוך הטלוויזיה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: מתוך שכך אני מהדהדת את אדוני, למה?

שולי מועלם-רפאלי: מה קרה?

שולי מועלם-רפאלי: מה בער לסגור את זה?

שולי מועלם-רפאלי: מה בער להעביר את זה?

שולי מועלם-רפאלי: ואני אומרת את זה פה.

שולי מועלם-רפאלי: אני הייתי מהתומכות הגדולות של התאגיד, חשבתי שצריך לעשות שידוד מערכות ברשות השידור ויודעים את זה ראשי התאגיד.

שולי מועלם-רפאלי: בעניין של החינוכית, אני חושבת שצריכים ראשי התאגיד לבוא ולהגיד 'תעצרו, תעצרו, זה לא מתאים לנו' - - -

<לילך גבאי שזר: אגב, התאגיד רוצה בנו היום, הוא רוצה בשידור שלנו, לא סתם.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שנכון יהיה להם יותר להגיד 'אנחנו רוצים אותם, אבל חושבים שנכון להמשיך אותם כמו שהם', אם הם יקשיבו לי.

שולי מועלם-רפאלי: זה דבר אחד.

שולי מועלם-רפאלי: דבר שני זה העובדים.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא שמעתי, או אני שומעת ומתנגדת לזה שוב ושוב, שגוף שהוא מאוזן, גוף שעובדים בו עובדים מסורים, גוף שמתנהל שנים באופן תקין, ולו יצויר שיש מה לתקן בו, כל עוד הנר דולק אפשר לתקן.

שולי מועלם-רפאלי: אז מה אנחנו בעצם אומרים?

שולי מועלם-רפאלי: בואו נעשה פריש מיש, בואו - - -

יעקב מרגי: אבל מאחר שאין מה לתקן צריך לכבות.

יעקב מרגי: אמרתי, אסור להצליח במדינה.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא רוצה.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני לא התייאשתי עדיין ואני חושבת שבשיתוף פעולה שלך עם שר החינוך, שברור מה הוא רוצה וברור ההישג שלו בהארכת זמן החינוכית, וקריאה ברורה לראשי התאגיד ו - - -

יעקב מרגי: ולשר האוצר.

שולי מועלם-רפאלי: ודרכך לשר האוצר ולשר התקשורת.

שולי מועלם-רפאלי: כל מי שיושב פה מהקואליציה, והם לא רבים - - -

<קריאה: שניים.

שולי מועלם-רפאלי: שלושה, גם מרגי הוא מהקואליציה וגם עודד.

יעקב מרגי: לא תמיד מרגיש ככה, אבל אני בקואליציה.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

עודד פורר: הם עוד זוכרים את הימים שהיינו באופוזיציה בקדנציה הזו.

שולי מועלם-רפאלי: שיכול להגיד את האמת וצריך להגיד את האמת, כל סיעות הקואליציה חתומות בהסכם קואליציוני שאומר שמי שמוביל את נושא התקשורת הוא משרד התקשורת.

שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת אני חושבת שיש פה מציאות שאנחנו צריכים אפילו לא ל עלות 20,000 רגל, לעלות מטר אחד למעלה, להגיד שיש פה דבר חשוב, יש פה גוף מאוזן, 180 עובדים שעושים את מלאכתם, ושוב אני אגיד, אם צריך לתקן צריך לתקן את זה בתוך החינוכית.

שולי מועלם-רפאלי: הקריאה שלי היא לראשי התאגיד, בואו נשאיר את החינוכית כגוף נפרד.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו יודעים לעשות את זה עם גלי צה"ל ועם ערוץ הכנסת, גם החינוכית יכולה לקבל את הדבר הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני רוצה רק למען הסדר לומר גם לך, אדוני היושב ראש, שנציגי העובדים בחינוכית היו בכל הסיבובים האיומים של הדיונים על סוגיות השידור הציבורי.

דב חנין: אני לא הייתי חבר בוועדה הזו, אבל - - -

יעקב מרגי: אם לא היית אומר את זה, זה הדיר שינה מעיניי.

<לילך גבאי שזר: יש לי משהו להוסיף שהוא חשוב.

יעקב מרגי: אני אתן לך אחר כך.

דב חנין: אני רוצה לומר לך שבכל אותם סיבובים, בכמה וכמה ועדות, שלא הייתי חבר באף אחת מהן, אבל השתתפתי בדיונים האלה כי ראיתי בסוגיה הזו סוגיה חשובה מאוד והם היו בסבב הנורא של לפני חוק 2014 והיו בסבב הנורא של לפני החוק של 2016 ובכל זאת הם מגיעים אלינו גם עכשיו.

דב חנין: עכשיו, אני מצטרף לדברייך, חברתי חברת הכנסת שולי מועלם, אנחנו מסתכלים על הטלוויזיה החינוכית ואנחנו רואים באמת גוף מיוחד במינו, גוף עם הרבה יכולות, מעט מאוד משאבים, יחסית למשאבים הצלחות מאוד גדולות.

דב חנין: זה לא אומר, גם לי לפעמים יש הערות, הייתי רוצה לראות עוד דברים, בסדר גמור, כמו בכל מערכת עובדת ופעילה.

דב חנין: גוף שאגב גם מצטיין ביעילותו בתוך המערכת, אנחנו מסתכלים על התקציב, על הפעילות של הגוף, מול התקציב של 84 מיליון שקלים, נדמה לי, התקציב שלכם - - -

<לילך גבאי שזר: נכון.

דב חנין: זה תקציב קטן מאוד.

דב חנין: צריך לחדד את הנקודה הזו, אנחנו לא עוסקים בשאלה תקציבית פה, אנחנו עוסקים בסופו של דבר מבחינת המדינה בכסף מאוד קטן.

דב חנין: אבל בכסף הקטן הזה יש עבודה, יש הצלחות, יש הישגים, יש תרומה לחברה, יש ילדים שנהנים, יש מערכת חינוך, יש עובדים, יש פה מערכת טובה והמערכת הטובה הזו היא חלק מהשידור הציבורי.

דב חנין: שידור ציבורי בתפיסה הנכונה שלו זה מגוון של דברים, זה גם מערכות של חינוך, גם מערכות של תרבות, גם מערכות של בידור, גם מערכות של אקטואליה, זה הכול משפחה אחת גדולה שנקראת שידור ציבורי.

דב חנין: את הדבר הטוב הזה רוצים להרוס ועל פני הדברים המהלך הזה נראה פשוט שיגעון.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם שמאחורי השיגעון הזה יש היגיון, וכדי שלא נעצום כולנו את העיניים כל הזמן אני אומר כמה מילים על ההיגיון מאחורי השיגעון ואחר כך אני גם אציע הצעה.

דב חנין: ההיגיון מאחורי השיגעון הוא אותו היגיון, פעם הרי באו בשם התאגיד להרוס את רשות השידור, אחר כך באו בשם עובדי רשות השידור להרוס את התאגיד, וכל הזמן באים להרוס את הטלוויזיה החינוכית בשם אני לא יודע מה, אבל מאחורי כל הדברים האלה יש מהלך אחד.

דב חנין: אגב, לאחרונה יצא המרצע מהשק, אמר את זה בגלוי שר התקשורת, 'לא צריך בכלל שידור ציבורי, אנחנו נגד שידור ציבורי'.

דב חנין: צריך להגיד לזכותו של השר איוב קרא שהוא אומר בגלוי את מה שהבוס שלו, ראש הממשלה נתניהו, חושב כל הזמן.

דב חנין: קבלני הביצוע של ההריסות, של מסע ההרס הזה, התחלפו.

דב חנין: אני זוכר את קבלן ההריסות הראשון, גלעד ארדן, שמגיע לכאן בהתלהבות, אני זוכר אחר כך את מחליפו, קבלן ההריסות השני, השר אופיר אקוניס, אחריו בא לתקופה קצרה קבלן הריסות יעיל במיוחד, השר צחי הנגבי, עכשיו קבלן ההריסות הוא איוב קרא.

דב חנין: חברות וחברים, מאחורי המהלך הזה עומד ראש ממשלה שלא רוצה שידור ציבורי, נלחם בשידור הציבורי ובדרך לא לוקח שבויים, לא מרחם על ילדים, לא על עובדים, לא על מבוגרים ולא על אף אחד.

דב חנין: אגב, כמות הבלופים והשקרים שהופצו במסע הזה של ההרס לאורך כל השנים האחרונות היא פשוט חסרת תקדים.

דב חנין: אני מתקשה לראות נושא שבו הממשלה באה ומעל השולחן הזה אומרת בדיוק את ההיפך תוך שלושה חודשים, פעם ככה, פעם בדיוק ההיפך, ותמיד באותה התלהבות ובאותו מסע צלב נורא.

דב חנין: בשורה התחתונה, עמיתיי חברי הכנסת, אני אומר לכם, בואו לפחות את הלקח ממה שקרה בחורבן הזה של השנים האחרונות נלמד סוף סוף, כי אני הייתי גם נגד הביטול ב-2014 ונגד הריסת התאגיד ב-2016, אני כל הזמן נגד המהלכים של הממשלה בתחום הזה.

דב חנין: אני אומר, בואו נלמד את הלקחים, בואו נעצור את מסע ההרס לפני הרך האחרון, הרך הקטן הזה, שנקרא בשם הטלוויזיה החינוכית, נעצור את מסע ההרס הזה.

דב חנין: אני רוצה להגיד גם לראש הממשלה, אני מקווה שהוא עוקב אחרי השידור הזה, אני יודע שנושא השידור הציבורי הוא מאוד בדמו, אז אני בטוח שהוא גם עוקב - - -

יעקב מרגי: אני חוטא בתגובות מהירות, אני לא רוצה להגיד לך בעניין של צנצנות עכשיו.

דב חנין: אז אני אומר גם לראש הממשלה שלעתים אני מבין מאיפה בא מסע השנאה הזה לשידור הציבורי, אבל הסיפור הוא לא הטלוויזיה החינוכית.

דב חנין: אני חושב שהטלוויזיה החינוכית, גם אם מישהו שונא נורא את השידור הציבורי, את הטלוויזיה החינוכית בכל זאת הוא יכול להשאיר.

דב חנין: לכן אני מציע לנו, עמיתיי חברי הכנסת, שאנחנו נתאחד כולנו בעצירת מסע ההרס.

דב חנין: נציל את הטלוויזיה החינוכית.

דב חנין: משהו שעובד ועובד טוב אין שום סיבה להכניס אותו עכשיו לניתוח על שולחן הניתוחים כשאף אחד לא יודע מה יהיה איתו.

דב חנין: אני אפילו בעצמי לא בטוח, יהיה תאגיד שידור, לא יהיה תאגיד שידור, הרי הכול משתנה פה כל יום.

דב חנין: יש לנו טלוויזיה חינוכית שעובדת, עושה תוצאות נהדרות, באמת, בבית הזה יש קשת כל כך רחבה של אנשים שחושבים שזו מערכת טובה, למה להרוס?

דב חנין: בואו נשאיר את זה, בעוד חמש שנים נתכנס לדיון מחדש, נחשוב, נלמד את הלקחים ממה שעשינו, ממה שקלקלנו, אולי גם ממה שנצליח לתקן, אפשר יהיה להמשיך ולדון על זה.

דב חנין: לא את כל ההרס צריך להשלים בשנה אחת.

יעקב מרגי: נחמן.

נחמן שי: תודה לך, אדוני היושב ראש.

נחמן שי: אני באמת מייצג פה קצת היסטוריה, אני מכיר את החינוכית הרבה מאוד שנים ואני הייתי גם כשעלתה השאלה האם לשלב את הטלוויזיה החינוכית בערוץ 2, לא יודע כמה מהאנשים שישנם פה עוד זוכרים את הרגע הזה וכמובן שאותן זכייניות, הן כבר השתנו בחלקן, התנגדו בחריפות והיום אני שומע מאורנה שהם מחפשים דרך לשלב את החינוכית בכל זאת, כי הם מבינים שלחינוכית יש ערך ושהתכנים שלה תרמו להם.

נחמן שי: זה שונה לחלוטין מאותה גישה שהייתה - - -

<לילך גבאי שזר: גם התאגיד רוצה לשלב את השידורים של החינוכית, הוא פנה אלינו.

נחמן שי: אבל בלי החינוכית.

<לילך גבאי שזר: לא, כרגע, נכון לעכשיו - - -

יעקב מרגי: לילך, זה על חשבון הזמן של נחמן.

יוסף ג'בארין: אז מה הבעיה, תקציבית?

<לילך גבאי שזר: לא, חשוב שאנחנו רלוונטיים גם לתאגיד היום.

<לילך גבאי שזר: התאגיד פנה וביקש שנמלא את כל זמן היום בשידור של החינוכית.

נחמן שי: כן, אני יודע, אבל יש בזה משהו ערמומי כמובן.

נחמן שי: אני אומר את זה כדי שתהיה איזה פרספקטיבה היסטורית.

נחמן שי: יש משהו בחינוכית כמו עוף החול, שהוא תמיד חוזר, ולכן אני הזכרתי את אלדד, לא כי אנחנו עכשיו מנתחים את הביצועים שלו.

נחמן שי: הוא לקח את הארגון לפני כמה שנים והוא תרם לו תרומה יוצאת מן הכלל חשובה, כולם יודעים את זה, גם בדיגיטל וגם בתחומים אחרים ואני חושב שהוא הכין אותו, במידה מרובה, לעידן החדש.

נחמן שי: עכשיו זה איכשהו התגלגל שהוא גם האיש שמביא וגם האיש שלוקח וזה די אומלל מבחינתו האישית, אבל הטלוויזיה החינוכית עומדת היום במצב יותר טוב מאשר עמדה לפני כמה שנים, צריך לזכור את זה, ויש לה ערך יותר גבוה בבורסה הזאת, נקרא לזה, של השידור.

<אהרון צייג: אבל גם אחרי לכתו היא ממשיכה.

נחמן שי: אני מאוד חרד ממה ששמעתי פה ואני חושב שצריך לגשת בגישה חדשה ודב אמר דבר מאוד חשוב.

נחמן שי: כאן אנחנו נמצאים עוד בשלב שאפשר לעצור.

נחמן שי: בתאגיד כבר אכלנו אותה, ידענו ואכלנו.

נחמן שי: בשידור המסחרי, אגב, במדינת ישראל גם אנחנו הולכים לאכול אותה.

נחמן שי: מי שחושב ששני ערוצים מסחריים יהיו יותר טובים מערוץ אחד הוא טועה, זה יירד עוד יותר נמוך, התחרות תהיה עוד יותר חריפה והצהוב או האדום, לא חשוב באיזה צבע, ישתלט לחלוטין.

נחמן שי: אין שום ספק, זה היגיון של כל אחד שיש לו הבנה בסיסית בתקשורת.

נחמן שי: אז מי שרוצה להוסיף עוד אחד לשם, גם התאגיד יגיע לשם בסוף כי מודדים אותו עכשיו ברייטינג.

נחמן שי: השר קרא, מומחה חדש בינלאומי לרייטינג, סופר כמה נקודות רייטינג ואומר 'זה לא שווה לי 750 מיליון שקל'.

נחמן שי: זה יגידו גם עליכם מחר בבוקר, אתם לא שווים את הכסף שמשקיעים בכם.

נחמן שי: אני חושב שאפשר וצריך לעצור את זה.

נחמן שי: השותף שלנו לעניין הוא שר החינוך.

נחמן שי: שר החינוך בנט, אני לא רוצה לתקוף אותו, אני מעריך אותו כי אני יודע - - -

שולי מועלם-רפאלי: אין מה לתקוף אותו, הוא בעד השארת החינוכית במשרד החינוך והוא עושה הכול - - -

נחמן שי: אני יודע, אני אומר לך, שולי, אם בנט ירצה הוא יודע לעצור את זה, נקודה.

נחמן שי: הוא נלחם על נושאים הרבה יותר גדולים, לא בהכרח יותר חשובים, והוא ידע לעצור אותם, אז גם את הרכבת הזאת הוא יודע לעצור.

נחמן שי: ומילה אחרונה לעובדים.

נחמן שי: אני לא רוצה לראות יותר את העיניים העצובות של העובדים שבאים לוועדה הזאת, נמאס לי, עשו את זה לכמעט 1,000 עובדים של רשות השידור ואני זוכר מה היה פה.

נחמן שי: אי אפשר.

נחמן שי: ואני גם לא אוהב שאת סופרת, סליחה, אורנה, ידידתי הטובה, עד 47 ועד 51 ועד 65, בעיניי גם בני 65 יודעים לעבוד וצריכים לעבוד, הם לא סיימו את חייהם, לא המקצועיים ולא בכלל.

<אורנה שמחון: מסכימה איתך.

נחמן שי: אני יודע.

נחמן שי: לכן אני אומר, אין סיבה להיפטר מהעובדים, הם צריכים להמשיך ולעבוד.

נחמן שי: אם זה יהיה בתאגיד, שיהיה בתאגיד, לא אכפת לי איפה, אבל אי אפשר לתת לג'ונגל הזה להשתולל פה.

נחמן שי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פרופ' יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, יש ביטוי שאני חושב שכולנו מכירים כביטוי אמריקאי שאומר אם זה לא מקולקל אל תתקן, ופה אפשר להגיד גם יתרה מזאת, אם זה לא מקולקל אל תסגור.

יעקב מרגי: יש פתגם מרוקאי מהצד השני, בא לתקן קלקל, זה בא לנשק עיוור אותו.

יעקב מרגי: זה בחרוזים.

יוסי יונה: כן, זה דרך אגב ביטוי שהוא מקובל בכל הלהגים הערביים.

שולי מועלם-רפאלי: תגיד את זה בערבית.

יוסי יונה: ג'אי סליח אעמא (ערבית).

יעקב מרגי: פרופ' יוסי יונה, אני רוצה לומר לכם שהוא כותב עשיר וטוב בערבית.

מסעוד גנאים: הוא נואם גם, הוא נאם בערבית.

יוסי יונה: תודה רבה, אדוני, על הדברים.

יוסי יונה: בכל אופן נחזור לעניין הזה, בכל המקרה, הדבר, לא רק שאין צורך לתקן, אלא אין צורך לסגור, יש דווקא צורך לפתח ולעודד את הדבר הזה.

יוסי יונה: הביטו, הדיונים בכנסת בשבועות או בחודשים, אולי בשנים האחרונות, אופיים נושא מין איזה שהוא פרשת דרכים, ימין שמאל, המחנה הזה והמחנה הזה, פה יש קונצנזוס, יש קונצנזוס בין ימין ושמאל, בוא לא נעשה את כל הדיונים או ימין או שמאל, או המחנה הזה או המחנה האחר.

יוסי יונה: אם זה ככה אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מאחדים כוחות - - -

יעקב מרגי: השאלה אם זה בגלל ההסכמה או בגלל שהיטשטשו הגבולות.

יוסי יונה: לדעתי ה - - -

יעקב מרגי: לא, אתה לא חייב לענות.

יוסי יונה: בכל אופן, לכן אין כאן מחלוקת בין מחנות ואז עומד בפנינו אתגר, במיוחד האתגר מוצע בפניכם, חברות וחברי הקואליציה שיושבים מסביב לשולחן, אתם כאן יושבים וטוענים בזכות המשך פעילותה של הטלוויזיה החינוכית ולכן האתגר הוא בפניכם.

יוסי יונה: הרי סביר מאוד להניח שכל אנשי האופוזיציה שיושבים כאן, כל החברות וחברי האופוזיציה, בעד המשך פעילותה של הטלוויזיה החינוכית, אז עכשיו אנחנו מפנים את האתגר אליכם, הבא ונעשה מהלך משותף.

יוסי יונה: אני, דרך אגב, מסכים לחלוטין עם דבריה של שולי מועלם, חברתי כאן, שלדבר על העובדים זה כאילו שאנחנו עכשיו לשכת תעסוקה.

יוסי יונה: לא, יש כאן דבר מופלא, יש נחיצות, יש צורך, העובדים הם אלה שבעצם מספקים את הצורך הציבורי הנפלא הזה.

יוסי יונה: אז אנחנו לא צריכים לבוא לכאן ולומר 'אתם יודעים, תשמעו, בכל זאת, אולי אין צורך בזה, אבל יש צורך להבטיח את תנאי החיים של העובדים', לא, יחסי הגומלין הם אחרים, יש נחיצות, הדבר הזה פועל ולכן העובדים נחוצים, כפי שאמר גם חברי נחמן שי, בכל הגילאים.

יעקב מרגי: הנמך טוס לנחיתה.

יוסי יונה: אני מנמיך טוס, מתכונן לנחיתה ואומר שוב, לכן בואו חברותיי וחבריי, בעיקר מהקואליציה, תראו, כל מה שצריך לעשות, שימו לב, שולי, את אמרת את זה, זה סעיף 120.

יוסי יונה: היה ואנחנו נבוא ונציע הצעת חוק שאומרת משהו מאוד מאוד פשוט וקטן, ביטולו של הסעיף, ביטולו של הסעיף מאפשר את המשך פעילותה של הטלוויזיה החינוכית.

יעקב מרגי: מבחינתי הדיון יכול לעצור כי הסיכום כבר כתוב.

יוסי יונה: אוקיי, אז הנה, אז הסיכום כתוב, אני מקווה ברוח הדברים הללו, היושב ראש יסכם.

יעקב מרגי: ואף מעבר לזה.

יוסי יונה: כולנו מחויבים לבטל את סעיף 120 שבעצם מחייב את סגירתה של הטלוויזיה החינוכית באוגוסט 2018 וכך אנחנו נוכל להמשיך את המשך פעילותה של הטלוויזיה החינוכית שעשתה ועושה טוב מאוד, לא רק לילדים, אלא גם לבוגרים.

יוסי יונה: תודה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אם כולם רוצים לדבר אני מבקש לקצר בדברים כי יש לנו עוד הרבה דוברים.

יעקב מרגי: יוסוף, בבקשה.

יעקב מרגי: ד"ר יוסף ג'בארין, חבר כנסת.

יוסף ג'בארין: תודה לכבוד היושב ראש.

יוסי יונה: תגיד על הערבית שלו משהו.

יוסף ג'בארין: טוב, חברים, קודם כל באמת תודה ליושב ראש על הדיון החשוב הזה ואני רוצה להגיד לכם, כחבר בוועדה הזו כשנתיים וחצי זה אחד הדיונים המעטים שאני משתתף בהם שאני בתחושה שבאמת אפשר לקדם משהו.

יעקב מרגי: אם לא הייתי מבין אותך הייתי נפגע.

יוסף ג'בארין: לא, מהצד שלי, מהצד של חבר אופוזיציה וגם עם היכולת לתרגם באופן מעשי את המסקנות ואת ההמלצות של הוועדה.

יוסף ג'בארין: אני לפעמים חושב, כבוד היושב ראש, שצריך לעבוד שנתיים ולהוציא מסקנות ואת השנתיים הנוספות, אם יהיו, לבצע אותן.

יעקב מרגי: אם היית יודע כמה זמן לוקח להם ליישם לא היית ממליץ את זה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שהדיון הזה באמת לגופו של עניין נראה מאוד מוזר כי באה ד"ר שמחון ובצדק מציגה את תמונת המצב וכשאני מחפש את אותו שיח על מה הן הסיבות, מה הבעיות, מה צריך לתקן וכדומה, כמעט ואין תשובה והתשובה היחידה היא שהחוק קבע.

יוסף ג'בארין: החוק קבע, החוק קבע, החוק קבע.

יוסף ג'בארין: ומה קבע החוק לגבי 185 עובדים?

יוסף ג'בארין: מה קבע החוק לגבי הילדים שצופים, קהל היעד הזה?

יוסף ג'בארין: מה קבע החוק לגבי תכני החינוך?

יוסף ג'בארין: כמעט כלום.

יוסף ג'בארין: כשאני שומע את החברים מהקואליציה, גם חברת הכנסת שמאותה מפלגה הגיע השר, התשובה היחידה שאני שומע לגבי האפשרות של תיקון המצב היא שההסכם הקואליציוני אומר כך וכך.

יוסף ג'בארין: ההסכם הקואליציוני אומר שבנושאי תקשורת זה נשמר לראש הממשלה, אבל חברתי, גב' מועלם, נושאי התקשורת זה בעיקר התייחס לכל מה שקשור אולי לחטיבת החדשות והנושאים האקטואליים, זה פחות נוגע בסוגיות הללו, שהן הסוגיות היותר מקצועיות.

יוסף ג'בארין: לכן אני חושב שיש כאן אפשרות, אם שר החינוך באמת רוצה לדאוג לעתידו של השידור החינוכי, אפשר לטעון באמת שזה לא חלק מההסדרים הקואליציוניים.

יוסף ג'בארין: זה נושא שצריך להישאר אולי מחוץ לנושאים הקואליציוניים.

יוסף ג'בארין: מה גם שאני חושב שיש כאן הסכמה, גם בתוך האופוזיציה, שדבר כזה לא יכול לקרות ככה בגלל שהחוק קבע.

יוסף ג'בארין: מה זה החוק קבע?

יוסף ג'בארין: יש לפחות חצי שנה לתקן את המצב, אני חושב שהוא בר תיקון ואני אסיים ואומר לכם, אולי כפעיל בתוך החברה הערבית, זה לא שאני מקבל את תמונת המצב כיום לגבי השידור החינוכי, אני אומר שצריך לתקן עוד הרבה דברים וכדומה, אבל אני מסכים איתך, גב' שמחון, יש ניצנים מאוד חיוביים לעניין הזה של שילוב האוכלוסייה הערבית ותכניות דו לשוניות וכדומה.

יוסף ג'בארין: המעט אולי שיש, אני חרד לגביו ולכן אני רוצה להיות שותף למהלך שיכול באמת לשמר את מה שיש וצריך לשמר את מה שיש.

יוסף ג'בארין: ואני מצטרף לקריאה, גם להנהלת התאגיד החדש, אבל גם בעיקר למשרד החינוך, להתערב כאן ויש להם, לדעתי, את הכוח הפוליטי לשמור על השידור החינוכי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אני אחלק את הדברים שלי לשלושה נושאים מרכזיים.

עודד פורר: הראשון, ואולי אני לא תמים דעים עם כל מי שיושב פה, זה לגבי איך הוא רואה את כל הנושא הזה של התאגיד.

עודד פורר: אני אולי בתפיסות או בעמדות שלי יותר קיצוני מדברים שאחרים הובילו לגבי הנחיצות של התאגיד או איך צריך להיראות השידור הציבורי.

עודד פורר: תפיסת העולם שלי אומרת ששידור ציבורי צריך להיות איפה שיש כשל שוק וכשל שוק יש בדיוק דווקא בנושא הזה שנוגעת בו החינוכית.

עודד פורר: זאת אומרת אני בכוונה מפריד בין תאגיד השידור לרשות השידור לכל הנושא הזה שהוא נושא אחד שהיה צריך לפתור אותו לטעמי אחרת, לא בצורה של תאגיד, הלכו לצורה של התאגיד, זה בסדר, אבל דווקא בעניין הזה של החינוכית, איפה שיש כשל שוק, איפה שיש צורך בטלוויזיה כזו שחייבת להיות ציבורית, היא לא יכולה להיות משהו אחר, והיא חייבת להיות גם in house, פה טעו, ולכן אולי הכותרת הראשונה של הנושא הזה צריכה להיות שהחינוכית נחוצה.

עודד פורר: צריך אותה, צריך טלוויזיה חינוכית, צריך אותה במתכונת שהיא מתכונת שיושבת איפה שהיא צריכה לשבת, במשרד החינוך, כמו שהיא יושבת היום, מנותקת לחלוטין.

עודד פורר: עם כל העובדה שהמשרד הזה עבר ידיים פוליטיות כאלה ואחרות החינוכית מעולם לא נגעה בפוליטיקה, זה לא היה עם איזה שהן גישות פוליטיות.

עודד פורר: אני שמח במובן הזה לשמוע לפחות את העמדה של שר החינוך, כפי שהביאה אותה חברת הסיעה שלו, חברת הכנסת שולי מועלם.

עודד פורר: והנושא השני, ופה אני לא רואה אותך, איפה הסתדרות העובדים?

עודד פורר: איפה אבי ניסנקורן במלחמה שלו?

עודד פורר: הוא ידע לנהל מלחמה מאוד מאוד עזה על נושאים אחרים, אני מצפה ממנו לנהל את אותה מלחמה פה.

יעקב מרגי: תודה.

עודד פורר: תן לי, שלושה נושאים, אני בשני.

עודד פורר: הוא ידע לנהל ואני מצפה מההסתדרות לנהל מאבק גם בעניין הזה.

עודד פורר: מהסיבה הפשוטה, יש פה פיטורי עובדים או זריקה של עובדים לאן שהוא, לא ברור, בהיקפים רחבים.

עודד פורר: העניין השלישי והכותרת השלישית, וזה אני אומר לכל חבריי פה, אל תשלו את עצמכם, זה לא סיפור של תאגיד וזה גם לא סיפור של האג'נדה של ראש הממשלה בענייני תקשורת.

עודד פורר: יש פה סיפור של כסף, משרד האוצר רואה 185 תקנים שהוא מבטל אותם, הוא רואה את החיסכון של הכסף בסיפור הזה, זה כל הסיפור, חד וחלק.

עודד פורר: העובדה שלדיון הזה לא הגיע נציג של אגף התקציבים ונציג של האוצר, מעבר לחומרה שהם לא מגיעים לוועדה מוועדות הכנסת, זו ועדה שדנה בדיוק בנושא שעליו הם צריכים לתת את הדעת.

עודד פורר: אני מבקש, אדוני, שייכנס לסיכום, אם משרד האוצר חושב שאפשר לקיים טלוויזיה חינוכית במקום ב-185 עובדים עם 10 עובדים, אני מצפה ממשרד האוצר לבצע את אותה התייעלות ושמשרד האוצר יבצע את עבודתו בירידה של 90% מכוח האדם במשרד האוצר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אילן גילאון.

אילן גילאון: קודם כל גילוי נאות, אדוני, את הופעת הבכורה שלי בטלוויזיה אני עשיתי בקלאוזנר 14.

איילת נחמיאס ורבין: גם אני, אבל אני בחתול שמיל.

יעקב מרגי: ותראו לאן הגעתם.

אילן גילאון: אני בא בכמה כובעים פה, גם בתור כמובן שעדיין מבכה את פירוקה של רשות השידור.

אילן גילאון: אני חושב שבשבילי - - -

יעקב מרגי: בגילוי נאות, אני עדיין לא מחונך, עדיין יש לי ציפיות מהחינוכית.

אילן גילאון: אתה רואה?

אילן גילאון: אל"ף, אין שום סיבה כלכלית שהדבר הזה יקרה.

אילן גילאון: בי"ת, צריך להבין על איזה רקע הדבר הזה קורה, על איזה רקע פורקה רשות השידור ובתוך זה התאגיד, זה בדיוק הפוך מהסיסמה שלכם, איכות היא כן מילה גסה.

אילן גילאון: תבינו, זה הרקע.

אילן גילאון: איכות היא כן מילה גסה ועל הרקע הזה אנחנו, מדינת ישראל, אנחנו, ואתה פה אומר 'למה אתם לא נלחמים?

אילן גילאון: ' אנחנו מייצרים להם סיבה למלחמה ואז קוראים להם להיאבק?

אילן גילאון: למה בכלל צריך את הדבר הזה?

אילן גילאון: אנחנו מנפצים באופן שיטתי את כל נכסי צאן הברזל של מדינת ישראל, ביד מכוונת, בכוונה תחילה.

אילן גילאון: כל הזמן השיר הזה של רחל חזר לי בראש, יד ענקים זדונה ובוטחת, יד מתבדחת, שמה לאל, מה זה משנה?

אילן גילאון: אנשים הם פירורים על מפת שולחן ואתה מעיף אותם, מה אכפת לך מה קורה שם, אם אנחנו לא שולטים אז למה אנחנו צריכים את זה?

אילן גילאון: אני רוצה להגיד, הייתי נותן לזה שם של סרט של במאי שמאוד אהוב על שרת התרבות, קוונטין טרנטינו, שאומר ממזרים חסרי כבוד.

אילן גילאון: זה הרקע.

אילן גילאון: עכשיו, אני מבקש, אדוני היושב ראש, מי שטוען את הטענה הנלוזה הזאת שמדינה היא עסק, אני מזמין אותו למכור את המפעל הציוני במחיר שהושקע בו ואז אנחנו נראה מי יקנה אותו.

אילן גילאון: אני מודיע לך, אדוני היושב ראש, שאף אחד לא יקנה אותו.

אילן גילאון: לכן סעיף החוק הזה צריך להתבטל ככפרה על החטא הקדמון של פירוק רשות ציבורית במדינת ישראל, ככפרה, וצריך לקחת את הכול בחשבון, את העובדים - - - פעם דיברנו, ואני אסיים, כי כנראה נגמר לי הזמן גם, היה דיבור על חדוות יצירה.

אילן גילאון: אני צופה עד היום, אני נשבע לכם, באמת, אמרתי שרגא ביש גדא ואני צופה בחדשות מן העבר עם אלתרמן ועם מירי נבו, אני גם סבא לשמונה נכדים, יש לי גם אינטרס פרטי מעבר לזה שצמחתי ב - - - אבל הייתה אמירה שנקראה חדוות יצירה שהיום לא משתמשים בה יותר כי אנחנו חיים בעולם כל כך ציני וחדוות יצירה זה היה ביטחון תעסוקתי, יכולת להתפרנס בכבוד וגם שאתה אוהב את מה שאתה עושה.

אילן גילאון: זה היה אתגר ציוני ממדרגה ראשונה.

יעקב מרגי: אילן, לא הייתי מפסיק אותך אם לא היה לי אילוץ, אני נהנה מכל רגע.

אילן גילאון: אני גמרתי.

אילן גילאון: אני חושב, אל"ף, צריך לשנות את הסעיף, ורק מילה אחרונה, חבר'ה, אני יכול להנפיק חמש אצבעות, אנחנו מפלגה שרצינו לעשות הפגנה המונית, אבל המונית לא הגיעה, אז ביטלנו אותה.

אילן גילאון: אז זה מה שאני יכול להבטיח, וריבה.

<לילך גבאי שזר: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני מצטער שאני לא יכול לאחל לך שתגדלו, אבל אני אוהב אתכם גם כחמישייה.

שולי מועלם-רפאלי: איך אורי היה אומר?

אילן גילאון: אורי אורבך היה אומר לי, 'שתהיה לך הצלחה גדולה במפלגה קטנה'.

יעקב מרגי: אני חושב שהוא היטיב לבטא את מה שרציתי לומר במילים אחרות.

יעקב מרגי: תודה, רבותיי.

יעקב מרגי: אמרתי, לא נהפוך את זה לישיבה חגיגית כי נחטיא את המטרה.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: טוב, אדוני היושב ראש, האמת שהיטיבו חבריי בהצגת הנושא והדרישות והבקשות, רק הייתי מוסיף שמתחילה באמת העניין הוא עניין של השקפת עולם, לאיפה המדינה הזו הולכת, לאיפה הממשלה הזו הולכת.

מסעוד גנאים: לא הכול כסף, לא הכול יכולים למסחר בסוף.

מסעוד גנאים: גם אני, כאבא, כהורה, כאיש חינוך לשעבר, אני רוצה גם שהילדים שלי, הנוער, בתכניות הטלוויזיה החינוכית, אני רוצה שמשרד החינוך יהיה אמון על זה ולא כל גוף מסחרי אחר, לא יודע מה יעשה בתכניות לבני הנוער שלנו ולילדים שלנו.

מסעוד גנאים: גם העניין של העובדים שהוא, לפי דעתי, גם עניין קריטי, חשוב.

מסעוד גנאים: אלה 185 משפחות שמתפרנסות ומתפרנסים מהטלוויזיה החינוכית.

מסעוד גנאים: בקצרה, יש לנו הערות, לכולנו יש הערות, אני הייתי רוצה לראות יותר תכניות בערבית, יותר תכניות שמייצגות את הייחוד התרבותי הלאומי הערבי בתוך מדינת ישראל, אבל אני מצטרף לכולם בזה שהמשימה היא מאוד קלה, במיוחד לאלה שבממשלה, וזה להפסיק את סעיף 120 והחינוכית תישאר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיכל בירן.

מיכל בירן: ממש שתי נקודות קצרות.

מיכל בירן: האחת, שבעולם הגיוני הדיון הזה היה לא הגיוני.

מיכל בירן: סליחה, עבר חוק, החליטו, הדברים יצאו לדרך, בכל מדינה אחרת, אני חושבת, ובכל סיטואציה אחרת זו הייתה התשובה, אבל המקרה הזה הוא גם ככה כזאת פרסה, כמו שדב חנין היטיב לתאר, וראש הממשלה בעצמו, אחרי שהכול עבר, אומר שבכלל לא צריך את זה.

יעקב מרגי: יש לנו אילנות גבוהים להיתלות בהם.

מיכל בירן: כמה שיגעו אותנו, כן תאגיד, לא תאגיד, כן רשות שידור, אחרי שניסינו לשכנע אותם שצריך את רשות השידור הם אמרו שלא צריך, צריך תאגיד, ואז כשנהיה תאגיד הם אמרו לא, לא, אפשר להבריא את רשות השידור.

מיכל בירן: המילים עברו באמת - - -

שולי מועלם-רפאלי: טרנספורמציות.

מיכל בירן: כאילו כמעט זה גורם לך לפקפק במה המשמעות של מילים, מה המשמעות של משפטים שנאמרים במשכן הזה.

מיכל בירן: בתוך הפרסה הזאת ובתוך ההתנהלות הלא סבירה, שכשמנסים להסביר לאנשים מה קורה פה בארץ, אני חושבת שאין דבר שמסביר יותר טוב על החוליים שלנו מאשר מה שקרה עם כל פרשיית רשות השידור והתאגיד.

מיכל בירן: לקחת דווקא את הדבר שבעצם לא היו טענות כלפי מלכתחילה, שזה החינוכית, כי חלק מהטענות על רשות השידור, גם בתור מישהי שעמדה לצד העובדים, היו שם טענות שהיה בהם ממש, לקחת את הגוף שמלכתחילה לא היו טענות עליו ולתת לו להיות נזק משני בתוך הסופה הזאת שהתרחשה פה, זה לא סביר.

מיכל בירן: שוב, למרות שאני ידועה בזה שאני תמיד עומדת לצדם של העובדים, אם הייתם אומרים לי שהם לא טובים, שהתכנים לא טובים, שזה לא שימושי, שאין מה לעשות בזה, הייתי אומרת ואללה, זה כורח המציאות, זה לא המצב שאנחנו עומדים בו, זה פשוט חוסר היגיון.

מיכל בירן: פה, רובנו באמת מהאופוזיציה, אנחנו צריכים אתכם, החברים בקואליציה, שתעזרו להעביר את הסעיף הזה אחרת אנחנו יכולים לדבר מכאן ועד להודעה חדשה שכל מה שצריך לבטל אותו, אבל בין כל מה שצריך לבינינו עומדת ועדת שרים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: איילת.

איילת נחמיאס ורבין: למרות, אדוני, שבוועדת החינוך לא עסקת במיוחד בענייני התאגיד, זו דווקא הזדמנות מאוד מאוד טובה, בעיקר בגלל שעכשיו צריך לחפש לי בארכיון את החתול שמיל, להזכיר את נושא הארכיונים של רשות השידור.

איילת נחמיאס ורבין: גם הארכיונים של החינוכית, אנחנו כמובן עוסקים בבני אדם קודם כל, אבל הארכיונים זה ההיסטוריה של מדינת ישראל וצריך גם לתת את תשומת הלב על הדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה, אני באמת רוצה להתמקד בייחוד של החינוכית ופחות בעניין התאגיד כי יכול להיות שהדעות שלי על התאגיד ומה שמתהווה ממנו הן שונות משל חברים, אני בסך הכול חושבת שבהתחשב בנסיבות הם עושים מוצר שמאוד מאוד מעניין יהיה לראות זה יתפתח, זה בכלל לא הדיון בעיניי, אבל למשל אותי מעניינת השאלה איך זה שתכנית כמו עושים סדר, שהיא תכנית מאוד מאוד טובה, יורדת מהאקרנים.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שהיא תעלה בערוץ 2 או תעלה בערוץ 1, אבל זו הייתה תכנית שהייתה לה משמעות מבחינה ציבורית מאוד מאוד גדולה ואני אומרת לעצמי, רגע רגע, אף אחד פה לא מושך בחוטים, לא מנסים לתמרן?

איילת נחמיאס ורבין: וכמובן שבסוף אי אפשר לא להגיע לנושא העובדים, ונחמן לצערי הלך, אבל כן, אני חושבת, אורנה, שהציון של העובדים, אני יודעת ממה הוא נבע, את רוצה לראות את מי את יכולה להוציא בהסכמי פרישה, במי אפשר לטפל בדרכים נוספות מעבר, כי אנחנו בסך הכול בסוף לא רוצים שיתפתח פה דור של עניים בני 45, זה דבר שמדאיג את כולנו, וכמובן שלבני ה-65 אנחנו רוצים שיוכלו לפרוש בכבוד ומי שלא צריך ולא רוצה לפרוש, אולי למצוא לו פתרונות אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: סופו של דיון, יש כאן איזה שהוא נכס, אפילו הייתי משתמשת קצת במילים שחוקות, נכס צאן ברזל, אבל כמו שאמרה מיכל, אנחנו כבר פה מפקפקים, למדנו לפקפק פה במילים, במיוחד אלה מאיתנו שהם חמוצים, אז ערכן של מילים - - -

יעקב מרגי: לקחת את זה אישית מאתמול, אני רואה.

איילת נחמיאס ורבין: האמת היא, אני מוכרחה להגיד לך, הייתי קצת המומה, אבל - - -

יעקב מרגי: בואי נישאר בחינוכית, סליחה שהכשלתי אותך.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני לא התכוונתי להמשיך בזה, אבל כן, הערך של מילים קצת נשחק פה בכנסת, למרות זאת שבפרוטוקול יירשם שהחינוכית היא נכס צאן ברזל וצריך לראות איך ניגשים לנכס הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תוך כדי סיכמתי ואני מקווה שקלעתי פחות או יותר לדברי החברים.

יעקב מרגי: קודם כל ועדת החינוך מודה לכל מי שהגיע לדיון הזה, הן מהחינוכית, הן מהתאגיד, הן הילדים החמודים והאיכותיים, העובדים, כולם יחד.

יעקב מרגי: ועדת החינוך נדרשה לדיון על גורלה של הטלוויזיה החינוכית וקיימה דיון על גורלה של הטלוויזיה החינוכית עם כניסתו לתוקף של סעיף 120 לחוק התאגיד הציבורי.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה ועמדה מקרוב על תפקודה והצלחתה של הטלוויזיה החינוכית, הוועדה הגיעה למסקנה החד משמעית, חוסר שביעות הרצון שהיה מהשידור הציבורי בכלל, הן בהתנהלות והן באיכות והן בהתנהלות התקציבית גירעונית, לא היה נחלתה של הטלוויזיה החינוכית, לכן הוועדה לא ראתה הצדקה בכלל להכליל אותה בחוק הזה.

יעקב מרגי: היא לא הייתה בכלל באותה פלטפורמה, לכן לא הייתה הצדקה.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה שחוק התאגיד הציבורי חוקק תוך התעלמות מוחלטת מצרכי התכנים החינוכיים ותוך התעלמות מוחלטת מגורלם של 185 עובדים איכותיים ומסוריים.

יעקב מרגי: הוועדה רואה עין בעין, אני לא נוהג להכניס את זה בסיכום, אבל הפעם הכנסתי, את הצורך בביטול חוק או בתיקון חוק שחוקק בחיפזון, באופן רשלני, כפי שקבע בג"צ לעניין חוק דירה שלישית.

יעקב מרגי: משכך הוועדה קוראת לשר האוצר, לשר החינוך, לשר התקשורת ולראש הממשלה בראשם, להורות על תיקון החוק על מנת להגיע למצב שהטלוויזיה החינוכית תמשיך לשדר בחוק, כגוף עצמאי או בכל מסגרת שהממשלה תחליט, או בהעברתו אחד על אחד, כפי שהוא במתכונתו הנוכחית, שאין ספק ואין מחלוקת על הצלחתו בתוך התאגיד, אחד על אחד, או לחילופין, פעם שנייה, לדחות את תאריך הביצוע לשנה מסוימת על מנת להגיע לתיקון ראוי תוך מתן מענה הולם, הן לתכנים והן לגורלם של העובדים.

יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב אחר ההתפתחויות.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.