ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 614, 2017-10-25 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום ה-25 באוקטובר 2017, ה' בחשון תשע"ח, השעה 9:03, איזה יופי להתחיל בזמן.

אלי אלאלוף: אנחנו היום דנים בשני סטים של תקנות: תקנות משפחות חיילים שנספו במערכות ישראל (תגמולים ושיקום) (כללי עבודתה של ועדת חריגים), וכן תקנות ועדת למ"ד שהיא הוועדה למתן סיוע לפנים משורת הדין למשפחות שילדיהן נספו, חלק ממשפחתם נספו במערכות ישראל.

אלי אלאלוף: בנושא הקשה הזה, שהמשפחות חיות אותו לכל אורך השנה ולכל אורך חייהן, יש פה המלצות של תקנות מסודרות שיקלו על הבקשות שלהן ויוכלו לעשות את זה בצורה הכי מסודרת, בהבנת המערכת של משרד הביטחון ואני שמח על כך.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אם אנשי משרד הביטחון רוצים להציג את הנושא, רשות הדיבור לכם.

<אריה מועלם: בוקר טוב.

<אריה מועלם: שמי אריה מועלם, סמנכ"ל וראש אגף משפחות, הנצחה ומורשת במשרד הביטחון.

<אריה מועלם: משרד הביטחון תומך במשפחות השכולות בשני צירים עיקריים: בתחום של התגמולים שניתנים לכל אחד מבני המשפחות כל חודש, ובסיוע נוסף של הטבות שניתנות למשפחות השכולות בתחום הרפואי, בתחום הסיעוד ובתחומים נוספים.

<אריה מועלם: בנוסף, אנחנו עוסקים בנושא שאנחנו מגדירים אותו כקודש קודשים, הנצחה וטיפול בבתי קברות צבאיים והבאתם לקבורה של חללי מערכות ישראל.

<אריה מועלם: למרות שקיים מערך של תגמולים והטבות למשפחות השכולות, הקים משרד הביטחון עוד בראשית ימיו את ועדת למ"ד.

<אריה מועלם: בהתחלה, הוועדה, מהותה הייתה ועדת חסד כפי שהגדיר אותה פעם חיים ישראלי, זכרו לברכה, הוא עמד בראשה הרבה מאוד שנים.

<אריה מועלם: חיים ישראלי היה עוזרם של 14 שרי ביטחון במשרד הביטחון, והמטרה של הוועדה, כשמה כן היא, ועדה לפנים משורת הדין, ועדת למ"ד, כי אנחנו יודעים שהצרכים של המשפחות הם שונים, מגוונים, ולפעמים יש צרכים שהמחוקק או המשרד לא בדיוק התקין להם תקנות ולא קיימים כללים לגבי מתן סיוע או מתן חסד כזה למשפחות שכולות.

<אריה מועלם: בשנת 2004 שונה הרכב הוועדה והייתה החלטה שבראש הוועדה יעמוד שופט בדימוס.

<אריה מועלם: בהרכב הראשון עמד השופט פורת, וכיום מי שעומדת בראש הוועדה זו השופטת מיכל שריר, שעושה עבודה מצוינת.

אלי אלאלוף: אנחנו מתרגשים שיש שופטת בוועדה.

<מיכל שריר: שופטת בדימוס.

אלי אלאלוף: זה גם חשוב.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין כי זו פעם ראשונה ששופטת מופיעה בוועדה.

אלי אלאלוף: תודה לך שבאת.

<מיכל שריר: כבוד הוא לי.

אלי אלאלוף: תודה.

<אריה מועלם: שמסייעת רבות לאגף כדי לסייע במקרים חריגים ולפנים משורת הדין.

<אריה מועלם: אנחנו מעוניינים לאשר, אחרי שהועבר תזכיר החוק – חוק חיילים שנספו במערכה – לגבי כל ההטבות שניתנו בעבר למשפחות השכולות, אנחנו מבקשים לעגן את כללי עבודתה של הוועדה בתקנות, והתקנות נמצאות בפניכם.

<אריה מועלם: באנו בדברים עם ארגון יד לבנים, נמצאת פה מנכ"לית הארגון הגברת רחל לניאדו, ועם יושבת-ראש ארגון אלמנות ויתומי צה"ל, הגברת תמי שלח.

<אריה מועלם: הנושא מתואם איתן.

<אריה מועלם: הבקשה שלנו לאשר את התקנות.

<אריה מועלם: תודה.

אלי אלאלוף: אולי נציגי המשפחות רוצים להתייחס.

<תמי שלח: שמי תמי שלח, אני אלמנת צה"ל, אני יושבת-ראש ארגון אלמנות ויתומי צה"ל.

<תמי שלח: אני חושבת שהשינוי שנעשה במשרד הביטחון הוא אדיר, הוועדות עובדות מצוין ויש לנו שיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם משרד הביטחון.

<תמי שלח: בעבר אני זוכרת שהילדים שלי, אחד הבנים שלי ביקש ללכת ללמוד ולא היה כל כך פשוט, לא היה כל כך חלק.

<תמי שלח: הבן שלי ביקש – אני פשוט משמיעה לכם דוגמה שהייתה פעם – הוא היה בצבא קבע והצבא לא אפשר לו ללמוד לפני גיל 30, רק בגיל 30 וחודשיים, ולא אושר לו בזמנו מימון של משרד הביטחון.

<מיכל שריר: שהיה מוגבל לגיל 30.

<תמי שלח: הנקודה היא שמאפשרים רק עד גיל 30, וועדת חריגים, ועדת למ"ד, מאשרת מעל גיל 30, ואז זה לא היה.

<תמי שלח: הוא לא הלך ללמוד כי הוא שירת בצבא קבע והצבא לא אפשר לו עקב התקדמותו בתפקידיו.

<תמי שלח: הוא לא לקח לו חופשה ובזבז את זמנו לריק, ולדעתי זה היה צריך להיות מאושר.

<תמי שלח: לא התלוננו, קיבלנו את זה כמו שזה.

<תמי שלח: אני אפילו לא קיבלתי אז, גם הוא אני חושבת לא קיבל שום הודעה בכתב על זה שוועדת למ"ד דחתה אותו, קיבלתי את זה כהודעה טלפונית שלא אושר לו.

<תמי שלח: אני שמחה שהיום הדברים עובדים אחרת ומאוד מאוד לשביעות רצוני.

<תמי שלח: יש לנו נציג שלנו שיושב בוועדת למ"ד, ממלא את תפקידו נאמנה, הכול בסדר.

<מיכל שריר: יש לכם נציג נהדר.

<תמי שלח: נכון.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שזה מרגש כי בדיונים אחרים, בהשתתפות חלק מהחברים פה, אנחנו לא מצליחים להתקדם ככה.

אלי אלאלוף: מערכת הביטחון לא מצליחה להתקדם, לארגן ולעגן את כל הזכויות של המשפחות או הנפגעים כשמדובר בנכים, בצורה כל כך יפה, ותלמדו אחד מהשני, אולי זה יעזור לנו כי באמת שיהיה לכם רק טוב, אין מה לבקש אחרת.

<תמי שלח: תודה רבה.

<שלמה מור: בוקר טוב, אדוני.

<שלמה מור: עורך דין שלומי מור, המוסד לביטוח לאומי.

<שלמה מור: אני רק מבקש לציין שגם במוסד לביטוח לאומי פועלת אותה ועדה לעניין משפחות, משפחות נפגעי פעולות איבה, וגם בראש הוועדה אצלנו יושבת כבוד השופטת שריר, ולמעשה הכללים שיאושרו כאן היום יחולו עלינו באופן זהה.

<שלמה מור: כאשר התיקון לחוק הנכים יעבור גם הוא, אזי הוועדה שלנו תצטרך גם לעסוק בנכים.

<שלמה מור: אני מקווה שגם זה יקרה בקרוב.

אלי אלאלוף: אינשאללה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ערן יוסף: ערן יוסף, יועץ משפטי, משרד הביטחון.

<ערן יוסף: אני רק רוצה להוסיף.

אלי אלאלוף: תרשה לי להפסיק אותך, רק מפני שזה דבר משמח.

אלי אלאלוף: עורך דין שלומי, בוגרת של המוסד שלכם התמנתה לשופטת אתמול.

<שלמה מור: נכון.

אלי אלאלוף: ובמקרה היא גם קשורה לאשתי, אז אני מעז לתת את הווידוי הזה המשפחתי.

אלי אלאלוף: מזל טוב באמת.

אלי אלאלוף: גברת גרוס אישיות מדהימה.

<שלמה מור: נכון.

<ערן יוסף: ערן יוסף, יועץ משפטי, משרד הביטחון.

<ערן יוסף: רציתי להוסיף.

<ערן יוסף: כמו שאריה ציין, הוועדה פועלת כבר משנות ה-60 אבל פעלה הרבה מאוד שנים בלי שום הסדרה.

<ערן יוסף: זו ועדת למ"ד, לא צריך לקבוע לה שום כללים.

<ערן יוסף: במעלה השנים היו לנו הצלחות יפות בוועדת למ"ד, היו גם סיפורים פחות אטרקטיביים, נגיד, וקיבלנו ביקורת נוקשה גם ממבקר המדינה, גם מהיועץ המשפטי לממשלה, וכחלק מהעבודה של עיגון ההטבות בחקיקה יצרנו גם מעמד לוועדת למ"ד בחוק.

<ערן יוסף: כבר ב-2005 נכתבו כללים.

<ערן יוסף: אז לא היה סעיף מסדיר בחוק, אז הכללים נכתבו מכוח הנחיית יועץ משפטי לממשלה לתקופת הביניים, ומה שאנחנו עושים היום בעצם זה להפוך את הכללים האלה שהיו מנגנון זמני לתקנות קבע מכוח החוק על מנת שדברים יהיו מסודרים וכתובים עד הסוף.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה לשאת דברים, להעיר לנו?

אלי אלאלוף: אפשר לעבור לקריאה, בבקשה.

<ענת מימון: נתחיל עם הסט של כללי עבודת ועדת החריגים.

<ענת מימון: "תקנות משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום ) (כללי עבודתה של ועדת חריגים להטבות), התשע"ז – 2017 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 15ט ו- 37 לחוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י – 1950 (להלן – החוק), ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

אלי אלאלוף: בסכומים האלה יש איזו הצמדה?

<ענת מימון: יש הצמדה.

<ערן יוסף: כל הסכומים מוצמדים למדד.

אלי אלאלוף: האם זה מצוין?

<ענת מימון: כן.

<ענת מימון: אני רק אעיר שהתקנה הזאת היא בנוסח זהה למה שיש בחוק.

<ענת מימון: החוק קובע שנוסף, הוועדה רשאית לאשר במקרים חריגים ונדירים מימון שירותים ואז היא מסמיכה לקבוע בתקנות את אמות המידה.

<ענת מימון: אני שאלתי את משרד הביטחון והם אמרו שיש קושי באמת, בגלל שמדובר במקרים נדירים, לפרט את המקרים האלה ולכן הם משתמשים באותה לשון שמופיעה בחוק גם בתקנות, כדי להשאיר את המרחב הזה של שיקול הדעת כי אי-אפשר לצפות ולרשום ברשימה את כל המקרים האלה ולכן זה מנוסח בצורה הזאת.

<ענת מימון: זו בעצם המהות והמטרה של ההסמכה הזאת.

<ענת מימון: זה תקנה 5.

<ענת מימון: אני רוצה להבין.

<ענת מימון: פה מדובר על הלוואה שהיא בנוסף להגדלה שיש לפי תקנה 4?

<ענת מימון: ההלוואה בתקנה 6 זה בנוסף?

<ערן יוסף: זה לא בנוסף.

<ערן יוסף: זה על אף.

<ערן יוסף: ההטבה הספציפית הזאת, יש לה מנגנון אחר.

<ערן יוסף: הסכום של ההגדלה כאן הוא הרבה יותר גדול ממה שהיה ניתן לפי תקנה 4, ולעומת זאת מענק לא ניתן להגדיל.

<ערן יוסף: מדובר על הטבה של כיסוי חובות.

<ערן יוסף: אנשים שנקלעו לחובות כאלה ואחרים בגלל השכול, הסעיף בחוק מדבר על סכום שאפשר לתת אותו לכיסוי ההלוואה הזו בהלוואה, ומחציתו במקרים חריגים לתת גם במענק.

<ערן יוסף: כאן, ועדת החריגים יכולה להגדיל את סכום ההלוואה בסכום משמעותי הרבה יותר ממה שכתוב בשאר ההוראות, אבל את סכום המענק אין אפשרות להגדיל ולכן זה מצוין בסעיף נפרד.

<יעקב גוטליב: באיזה ריבית?

<ערן יוסף: בהסדרים של משרד הביטחון מול הבנקים, זו ריבית מאוד אטרקטיבית בדרך כלל.

<יעקב גוטליב: לא שמעתי.

<יעקב גוטליב: איזה ריבית?

<ערן יוסף: אני אומר שיש הסדר של משרד הביטחון מול בנק אוצר החייל לכל ההלוואות לנכי צה"ל והמשפחות השכולות.

<ערן יוסף: אני לא זוכר בדיוק את גובה הריבית אבל אלה תנאים טובים יותר ממה שיש בשוק.

אלי אלאלוף: האם זה מצוין באיזשהו סעיף, הריבית?

<יעקב גוטליב: זה מה שחסר באמת.

<ערן יוסף: סכום הריבית לא מופיע כאן כי זה עניין מסחרי.

<קריאות: זה משתנה.

<ערן יוסף: אנחנו יוצאים למכרז מול הבנקים, והריבית הכי טובה - - -

אלי אלאלוף: גם אם זה משתנה, אפשר לציין את זה.

אלי אלאלוף: למה לא לכתוב לפי מה שאמרת?

אלי אלאלוף: מה שאמרת, שיהיה כתוב, מה רע בזה.

<ערן יוסף: שסכום הריבית ייקבע בהתאם - - -

אלי אלאלוף: ובהתאם להסדר בין משרד הביטחון לבנק אוצר החייל.

אלי אלאלוף: לדעתי זו אמירה ברורה וקלה.

<אריה מועלם: אין עם זה בעיה.

אלי אלאלוף: אם מישהו הולך לבנק אחר ויש לו הלוואה בתנאים טובים יותר, למה שלא יקבל אותה?

<ערן יוסף: הוא לא חייב לקבל את ההלוואה ממני, הוא יכול ללכת באופן פרטי כמובן.

<ערן יוסף: אני מציע לו את ההלוואה שהיא בדרך כלל בתנאים יותר טובים.

אלי אלאלוף: אבל תשאיר לו את האופציה.

<יעקב גוטליב: אבל היה מקרה כבר, אני הבאתי את זה לידי אגף המשפחות, שהריבית פה הייתה יותר גבוהה.

אלי אלאלוף: סליחה, לטובת הפרוטוקול.

אלי אלאלוף: הערה זה עובר, אבל משפט שלם, תגיד את שמך ותפקידך.

<יעקב גוטליב: סליחה.

<יעקב גוטליב: שמי יעקב גוטליב, אני יושב-ראש עמותת צדק למשפחות הנופלים ואני הגעתי לכאן בשם העמותה ובשם הרבה חברים שפנו אלי, משפחות שכולות.

<יעקב גוטליב: אני מדבר לגבי הריבית משום שהיו שינויים בריבית והשינויים לא הגיעו לכדי המשפחות השכולות.

<יעקב גוטליב: כאשר הם הגיעו לבנק, הבנק הציג להם ריבית שונה לגמרי.

<יעקב גוטליב: ומר אריה מועלם יושב פה לפנינו, הוא יודע שזה קרה, והתמודדנו עם זה.

<יעקב גוטליב: אז הדברים כפי שאומר היושב-ראש הם הערה מצוינת, מדויקת, וצריך להתייחס לזה.

<אריה מועלם: אנחנו מקבלים את ההערה ככתבה וכלשונה.

<אריה מועלם: המטרה שלנו שהריבית למשפחות תהיה הכי נמוכה שיכולה להיות.

<יעקב גוטליב: אבל בזמנו, כשהצבעתי בפניך, בחברות האשראי יכלו לקבל מפני שאתם הייתם צמודים לחוזה קודם.

<אריה מועלם: נכון.

<יעקב גוטליב: ואז הריביות ירדו ואתם עבדתם עוד לפי החוזה הקודם.

<ריקי מורד: מאז היה מכרז חדש.

<אריה מועלם: מאז היה מכרז נוסף ובמכרז הנוסף הריביות הן יותר נמוכות.

<אריה מועלם: המטרה שלנו בכל מקרה, שיקרה מה שאתה רוצה.

<יעקב גוטליב: אין כל ספק.

<יעקב גוטליב: שלא יקרה, כמו שאמר היושב-ראש, היושב-ראש אמר את הדבר הכי נכון שיכול להיות.

<אריה מועלם: אנחנו מקבלים את הדבר הזה.

<ריקי מורד: ריקי מורד, ראש היחידה לתגמולים ורווחה כלכלית באגף משפחות והנצחה.

<ריקי מורד: צריך להדגיש.

<ריקי מורד: בכל רגע נתון שיש שינוי בריבית אנחנו מפרסמים את זה לידיעת המשפחות, והמשפחות יודעות באיזו ריבית הם יכולים לממש את ההלוואות באמצעות בנק אוצר החייל שזכה במכרז שוב, לפני שנה, והבחירה היא בידיהן אם לממש את ההלוואה באמצעותנו או ללכת לשוק הפרטי.

<ריקי מורד: אחוז הריבית הוא נתון שמובא לידיעת המשפחות כל אימת שיש שינוי.

אלי אלאלוף: ברשותך, אני מציע שהיות והכול נכתב בפרוטוקול, הפרוטוקול ישמש לכם אסמכתה לזה, בלי צורך לתקן את התקנות.

<אריה מועלם: בסדר גמור.

<יעקב גוטליב: ריקי, אנחנו הרי התנסינו.

<יעקב גוטליב: עד שאני חשפתי את זה לקח פרק זמן – את לא היית עוד בתפקיד הזה – לקח עוד פרק זמן עד שמישהו בגוף אחר במשרד הביטחון אישר את הורדת הריבית.

<יעקב גוטליב: לכן כל כך חשוב הדבר הזה שאמר היושב-ראש, אבל אין לי מלים לומר כמה חשיבות יש לדברים האלה.

<אריה מועלם: הסכמנו איתך בעניין של הריבית ולכן עירבנו את אותו גורם שאתה מדבר עליו במשרד הביטחון כי נושא ההלוואות הוא נושא שמשרד הביטחון עשה בו מכרז בין הבנקים, זכה בנק אוצר החייל, קבע את הריבית.

<אריה מועלם: קרו תמורות כאלה ואחרות במשק שגרמו להורדת הריבית.

<יעקב גוטליב: נכון.

<אריה מועלם: אני בהחלט מקבל את ההערה של היושב-ראש לגבי הפרוטוקול.

<אריה מועלם: צריך רק אולי לציין שההלוואה זה שירות שאנחנו נותנים למשפחות כתוצאה מכך שבתלוש התגמולים שהן מקבלות מדי חודש מורד החלק החודשי של ההלוואה.

<אריה מועלם: ברגע שעושים מכרז וברגע שחושפים במשא ומתן מול הבנקים, אז ברור שהאינטרס שלהם לקחת את הקבוצה הגדולה הזאת אליהם והריבית היא יותר נמוכה, אבל התמורות במשק, אין לנו שליטה עליהן.

אלי אלאלוף: הפרוטוקול לדעתי אומר את הדברים במלואם ואפשר להשתמש בזה בהמשך אם יש ויכוח בין המשפחות לבין משרד הביטחון.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה מספיק טוב להשתמש בזה.

אלי אלאלוף: בסדר?

אלי אלאלוף: ברשותך, נמשיך.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<יעקב גוטליב: כן.

<ענת מימון: פה שינינו טיפה את הנוסח כי יש פה רשימה של שיקולים שאפשר לשקול.

<רות פרמינגר: רותי פרמינגר, ארגון נפגעי פעולות איבה.

<רות פרמינגר: קודם כול, אני מברכת על המעמד ועל המקום.

<רות פרמינגר: יש לי רק שאלה שככה עלתה לי כרגע.

<רות פרמינגר: הוועדה תביא בחשבון את ההשלכות התקציביות הכרוכות.

<רות פרמינגר: אם זה מתוחם בתקציב, למה זה צריך להיות בכלל נושא, להביא בחשבון את ההשלכות התקציביות?

<רות פרמינגר: אם מלכתחילה זה לפנים משורת הדין, זה לסייע למי שצריך סיוע, זה לא נראה לי.

<ערן יוסף: אני אתן לך דוגמה.

<ערן יוסף: יכול להיות שאנחנו בתחילת השנה, התקציב מוגדר לשנה ומגיעה בקשה שני מיליון שקלים.

<ערן יוסף: זה במסגרת התקציב, אפשר לדון, אבל זה אומר שהוועדה תהיה מוגבלת ביתר חודשי השנה ביכולת שלה לתת מענה לאחרים.

<ערן יוסף: לכן, מנסים לראות בכל בקשה ובקשה איך זה מתחבר למכלול, אפשר להגיד לתוכנית התקציב השנתי – עד כמה שאפשר להגיד את זה – לבקשות פרטניות.

<ערן יוסף: אנחנו כן מנסים להתכנס לאיזשהו היגיון.

<ערן יוסף: דבר נוסף, יש סוג בקשות.

<ערן יוסף: יש בקשות שהן באמת פרטניות וייחודיות וכל אחת בפני עצמה, ויש סוג בקשות שחוזר על עצמו.

<ערן יוסף: למשל, דובר כאן על לימודים.

<ערן יוסף: כשמגיעות בקשות כאלה אנחנו כן מנסים להסתכל בהתייחס לשנים קודמות כמה סייענו ואיך סייענו, ואם דברים אין בהם אירוע שהוא חריג כשלעצמו מבחינה סוציו-אקונומית, אנחנו כן מנסים לשמור על איזשהו שוויון ואחידות בין הסיוע שניתן למבקשים השונים.

אלי אלאלוף: יש לי רק הצעת תיקון לנוסח שלך.

אלי אלאלוף: לא אנחנו, אלא הוועדה תקבע.

<ערן יוסף: הוועדה.

<ערן יוסף: תמיד הוועדה.

אלי אלאלוף: כי אתה מייצג את משרד הביטחון.

אלי אלאלוף: מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: אל תיקחו על עצמכם את כל הטוב וגם את כל הרע.

<ערן יוסף: תודה.

אלי אלאלוף: תתחלקו.

אלי אלאלוף: אוקיי, אני חושב שיש פה הרבה היגיון.

אלי אלאלוף: לפעמים אפשר לפצל את המענק או את ההלוואה, לאור זה שיש אצלם התחשבות במסגרת התקציב העומדת לרשותם.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה בהחלט מאוד אחראי להגיב כך.

אלי אלאלוף: בואו נמשיך.

<ענת מימון: רק שאלה.

<ענת מימון: כל הפירוט של ההוצאות ודפי החשבון, לגבי תקנה 6 זה לא נדרש?

<ענת מימון: רק לגבי תקנה 4, ההגדלה של הסכום?

<ענת מימון: כי אתם אומרים, סיוע חריג לפי תקנה 4.

<ערן יוסף: צריך להיות גם ל-6.

<ענת מימון: זה 4 או 6.

<ענת מימון: אוקיי.

אלי אלאלוף: האם יש פה תיאום בין ההודעות לבין משיכה ובין ההחזר?

אלי אלאלוף: ערן, יש לי פה הרגשה ששלושת המהלכים האלה לא מספיק מתואמים.

אלי אלאלוף: אתם מאשרים הלוואה לתקופה מסוימת, ומשיכה בהתאם לצרכים של הלווה.

<מיכל שריר: לא.

<מיכל שריר: המימוש תוך שנה.

אלי אלאלוף: ואז ההחזר הוא גם אוטומטית?

<ערן יוסף: ההחזר נגזר מההסכם מול בנק אוצר החייל.

<ערן יוסף: מה שרשום כאן, שנה, ובמקרים חריגים שלוש שנים, זה מתי הוא מקבל את הכסף מאיתנו או באמצעות הבנק.

אלי אלאלוף: אבל אם הוא יקבל את ההלוואה, הוא יכול להגיע עם הבנק למצב של החזר עם תקופת גרייס שמאפשרת לו להחזיר?

<ריקי מורד: ההחזר הוא בעיקרון נגזרת של הסכום, זאת אומרת הלוואות נגיד עד 8,000 שקלים, ההחזר שלהן הוא במשך שנתיים.

אלי אלאלוף: אבל שלא ייתנו לו את ההלוואה בבוקר, ובערב יגידו לו תתחיל להחזיר.

<מיכל שריר: הוא לא מחזיר לבנק.

<מיכל שריר: זה יורד מהתגמולים.

אלי אלאלוף: ואתם מורידים אחרי איזו תקופה?

<ריקי מורד: בדרך כלל זה אחרי חודש.

אלי אלאלוף: זה לא תמיד עוזר.

אלי אלאלוף: אם הוא לוקח הלוואה זה מפני שהוא בתקופת מצוקה, ואם אתם מתחילים לבקש ממנו להחזיר, אני הייתי נותן לו תקופת גרייס שמאפשרת לו להחזיר תוך שלושה חודשים.

<ריקי מורד: אני יכולה להתייחס?

אלי אלאלוף: כן, ודאי.

<ריקי מורד: כל הנושא של הלוואות, בעיקר הלוואות גדולות, נעשה אחרי ליווי כלכלי שאנחנו נותנים למשפחה, גם באמצעות רואה חשבון.

אלי אלאלוף: כל זה אני מסכים.

אלי אלאלוף: אני שואל שאלה פשוטה, והיא נראית לי חשובה.

אלי אלאלוף: אם אני מקבל הלוואה, קשה לי להחזיר אותה, מסיבות שאני מבקש את ההלוואה, לבקש להתחיל להחזיר אותה מידית.

אלי אלאלוף: צריך איזו תקופת מעבר שאנשים יתארגנו כדי להתחיל להחזיר.

<מיכל שריר: אבל יש לנו דוח רואה חשבון, ורואה החשבון כותב לוועדה מה יכולת ההחזר של המבקש והוא לוקח בחשבון גם את האפשרות שהוא יכול להתחיל להוריד את זה מהתגמולים של החודש הבא.

אלי אלאלוף: או של חודש יותר מאוחר.

<מיכל שריר: אם הוא רוצה להתחיל להחזיר יותר מאוחר הוא יכול לחזור לפנות לוועדה, אין שום בעיה.

<מיכל שריר: זה בסמכות הוועדה להחליט, לא צריך לכתוב את זה.

<יעקב גוטליב: הוא צריך לחזור עוד פעם?

<מיכל שריר: לא.

<מיכל שריר: בבקשה הוא פונה והוא יכול להגיד, אבל בדרך כלל יש לנו כבר דוח של רואה חשבון, שלוקח בחשבון את אפשרות ההחזר המידי.

אלי אלאלוף: או לא מידי.

<ערן יוסף: אני רוצה להגיד, בדרך כלל מדובר בהלוואות שהיחס ביניהן ובין ההחזר החודשי הוא מאוד מאוד גדול.

<ערן יוסף: דובר פה על 8,000 שקלים שנתיים אבל כשמדובר על עשרות אלפים זה מגיע - -

<ריקי מורד: גם 20 שנה.

<ערן יוסף: - - לעשר שנים, 20 שנה, ולכן התשלום החודשי שיורד לו בחודש הקרוב הוא קטן מאוד לעומת הסכום הגדול שהוא מקבל כאן.

אלי אלאלוף: אם מתחשבים, והרואה חשבון, יש לו גם את האפשרות להמליץ על החזר בתקופה מסוימת בזמן מסוים, אז חשבתם נכון.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אפשר להמשיך.

<שלמה מור: אני מבקש להעיר.

<שלמה מור: עורך דין שלמה מור, המוסד לביטוח לאומי.

<שלמה מור: אם כבר הסעיף פוסק במקרים חריגים ובאישור יושב-ראש הוועדה, אז התנאי שלפיו פרטי הבקשה נדונו בעבר מעקר לחלוטין את הסמכות הזאת.

<ענת מימון: או במקרים של צורך דחוף.

<שלמה מור: אז אם כבר אכן מדובר בצורך דחוף, שוב אני אומר.

<שלמה מור: רק אם פרטי הבקשה נדונו בעבר זה תנאי שמעקר את החריג הזה.

<שלמה מור: אם כבר יש חריג כזה ואנחנו משאירים אותו לשיקול דעתו של היושב-ראש, אני ממליץ לשקול להשמיט את התנאי "אם פרטי הבקשה נדונו בעבר".

<מיכל שריר: יש בזה הרבה היגיון.

אלי אלאלוף: במה יש הרבה היגיון?

<מיכל שריר: במה שאומר עורך דין שלומי, מכיוון שכשנוצר באמת צורך דחוף אז בדרך כלל זאת לא בקשה שנדונה בעבר, ואם הבקשה נדונה בעבר, אז ממילא זה נלקח בחשבון כדי להתייחס אליה, כי אם זה כבר נדון בעבר אז לפעמים הוועדה רשאית אפילו לדחות את זה רק מהסיבה הזאת.

<ערן יוסף: אני אסביר למה התכוונו.

<יעקב גוטליב: אם נשתנו התנאים, זה מראה לך תנאים חדשים שלא ידעתם.

<מיכל שריר: אז כתוב בתקנות שאם השתנו התנאים הוא רשאי להגיש בקשה חדשה ולהצביע על השינוי.

<יעקב גוטליב: צריך לציין את זה.

<אריה מועלם: זה מצוין.

<ערן יוסף: מדברים על הסעיף שמדבר על אישור טלפוני.

<ערן יוסף: יש לו שני מצבים שהתקיימו עד היום וזה מה שניסינו לעגן כאן.

<ערן יוסף: מצב אחד זה צורך דחוף.

<ערן יוסף: הבן אדם צריך כרגע איזשהו סיוע ואי-אפשר להמתין לכינוס הוועדה, ואז היושב-ראש יכול להחליט שהוא דן בזה.

<ערן יוסף: הסיטואציה השנייה היא סיטואציה שהצורך הוא לא כל כך דחוף אבל מדובר בסוג של השלמה.

<ערן יוסף: הדבר נדון בוועדה וצריך עוד איזושהי הבהרה, תוספת, שינוי, כתוצאה מאיזשהו שיח שהיה מול הזכאי, וגם כאן אמרנו – הכול באישור היושב-ראש ובמקרים חריגים אפשר יהיה לעשות את זה בשיחת טלפון.

<ערן יוסף: אלה שני המצבים ולזה התכוונו.

<רות פרמינגר: אז אפשר לשנות את הנוסח.

<ענת מימון: לא, לדעתי הנוסח כן משקף את מה שנאמר.

<ענת מימון: כלומר, יש שני מצבים – או מקרים חריגים, ואז זה לא משנה אם זה נדון בעבר או לא, או מקרים שזה נדון בעבר אבל אז באמת במקרים חריגים ובאישור של היושב-ראש, אז יש להם את האפשרות.

אלי אלאלוף: נחזור לגברת שריר.

אלי אלאלוף: מה דעתך?

<מיכל שריר: אני הייתי מסכימה עם שלומי.

<מיכל שריר: אני חושבת שצריך מאוד להגביל את האפשרויות לדיון טלפוני.

<מיכל שריר: בדיון בנוכחות נציגי כל הפרופסיות הנדרשות יש איזושהי הפריה הדדית, יש תוספות, יש הבנה יותר עמוקה, גם אנשים משנים את דעתם תוך כדי שמיעת דברים נוספים.

<מיכל שריר: ולכן, אני השתדלתי למעט מאוד מאוד בדיונים טלפוניים, והיו לי לא פעם ויכוחים על זה, ניסיתי למנוע את זה.

<מיכל שריר: אני חושבת שככל שהסעיף יגביל את זה, לתועלת העניין.

<מיכל שריר: לתועלת העניין.

<מיכל שריר: יש סעיף – זה לא בוועדה הזאת, זה בוועדת למ"ד – שמאפשר לקבוע יותר מישיבה לחודש אם יש צורך, זאת אומרת יש פתרונות.

אלי אלאלוף: גם פה יש.

<ענת מימון: גם פה אפשר.

<מיכל שריר: יש פתרונות לצרכים הדחופים, לכן את הישיבות הטלפוניות צריך להגביל, ואני הייתי מסתפקת בצורך דחוף ביותר.

<ערן יוסף: בסדר.

<ערן יוסף: אנחנו מקבלים את ההערה.

<ענת מימון: אז אנחנו מוחקים את רק אם פרטי הבקשה - - -

<אריה מועלם: לא מקובל.

<אריה מועלם: אני חושב שצריך להשאיר את הכלי הזה, ברשותך השופטת.

<אריה מועלם: צריך לאפשר לוועדה את הכלי לדון במקרים דחופים בטלפון, נתקלנו בכמה מקרים.

<מיכל שריר: דחופים כן, אין ויכוח.

<קריאות: - - -

<אריה מועלם: היה לצערי מקרה של אב שכול שדירתו נשרפה והיה צריך למצוא לו מקום ללון באותו לילה.

<מיכל שריר: זה נכנס לצורך דחוף, זה לא נכנס למקרה שנדון בעבר.

<אריה מועלם: גם אם האב השכול הזה, המקרה שלו נדון בעבר בוועדת למ"ד ונקלע לאיזושהי סיטואציה מסוימת, אני חושב שצריך להשאיר את הכלי של ההחלטות הטלפוניות.

<אריה מועלם: בכל מקרה זה נתון לשיקולו של יושב-ראש הוועדה.

<מיכל שריר: אני חושבת שהמקרה של צורך דחוף מכסה את הכול, כי מה שמתייחסים פה זה שני מקרים שונים.

<מיכל שריר: אחד זה מקרה שנדון בעבר ויש צורך בהשלמה כלשהי, והשני זה מקרה של צורך דחוף.

<מיכל שריר: זאת אומרת, מה שבאמת נורא חשוב לנו זה לפתור צרכים דחופים, כמו שאומר מר מועלם, נשרפה דירה ואין הלילה איפה ללון.

<מיכל שריר: אלה הדברים הדחופים.

<מיכל שריר: אם בקשה נדונה בעבר ויש צורך בהשלמה, אם היא דחופה היא נכנסת ממילא לצורך דחוף, ואם היא לא דחופה אז ההשלמה תיקבע בישיבה הבאה, ולכן אני מסכימה שאין בזה צורך.

אלי אלאלוף: בבקשה, מר גוטליב.

<יעקב גוטליב: אני תומך בדברי אריה מועלם, כנראה יש לו ניסיון בנושאים האלה.

<יעקב גוטליב: תמיד צריך לתת למשפחה שכולה למצות את עצמה, אי-אפשר להגביל משפחה שכולה במין חוקים.

<יעקב גוטליב: פתאום הדברים משתנים, בשבילו זה דחוף ובשביל חבר הוועדה, הוא רואה שזה לא דחוף.

<יעקב גוטליב: תמיד צריך לתת להורה השכול – ואני יודע מדברים מאוד גרועים שהיו, ובאמת השתנו הדברים לטובה פה – עד כמה שאני בתוך הדברים, אני לא הייתי אף פעם בפני הוועדה הזאת, אבל אני יודע שהדברים כל כך משתנים, עד כדי שאנשים רוצים לאבד את עצמם לדעת.

<יעקב גוטליב: כפי שאומרת הגברת, אז נחכה, וכאן ישקלו אם זה דחוף, אם לא דחוף, אם זה טלפוני, בינתיים האיש לא יהיה בחיים.

<יעקב גוטליב: אז סליחה, את מטפלת בנפשות רגישות.

<יעקב גוטליב: אני מבקש להתייחס כך, בכל הכבוד.

<מיכל שריר: אני מתייחסת לזה כקודש.

<אריה מועלם: אני מאשר את דברי השופטת.

<אריה מועלם: השופטת מתייחסת בחרדת קודש.

<אריה מועלם: אמרתי בתחילת דבריי שאני מודה לשופטת על הסיוע שאנחנו כאגף מקבלים ממנה לאורך כל התקופה שהיא מכהנת.

אלי אלאלוף: זה ודאי לא עניין פרסונלי.

<אריה מועלם: בטח.

אלי אלאלוף: אני שוב חוזר ואומר.

אלי אלאלוף: הכלי ממשיך.

אלי אלאלוף: הזכות לפנות טלפונית והתגובה הטלפונית, אני יכול רק לברך.

אלי אלאלוף: זה מדהים שמערכת כזאת כבדה מסכימה למהלך כזה.

אלי אלאלוף: בראבו.

אלי אלאלוף: אבל מצד שני - - -

<מיכל שריר: זה גם נעשה בפועל.

<מיכל שריר: נעשה בזה כבר שימוש לפי הכללים, עוד לפני התקנות.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אבל ההערה של שלומי היא בהחלט על מנת להקל על המערכת, לא על מנת להכביד עליה.

אלי אלאלוף: בהוראת ההערה שלו זה רק יקל, זה משפר את הנגישות המהירה והתגובות המהירות של הוועדה, אני לא רואה בזה שום בעיה.

אלי אלאלוף: אבל אם ראש המערכת לא רוצה את זה, אני בעד ללכת איתך, למרות שההיגיון אומר מה שנאמר.

<ערן יוסף: אפשר לוותר על זה.

אלי אלאלוף: מקובל?

אלי אלאלוף: אז אנחנו מקבלים את ההערה.

<ערן יוסף: נשאר לנו רק במקרים של צורך דחוף.

<ענת מימון: אישור כאמור יינתן במקרים של צורך דחוף, וממילא ברישה כתוב שזה באישור יושב-ראש הוועדה.

אלי אלאלוף: אפשר להביא כל הזמן את הצוות הזה כדי לדון בבעיות?

<רות פרמינגר: רק שאלת הבהרה.

אלי אלאלוף: רותי, תסכימי איתי שזה בסדר.

<רות פרמינגר: אני מסכימה, רק שאלת הבהרה.

<רות פרמינגר: הנושא של דחיפות איננו קשור אם הבקשה נדונה בעבר או לא.

<מיכל שריר: בדיוק.

<רות פרמינגר: זה מה שאנחנו לא רוצים.

<מיכל שריר: לא, להיפך.

<מיכל שריר: ברגע שמורידים את נדון בעבר, אז הדחוף יכול להיות גם אם נדון בעבר וגם אם לא.

<רות פרמינגר: בדיוק.

<אריה מועלם: זה עושה תיקון מצוין לטובת המשפחות.

<אריה מועלם: ההבהרה של השופטת, אני מקבל אותה במלואה, היא באה לטובת המשפחות וזה בסדר.

<רוני מר: צמצמת עכשיו את שיקול הדעת של הוועדה.

<ענת מימון: כי הורדנו את המקרים שנדונו בעבר, שממילא היה - - -

<אריה מועלם: ואז תחליט הוועדה יחד עם השופטת.

<רוני מר: רוני מר, הלשכה המשפטית, משרד האוצר.

<רוני מר: זה עניין לגמרי טכני, אבל עכשיו כמו שאמרה כבוד השופטת, יושב-ראש הוועדה, אנחנו עכשיו צמצמנו את שיקול הדעת של הוועדה, לא הרחבנו אותו.

<רוני מר: הוועדה עכשיו יכולה לעשות שיחות טלפוניות רק במספר מצומצם יותר של מקרים, שמוגדר מצב של צורך דחוף.

<קריאות: לא, לא.

<ענת מימון: כן.

<ענת מימון: בנוסח הישן הייתה אפשרות.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: זה פרשנות האוצר אבל זה לא - - -

<רוני מר: לא, אדוני.

<רוני מר: זה אולי פרשנות של יועצים משפטיים, אדוני.

<רוני מר: היועצת המשפטית שלך מסכימה איתי.

<ענת מימון: הייתה אפשרות.

<ענת מימון: גם אם זה לא דחוף אבל זה נדון בעבר, אפשר היה להביא את זה גם אם זה לא דחוף.

<רוני מר: וגם השופטת אמרה.

<מיכל שריר: אני לא מסכימה איתך.

<רוני מר: אוקיי.

<רוני מר: זה גם בסדר.

אלי אלאלוף: טוב, אז בואו תחיו עם הנוסח המתוקן אחרי ההערה של שלומי.

אלי אלאלוף: תודה.

<ענת מימון: בדחייה על הסף כמובן אתם גם שולחים את ההחלטה, מנמקים למה דחיתם על הסף.

<אריה מועלם: בוודאי.

<ענת מימון: הכול כפוף להחלטה.

<ענת מימון: תקנה 14 – עדכון סכומים.

<ענת מימון: זה לשאלתך, אדוני.

<ערן יוסף: זה אומר מדד המחירים לצרכן, כל שנה.

<ענת מימון: כן.

<ענת מימון: אני רק אשאל לגבי השגה על החלטות של ועדת החריגים.

אלי אלאלוף: לא חשוב סוג המענק?

אלי אלאלוף: תמיד?

<ערן יוסף: אנחנו בחוק המשפחות קבענו שכל ההטבות יתעדכנו לפי המדד, למעט הטבות מסוימות שנקבע להן מנגנון אחר.

<ערן יוסף: אז יש הטבות, כמו למשל סיוע לרכב או סיוע לדירה, שיש להן מנגנון אחר.

<ערן יוסף: כשנבוא עם התקנות שלהן אנחנו נציג את זה.

<ערן יוסף: כאן, כיוון שזה משהו שהוא יותר כללי, אנחנו נשארים עם המדד.

אלי אלאלוף: אוקיי.

<ענת מימון: אני רק רוצה לשאול על השגה.

<ענת מימון: אם בן אדם רוצה לערער או להשיג, אז דרך ההשגה על החלטות של ועדת החריגים?

<ערן יוסף: עתירה מינהלית לבית-המשפט לעניינים מינהליים.

<ערן יוסף: אני אציין שיש כוונה לתקן את העניין הזה אבל זה כרגע ההסדר החוקי המוסדר בחוק.

<ענת מימון: בסדר.

<רות פרמינגר: ועוד שאלה.

<רות פרמינגר: עורך דין יכול לבקש מהוועדה בשם המבקש?

<ענת מימון: לייצג?

<רות פרמינגר: לייצג בוועדה.

<ערן יוסף: להופיע בוועדה פיזית?

<רות פרמינגר: לא.

<רות פרמינגר: אני מבינה שלא מופיעים פיזית בוועדה בכלל, אבל עורך דין יכול לפנות לוועדה לבקש?

<קריאה: בשם.

<ערן יוסף: אם יש לו ייפוי כוח, הוא תמיד יכול לפנות.

<מיכל שריר: יש מסמכים של עורכי דין בתיק.

<מיכל שריר: יש הרבה גם עכשיו.

<מיכל שריר: אין צורך, אבל יש.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברת.

<אסנת כהן: אסנת כהן, מנהלת אגף נפגעי פעולות איבה.

<אסנת כהן: קודם כול, אני גם רוצה להודות לשופטת בדימוס מיכל שריר, היא יושבת-ראש הוועדה שלנו במוסד לביטוח לאומי.

<אסנת כהן: אנחנו מקיימים את הוועדות ובאמת מסייעים למי שצריך לסייע.

אלי אלאלוף: אני מבין שאת בפנסיה.

אלי אלאלוף: לפי זה את לא צריכה לעבוד.

אלי אלאלוף: אני גם במעמד הזה.

<מיכל שריר: אל תשאל איזה פנסיה כדי שכל הסימפטיה לא תעבור.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: סליחה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אסנת כהן: לגבי עורך הדין שייצג.

<אסנת כהן: אני חייבת להגיד שאני ממש לא אוהבת שעורכי דין מייצגים כי הם גובים הרבה מאוד כסף מהמשפחות, והמטרה שלנו היא לסייע ולא לשים אותם במקום שהם צריכים להוציא כסף.

<אסנת כהן: בשביל זה הוועדה הזאת קיימת, בשביל שאנחנו נחרוג ממה שיש בחוק, נחרוג ממה שיש בהטבות ונסייע יותר, ולא נכביד כלכלית על המשפחות האלה.

<אסנת כהן: אז עורך דין, אני חייבת להגיד שאני לא אוהבת אותו בשום מקום כי התפקיד שלנו לעשות את עבודתנו נאמנה בלי לתת לאנשים חיצוניים לגרוף איזשהו קופון.

אלי אלאלוף: אין פה למשרד המשפטים אפשרות לסייע בסיוע המשפטי, או משהו?

<ערן יוסף: יש אפשרות להיעזר בסיוע משפטי, כן.

<ערן יוסף: אני רוצה לציין שיש חקיקה בחוק הביטוח הלאומי שמגבילה שכר טרחה של עורכי דין, אנחנו מתכוונים לקדם חקיקה כזאת לגבי סיוע לנכי צה"ל.

אלי אלאלוף: אבל זה רק בתביעות מול הביטוח הלאומי.

<ערן יוסף: כרגע זה רק הביטוח הלאומי.

<ערן יוסף: יש לנו כוונה - - -

אלי אלאלוף: במקרה, הוועדה הזאת הייתה אחראית להעביר את החוק, אבל להגיד לכם את האמת שהוא אפקטיבי?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: לצערי לא - -

<ערן יוסף: אפשר אולי ללמוד איך לעשות אותו יותר טוב.

אלי אלאלוף: - - כי אין לביטוח הלאומי יכולת לפקח על הסמכות שניתנה לו לפקח על שכר הטרחה של עורכי דין או של הגופים המסחריים שהמוסר שלהם הוא לא כזה מכובד.

<מיכל שריר: גם הגופים הפונים לא יודעים בהכרח ששכר הטרחה מוגבל.

<רות פרמינגר: זו אחת הבעיות.

אלי אלאלוף: נכון, נכון.

אלי אלאלוף: אני ראיתי.

אלי אלאלוף: פנו אליי אנשים לגבי פתיחת תיק שנקבעה אם אני לא טועה ל-800 שקלים.

אלי אלאלוף: בשביל לפגוש את קומה 14 של חברה מסוימת, הם משלמים 2,500.

אלי אלאלוף: כל כך את צודקת, גברת.

<אסנת כהן: לי ברמה אישית זה נורא עצוב ואני משתדלת שזה לא יקרה.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה גם תפקידכם למערכת, לכם, אדון מועלם, תעשו את פעולת ההסברה הנדרשת כי יש גם בלשכת עורכי הדין – ואני חייב להגיד שאנחנו ראינו את זה בהרבה דיונים – יש להם הרבה מאוד עורכי דין שמוכנים לעבוד פרו בונו במשימות מסוג זה.

אלי אלאלוף: אולי אפשר לפנות אליהם.

<מיכל שריר: בוועדה במשרד הביטחון מופיעים מנהלי המחוזות, שהם מציגים את המקרים, ואני אמרתי שאם הפונים היו רואים איך מנהלי המחוזות מייצגים אותם, הם היו מבינים שהם בידיים הכי טובות.

<מיכל שריר: לא צריך עורכי דין.

אלי אלאלוף: זה עניין של להביא לידיעתם.

אלי אלאלוף: תפרסמו את זה, תביאו את זה למודעות שלהם.

אלי אלאלוף: זה חבל באמת.

אלי אלאלוף: תודה על ההערה.

<מיכל שריר: מה שאמרתי זה נכון, ובמיוחד זה עולה בוועדה גם לגבי נכים שתידון בהמשך, כשיועלו התקנות.

<מיכל שריר: באמת אין לי מלים.

<מיכל שריר: אני מורידה את הכובע בפני העבודה שעושים מנהלי המחוזות בוועדה.

אלי אלאלוף: כן, כי הם הכי קרובים לשטח, לאנשים.

אלי אלאלוף: בהחלט זה קשר יומיומי, אני מכיר את זה בבאר שבע.

אלי אלאלוף: בהחלט.

<ענת מימון: יש לנו את תקנה 15, שזו הוראת מעבר.

<ענת מימון: למעשה, זה לא פוגע ולא מוסיף כי זה אותם כללים.

<ענת מימון: התחילה היא ביום הפרסום, נכון?

<ערן יוסף: כן.

<ענת מימון: אנחנו לא מציינים את זה.

<ענת מימון: זו תהיה תחילה מידית של התקנות האלה.

<ערן יוסף: יש לי רק תיקון קטן.

<ערן יוסף: בתקנה 5 מופיע סכום של 56,000 שקלים חדשים.

<ערן יוסף: מעדכן אותי נציג האוצר שהסכום הזה עלה ושכחנו לעדכן אותו, אז אנחנו בתום הישיבה נראה מה הסכום המדויק ונעביר ליועצת המשפטית את העדכון.

אלי אלאלוף: יש לכם עוד 20 דקות עד שנגמור את התקנות האחרות.

אלי אלאלוף: תבדקו את זה בינתיים.

<ענת מימון: אנחנו עוברים לסט השני של התקנות, שזה ועדת למ"ד.

<ענת מימון: "תקנות משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום ) (כללי עבודתה של הוועדה למתן סיוע לפנים משורת הדין), התשע"ח –2017 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 35א ו-37 לחוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י – 1950 (להלן – החוק), בהתייעצות עם שר האוצר ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

<תמי שלח: הזכאים, זה אומר הארגונים היציגים.

<ענת מימון: הזכאים – כן, נציגים מהשטח של הארגונים, ויש גם נציג ציבור.

<ענת מימון: זה בנוסף, עוד נציג שממנה השר.

<מיכל שריר: אני מבקשת להתייחס ל-(ב).

<מיכל שריר: אני מסיימת עכשיו שנה שישית בתפקיד ואני פשוט רוצה להביא מהניסיון שלי.

<מיכל שריר: את תקנה (ב) כדאי להתאים לתקנה (א) כפי שהיא מופיעה בוועדת החריגים מכיוון שגם לי קרה שמצאתי את עצמי במצב של ניגוד עניינים.

<מיכל שריר: כשזה קורה לחבר ועדה אין בעיה, הוא יכול להימנע מדיון באותו עניין, ואם הקולות יוצאים שקולים, כי אז יש ליושב-ראש הוועדה קול מכריע.

<מיכל שריר: מאידך, אם יושב-ראש הוועדה נמצא בניגוד עניינים ולא יכול להשתתף בהצבעה, כמו שקרה לי – אומנם בשש שנים פעם אחת אבל זה קרה לי – ואז עלול להיות מצב של שוויון בין רוב ומיעוט, כי אז אין פתרון.

<מיכל שריר: ולכן, מאוד חשוב במקרה כזה שייכתב גם שתהיה גם התייחסות לניגוד עניינים של יושב-ראש הוועדה.

<ענת מימון: כשב-(א) מופיע שבעצם צריך לעדכן את היועץ המשפטי למערכת הביטחון או את נציגו, ואז הוא בעצם אמור לפתור.

<מיכל שריר: בדיוק.

<מיכל שריר: צריך פשוט להתאים את הסעיף שיהיה זהה.

אלי אלאלוף: ואז יושב-ראש הישיבה יכול לקבל קול כפול?

<מיכל שריר: אם הוא בניגוד עניינים אז אין לו אפילו קול אחד.

אלי אלאלוף: לא, אבל באותה ישיבה שהיושב-ראש מנוטרל.

<מיכל שריר: אז צריך להגדיר מי ימלא את מקומו לצורך כך.

אלי אלאלוף: ואז ימלא את מקומו, כולל הסמכויות.

<ערן יוסף: אני חושב שזה צריך להיות נציג היועץ המשפטי בוועדה.

<מיכל שריר: בדיוק.

<מיכל שריר: גם אני חושבת.

<ענת מימון: אז אתם רוצים לציין שכשיש מניעה של היושב-ראש הקבוע לדון, ימלא את מקומו נציג היועץ המשפטי - -

<מיכל שריר: לא, לא.

<ענת מימון: - - ואז יינתנו לו הסמכויות?

<ענת מימון: או לא לציין את זה?

<מיכל שריר: לא.

<ענת מימון: רק לעדכן אותו?

<מיכל שריר: לא.

<מיכל שריר: במקרה שמדובר ביושב-ראש הוועדה, ליועץ המשפטי למערכת הביטחון או לנציגו המכהן כחבר הוועדה, וזה יקבל את זכות ההכרעה במקרה של שוויון קולות.

<מיכל שריר: זה הדבר היחידי שצריך להבהיר.

אלי אלאלוף: והוא לא יושב-ראש הישיבה?

<מיכל שריר: לא, זה לא צריך.

<מיכל שריר: הוועדה דנה בכמה מקרים, זה לא צריך.

<ענת מימון: אז צריך להוסיף את זה גם בחריגים.

<מיכל שריר: יש את זה.

<ענת מימון: לא.

<ענת מימון: בחריגים כתוב שרק מעדכנים אותו.

<מיכל שריר: אני פחות מבינה בחריגים.

<מיכל שריר: אני לא יודעת, יש בחריגים בעיה של שוויון?

<ערן יוסף: גם שם יש.

<ענת מימון: כן, גם שם כתוב.

<ענת מימון: צריך לציין את זה גם בחריגים.

<רות פרמינגר: אבל יש עוד בעיה.

אלי אלאלוף: בואו נתמודד עם הבעיה הזאת קודם.

אלי אלאלוף: אז אנחנו אומרים שהקול הכפול עובר לנציג היועץ המשפטי.

<מיכל שריר: בדיוק.

אלי אלאלוף: בבקשה, עוד בעיה?

<רות פרמינגר: יש עכשיו שאלה למה שאת אומרת, לתקנות הקודמות.

<רות פרמינגר: אם הוועדה לא תקיים את ישיבותיה בלא נוכחות היושב-ראש - - -

<מיכל שריר: לא, לא.

<מיכל שריר: זה בדיוק מה ששאל יושב-ראש הוועדה.

<מיכל שריר: לא.

<מיכל שריר: היושב-ראש משתתף בוועדה כי אחרת הוועדה לא יכולה להתקיים.

<רות פרמינגר: בדיוק, זה מה שאני שואלת.

<מיכל שריר: היושב-ראש, אם יש לו ניגוד עניינים עם מקרה מסוים, הוא לא דן ומצביע במקרה הספציפי הזה אבל הוא יושב בוועדה.

<מיכל שריר: הסמכות היחידה שלו שמועברת זו הסמכות להכרעה במקרה של שוויון קולות.

<יעקב גוטליב: הוא גם לא מביע דעה.

<מיכל שריר: לא.

<מיכל שריר: בשום אופן לא.

<יעקב גוטליב: אז זה צריך להירשם.

<מיכל שריר: לא, זה מובן.

<מיכל שריר: מה זה השתתפות בדיון?

<מיכל שריר: השתתפות בדיון זה הבעת דעה.

<מיכל שריר: כתוב פה שהוא לא ישתתף בדיון.

<ענת מימון: יימנע מהשתתפות בדיון ומהצבעה.

<קריאה: כתוב.

<רות פרמינגר: אבל הוא יהיה נוכח, הוא חייב כי זה הקוורום.

אלי אלאלוף: אוקיי?

<ריקי מורד: אני חושבת שבמקרה הזה ההכרעה צריכה להיות בידי נציג האגף.

<ענת מימון: נציג האגף?

<ענת מימון: לא היועץ המשפטי?

<ערן יוסף: ועדת למ"ד הוקמה כמשהו שהוא מחוץ למשרד הביטחון.

אלי אלאלוף: תשאירו את זה בידי היועץ המשפטי לדעתי.

<ענת מימון: אז אני רק מסכמת שאנחנו מתקנים את שני - - -

אלי אלאלוף: זה מגן על האגף גם.

<ערן יוסף: אחת לשש שנים.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה הגיוני שזה היועץ המשפטי.

<אסנת כהן: אני חושבת שיש מספיק חברי ועדה שהם גם לא ממשרד הביטחון או מהביטוח הלאומי, שיכולים לתת את דעתם אז אין צורך - - -

<מיכל שריר: לא, זה רק מתעורר כשיש שוויון קולות.

<ריקי מורד: למי עובר מנדט ההכרעה.

<מיכל שריר: זה המקרה היחידי שיש צורך בסמכות מיוחדת של יושב-ראש הוועדה.

<מיכל שריר: זה חריג, זה מאוד מאוד חריג.

אלי אלאלוף: אוקיי?

<ענת מימון: אני מסכמת בקצרה שנתקן לגבי שתי התקנות, שבמקרה שיושב-ראש הוועדה הוא זה שמצוי בניגוד עניינים, הוא מעדכן את נציג היועץ המשפטי או היועץ המשפטי, ואז רק העניין של סמכות ההכרעה, הקול המכריע, יועבר לנציג היועמ"ש בשני המקרים האלה.

<ענת מימון: בסדר?

<מיכל שריר: בדיוק.

<מיכל שריר: אני רק רוצה לציין שאני פסלתי את עצמי במקרה של בת של חברה קרובה.

<מיכל שריר: אני חושבת שניגוד עניינים זה לאו דווקא משפחה קרובה אבל אני סמוכה ובטוחה שכל שופט שיישב בראש הוועדה ער לעניין של ניגוד עניינים ולא תהיה שום בעיה ולא צריך להתייחס לזה ספציפית.

אלי אלאלוף: נחזור להרכב של הוועדה.

אלי אלאלוף: אין מגבלת זמן?

אלי אלאלוף: החברות בוועדה היא ללא מגבלת זמן?

<מיכל שריר: לא.

<ערן יוסף: לא הגדרנו את זה בתקנות.

<ערן יוסף: בפועל, לאנשים שהם לא עובדי משרד הביטחון ונמצאים מתוקף תפקידם, אנחנו עושים את המינויים לשלוש שנים, עם אפשרות להאריך לקדנציה נוספת.

<מיכל שריר: שלוש שנים יש.

<מיכל שריר: שלוש שנים מופיע בחוק, עם אפשרות הארכה.

אלי אלאלוף: טוב.

אלי אלאלוף: שלא יהיה פה חוק צרפתי.

<מיכל שריר: אני מבקשת פה להוסיף.

<מיכל שריר: בכללים שהיו לפני התקנות ושפעלנו על-פיהם, היה כלל שאמר – הוועדה לא תיעתר לבקשות שניתן להעלותן בפני גופים אחרים, לפי חוקי השיקום, דברי חקיקה אחרים, אלא במקרים חריגים ביותר ובנימוקים מיוחדים שיירשמו.

<מיכל שריר: וזה קורה, שיש לאדם זכאות כפולה, גם במשרד הביטחון וגם בביטוח לאומי, או שיש לו זכאות במשרד השיכון, או שיש לו זכאות במשרד הבריאות.

<מיכל שריר: הוועדה יכולה לדחות על הסף במקרים כאלה.

<מיכל שריר: זה צריך להופיע בתקנות אני חושבת.

אלי אלאלוף: גם אם ההתייחסות של המשרדים האחרים היא תגובה פחותה ממה שהוא יכול לקבל במשרד הביטחון?

<מיכל שריר: הוא תמיד יכול לבוא אחר כך באיזושהי בקשה חריגה, אבל אם יש לו אפשרות לפנות לגוף אחר, אז הוועדה צריכה להיות זכאית לדחות את זה על הסף.

<רחל לניאדו: אבל הוא יכול לבקש את ההפרשים?

אלי אלאלוף: לא, לדחות את זה לא על הסף.

אלי אלאלוף: למה על הסף?

אלי אלאלוף: היא צריכה עם שיקול דעת להגיד לו, תלך למשרד השיכון, תקבל מה שמגיע לך משם, ואנחנו נדון בהשלמה אם יש מקום להשלמה.

<קריאה: בדיוק.

אלי אלאלוף: אני לא הייתי דוחה על הסף.

אלי אלאלוף: על הסף זה אומר אל תחזור אלינו.

<מיכל שריר: לא, זה לא אומר אל תחזור אלינו.

<מיכל שריר: אפשר לחזור לוועדה באותו עניין אם יש נתון חדש.

אלי אלאלוף: אוקיי, אז כדאי שנציין כי חברים, אלה הנקודות שבהן יש אי הבנה ומתח, אז בואו תעשו להם.

אלי אלאלוף: אם הוא זכאי לקבלת ההטבה במקום אחר, במשרד אחר, למרות שהייתי רוצה תחנה אחת – לא לטרטר אותם בין מקום למקום – כי היחס פה אצלכם, אני חייב להגיד, הוא לא דומה ליחס במשרדים האחרים.

אלי אלאלוף: חברים, רק שתבינו, אני רואה את זה מהרצון להקים מרכזים למיצוי זכויות ואני רואה כמה כולם מתחמקים מלהעניק זכויות שמגיע לאזרח הפשוט.

אלי אלאלוף: אז אני חושב שצריכה להיות דחייה עד לקבלת ההחלטות של המשרדים הרלוונטיים, אבל תיתנו להם את האפשרות הזאת.

אלי אלאלוף: לדחות על הסף זו הרגשה לא אצלנו.

<קריאות: נכון מאוד.

<יעקב גוטליב: נכון מאוד.

אלי אלאלוף: אם אתם תסכימו לנוסח הזה, ברשותכם, אני בעד לתקן את הנוסח.

<אריה מועלם: על האגף זה מקובל, אדוני.

<רות פרמינגר: אני אגיד למה אני חושבת שזה לא כל כך נכון.

<רות פרמינגר: אחת הבעיות של האנשים זה במיצוי הזכויות שלהם.

<רות פרמינגר: כשיש להם עוד אופציה למצות זכות במקום אחר, לפעמים הם לא מודעים לזה והוועדה תסבור שהם כן מיצו ואז הם דוחים על הסף.

<רות פרמינגר: אני חושבת שזה עוד אופציה לכם לבוא, לבחון את המצב של האנשים הללו ולהגיד להם, על-פי שיקול דעתנו אתם יכולים למצות את זה שם, אבל לא לדחות אותם על הסף כי זה מקום שאתם יכולים עוד עין אובייקטיבית או עין מסייעת לאנשים הללו שלא יודעים למצות את הזכויות שלהם.

<ריקי מורד: קיבלתי.

<רות פרמינגר: תודה.

<ענת מימון: אז למעשה אין צורך לתקן.

אלי אלאלוף: לא, יש צורך.

<ערן יוסף: כך, אז לא נדרש תיקון כי הסמכות לעשות את זה בעבודת הוועדה הרגילה קיימת.

<ערן יוסף: רצו לקבוע כאן דברים של דחייה על הסף.

<ערן יוסף: אם זה לא על הסף, לא צריך לכתוב.

<יעקב גוטליב: התקבל פה אחד.

אלי אלאלוף: אז לסיכום תקראי לנו, נראה אם זה מכסה את כל הדעות שנאמרו.

<ענת מימון: אני רק אגיד.

<ענת מימון: בתקנה אחרת כמובן, הוועדה שוקלת את שיקוליה, היא מקבלת החלטה.

<ענת מימון: אחד השיקולים זה אם יש אפשרות לפנות לגורם אחר, בהחלטה שלה היא תציין את זה, וזה קיים ממילא.

<ענת מימון: בדחייה על הסף נשארים שני המצבים של חוסר ניקיון כפיים והמבקש לא פעל כנדרש או לא המציא מסמכים.

<ענת מימון: בסדר?

אלי אלאלוף: זאת אומרת, הדחייה על-ידי הוועדה היא מנומקת ובעצם מתדרכת את האנשים ללכת הלאה.

<ענת מימון: בדיוק.

<ענת מימון: היא תהיה בהחלטה של הוועדה, וזה לא יהיה דחייה על הסף.

אלי אלאלוף: טוב.

<ענת מימון: יש הגבלה על פרק הזמן?

<ענת מימון: כלומר, אפשר לפנות כל הזמן או צריך לחכות פרק זמן של שנה, שנתיים, בין הבקשות?

<ערן יוסף: היום אין הגבלה.

<מיכל שריר: היום אין הגבלה.

<מיכל שריר: אני אבקש להוסיף את זה בסעיף אחר.

<רות פרמינגר: שאלה לעניין הגבלה.

<רות פרמינגר: עוד לעניין הוועדה שדוחה על הסף.

<מיכל שריר: לא שינינו.

אלי אלאלוף: לא, לא שינינו.

<רות פרמינגר: כשמגישים את המסמכים, אתם נותנים להם פרק זמן להגיש מסמכים?

<מיכל שריר: לא.

<מיכל שריר: לשיקולם.

<מיכל שריר: יגישו מתי שיגישו.

<ריקי מורד: האינטרס שלהם להגיש את המסמכים.

<רות פרמינגר: ברור, אבל לפעמים אנשים לא יודעים איך להגיש.

<ריקי מורד: אנחנו מנחים אותם בדיוק, יש הליך מסודר, יש ליווי.

<מיכל שריר: ותתפלאי כמה יש התנגדות - - -

<אריה מועלם: יש להם ליווי של עובד סוציאלי שמלווה אותם בתהליך ועובד הרווחה.

<אריה מועלם: מנהל המחוז מייצג אותם.

<רות פרמינגר: מניסיון אישי, יש לפעמים אנשים שהקושי הזה שלהם מונע בעדם ולכן אני אומרת אם מישהו מסייע.

<מיכל שריר: אין שום בעיה עם זה.

<אריה מועלם: ברוב המקרים, גם כשמדובר בכיסוי חובות אנחנו מצמידים להם רואה חשבון שיעזור להם בתהליך.

אלי אלאלוף: כמה מנהלי מחוזות יש לכם?

<אריה מועלם: שישה.

אלי אלאלוף: וממוצע מספר הפניות למנהל מחוז בשנה?

<אריה מועלם: בלמ"ד?

<מיכל שריר: לא.

<מיכל שריר: הוא שואל על מנהל מחוז.

<ריקי מורד: על כל מחוז?

<ריקי מורד: זה נורא תלוי בגודל אבל יש לנו בממוצע עשרה מקרים בחודש.

<ריקי מורד: בין שמונה לעשרה בוועדה לפנים משורת הדין.

<אריה מועלם: ויש עוד ארבעה או חמישה מקרים בוועדת חריגים.

אלי אלאלוף: יפה.

<רות פרמינגר: יש רשימת המתנה לדיונים?

<קריאות: לא.

<אריה מועלם: אין מצב.

<ריקי מורד: לא.

<ריקי מורד: זה תלוי רק בהכנה.

<מיכל שריר: משך הוועדה תלוי במספר המקרים.

<אריה מועלם: בהשלמת החומר.

<אריה מועלם: אם השלימו את החומר זה בא מיד לוועדה הראשונה.

<ריקי מורד: כפי שכתוב, הוועדה מתכנסת אחת לחודש במועדים קבועים.

<אסנת כהן: אני רק רוצה להגיד שמה שמשרד הביטחון עונה, התשובות שלי הן בדיוק אותן תשובות כי אנחנו עובדים בדיוק אותו דבר.

אלי אלאלוף: סוף סוף יש אחידות במדינה.

אלי אלאלוף: שני משרדים זה לא שתי לטיפונדיות.

<אסנת כהן: אנחנו כבר הרבה שנים ממש באחידות עם אגף משפחות.

<רות פרמינגר: אז אם במקום הזה, כנפגעי פעולות איבה אני רוצה להגיד שהמנהלת שיושבת פה לצדי, בנושאים הללו – גם בנושא של פיגועים וגם בנושא של נחיצות להגיע – אני מוכרחה לתת שבח ותודה על ההתנהגות.

<אסנת כהן: - - -

<רות פרמינגר: אבל מה שאמת, אמת.

אלי אלאלוף: אין תקשורת, חברים, ואין פריימריז פה.

<מיכל שריר: פה אני רוצה בבקשה תיקון.

<מיכל שריר: צריך להגיש במסגרת המסמכים את הסיוע לפנים משורת הדין שאושרו למבקש.

<מיכל שריר: אני מבקשת את הסיוע לפנים משורת הדין שהוגשו, זאת אומרת גם אלה שנדחו, מאוד חשוב שיהיו בפני הוועדה, לפעמים אפילו יותר חשוב מאלה שאושרו.

<מיכל שריר: גם כדי לראות אם לא הוגשו בקשות דומות בעבר, גם לראות את הנימוקים שהביאו לדחיית אולי אותה בקשה עצמה, זאת אומרת צריך את כל הרקע של הבקשות שהוגשו לסיוע לפנים משורת הדין, לאו דווקא רק את אלה שאושרו.

<ריקי מורד: אבל זה מה שקורה בפועל.

אלי אלאלוף: זה מצוין.

אלי אלאלוף: לדעתי זה יאפשר גם ללמוד את המקרים וגם לתדרך את האנשים איך להמשיך בטיפול הבעיה שלהם.

אלי אלאלוף: יפה מאוד.

<ערן יוסף: נכון.

<ענת מימון: בסדר.

אלי אלאלוף: הם רואים שיש לנו מערכת משפטית אוהדת את האזרח.

<רות פרמינגר: שאלה, אדוני.

<רות פרמינגר: הנושא של הוועדה לבקש דוח של רואה חשבון יהיה במימון של מי?

<אריה מועלם: משרד הביטחון.

<מיכל שריר: אוטומטית.

<אריה מועלם: אנחנו מעמידים לרשות המשפחה את הרואה חשבון.

<מיכל שריר: זה כמובן תלוי בהסכמה.

<ריקי מורד: דרך אגב, לא רק לצורך הדוח אלא ממש לליווי של תוכנית הבראה, לתמיכה.

אלי אלאלוף: בחירת רואה החשבון היא על-ידי המשפחה או ברשימה מומלצת שלכם?

<ריקי מורד: לא, יש לנו זוכים במכרז.

<אריה מועלם: זה מכרז שאנחנו עושים לרואה חשבון, ומי שזוכה במכרז.

<מיכל שריר: הוא גם מלווה לבנקים בניסיון לצמצם חובות.

<יעקב גוטליב: זה כמה רואי חשבון או רואה חשבון אחד?

<ריקי מורד: לא, יש לו משרד, אבל אני גם חייבת בהזדמנות הזאת לספר על פרויקט נוסף שנוחל הצלחה אדירה במהלך ארבע השנים האחרונות.

<ריקי מורד: אנחנו גייסנו רואי חשבון ממיטב באמת הבכירים במשק, כאלה שלא מוכנים לבוא ולעבוד בתעריפים שלנו אבל בהחלט מוכנים לשם ההתנדבות לבוא ולעסוק בליווי למשפחות שכולות.

<ריקי מורד: אנחנו מנצלים אותם במקרים מאוד חריגים.

<ריקי מורד: לדוגמה, לאחרונה לפני שנה נפטרה אלמנת צה"ל והותירה שני יתומים והיה צריך באמת רואה חשבון גם עם נפש של עובד סוציאלי.

<ריקי מורד: יש לנו כמה מתנדבים כאלה.

<ריקי מורד: הוא יצר קשר אדיר עם היתומים והוא עוסק בליווי, כולל כיסוי חובות, הייתה תוכנית כוללת – גם הליווי של רואה החשבון, המלצות שלו.

<ריקי מורד: זה עלה לוועדה לפנים משורת הדין שהמליצה לתת גם מענק והלוואה.

<ריקי מורד: יש גם את השירות הזה שאנחנו בהחלט משתמשים בו.

<מיכל שריר: גם הסכומים שמוחלטים בוועדה נמסרים לידי רואה החשבון כדי שהם באמת ימוקדו למטרות שלשמן הם נועדו, לכיסוי החובות, ולא יינתנו לזכאים שעלולים לבזבז את זה שוב.

<ריקי מורד: חשבון נאמנות.

<יעקב גוטליב: והכול בהתנדבות?

<אריה מועלם: לא רק בהתנדבות.

אלי אלאלוף: יש פה איזה ציר ודלת בוועדות האלה.

אלי אלאלוף: אנא תעבירו את ההערות האלה גם למשרד הרווחה.

אלי אלאלוף: סליחה שאני אומר קצת בהומור, אבל באמת זו אחת הבעיות הקשות ברווחה.

אלי אלאלוף: הרווחה לא מגיעה לרמת דיוק ולרמת שירות ורמת יחס אנושי כזה למטופלים שלה.

אלי אלאלוף: זה כל כך חשוב, ותראו שזה אפשרי – במקרים היותר קשים, מי שבאבל, ודאי אב שכול, הורה שכול.

אלי אלאלוף: זה פשוט מדהים שאתם מגיעים לרמה כזאת.

אלי אלאלוף: בראבו.

אלי אלאלוף: בראבו.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברת.

<רחל לניאדו: רחל לניאדו, מנכ"לית ארגון יד לבנים.

<רחל לניאדו: זה אומנם לא קשור לוועדה, אבל באותה רוח דברים שאנחנו מדברים אני רוצה לציין יוזמה מאוד מיוחדת של האגף, שיוזם – הוא פועל כבר כיוזם ולא רק כגורם מטפל במצבי חירום – ומפעיל סדנאות כלכליות למשפחות.

<רחל לניאדו: אני הייתי נוכחת, התחלנו סדרה חדשה שזה מדהים, זה כבר כצעד מונע כדי לא להיקלע למצבים כאלה ולא להגיע לוועדות למ"ד וחריגים.

<ריקי מורד: סדנאות לניהול כלכלי במשפחות.

אלי אלאלוף: גם במשרד הרווחה יש תוכנית כזאת.

אלי אלאלוף: ..

<אסנת כהן: גם בביטוח הלאומי אנחנו עושים הרבה מאוד סדנאות וקבוצות למשפחות שכולות.

אלי אלאלוף: יופי.

אלי אלאלוף: שירבו שירותים כאלה.

<ענת כהן שמואל: אבל לא ירבו משפחות כאלה.

אלי אלאלוף: לא, ודאי שלא.

<מיכל שריר: פה אני רוצה להוסיף עוד משהו.

<מיכל שריר: אני רוצה להגביל את מספר הפניות בשנה, עם אפשרות ליושב-ראש לאפשר בקשה נוספת כמו שיש לו פה או בדיון טלפוני.

<מיכל שריר: אנחנו מכירים את המקרים של אנשים שבאמת פונים כשצריך וכשיש מקרים חריגים, אבל יש לנו גם מקרים כרוניים.

<מיכל שריר: וכשמוגשות בקשות מדי חודש, זה כבר לא בקשות חריגות.

אלי אלאלוף: מדי חודש באותו נושא?

<מיכל שריר: לא.

<מיכל שריר: לא באותו נושא.

<מיכל שריר: לפעמים הנושא גם חוזר בטעות, אבל כל חודש.

<מיכל שריר: יש לנו תופעה כזאת.

<מיכל שריר: אני חושבת שאם אנחנו מדברים באמת על ועדת חריגים, צריך להגביל את זה לפנייה בשנה, עם אפשרות ליושב-ראש לאפשר פנייה נוספת באותה שנה.

<רות פרמינגר: זה כמו ועדה של ביטוח לאומי, אחת לשנה אפשר להגיש - - -

<מיכל שריר: החמרה אפשר פעם בחצי שנה.

אלי אלאלוף: יש בסטטיסטיקה מספרים שמראים שזו תופעה קשה?

<מיכל שריר: יש תופעות כאלה.

<מיכל שריר: אני לא רוצה למסור פרטים, מטבע הדברים.

<מיכל שריר: יש כאלה תופעות.

<מיכל שריר: זה נכון שיש את זה יותר בנכים אבל מאחר שהתקנות האלה ישליכו גם על תקנות הנכים, אני חושבת שצריך להביא את זה לידי הסדר גם פה.

<מיכל שריר: אנחנו צריכים לשמור על הוועדה הזאת כוועדה באמת למקרים חריגים.

<אריה מועלם: אבל מה לעשות, ברשותך השופטת, שמשפחות לפעמים נקלעות למצבים ולסיטואציות של בעיה ועוד בעיה.

<מיכל שריר: ואז היושב-ראש רשאי להחליט שכן תינתן אפשרות.

<אריה מועלם: אבל צריך, אני חושב שהוועדה מעצם היותה ועדה לפנים משורת הדין, מעצם הדיון שכל מהותו הוא לפנים משורת הדין, לא להגביל במספר הפניות בשנה.

<אריה מועלם: אני מסכים אם זה לגבי אותו נושא, אבל לא לגבי נושאים אחרים.

<מיכל שריר: בהיעדר מגבלה, אין לנו שום אפשרות לחסום את זה.

אלי אלאלוף: אז עוד מעט תגיעי לזה שאסור להגיש לבית-המשפט העליון בג"ץ עם מאה שקל במגבלה על-ידי אדם זה או אחר.

אלי אלאלוף: כל התביעות לביטוח הלאומי הן כל כך ללא שום עלות לתובע, אז גם נתחיל להגביל אותם בדרישות.

<מיכל שריר: לא, אבל גם בקשה לשינוי נכות, היא מוגבלת בתקופה, החמרה למשל, יש בזה המון היגיון.

<אריה מועלם: אי-אפשר לעשות את התקנות עם המחשבה לגבי הנכים.

<אריה מועלם: אני חושב שהמחשבה כולה פה צריכה להיות נתונה למשפחות השכולות.

<אריה מועלם: לא דומה נכה צה"ל לאב שכול, אני לא חושב שאפשר לעשות את ההשלכה.

<מיכל שריר: דומה.

<אריה מועלם: יכול להיות שזה דומה, בדיונים של ועדת למ"ד של נכי צה"ל אפשר אולי להעלות את זה, אבל לגבי המשפחות אני לא חושב שזה נכון.

<מיכל שריר: אני לא חושבת שיש הבדל.

<יעקב גוטליב: מה גם שאת לא נותנת נתונים.

<יעקב גוטליב: דברים כאלה את אומרת, כאילו כולם מנצלים - - -

<מיכל שריר: סליחה.

<מיכל שריר: אני התחלתי את המשפט בזה - - -

<יעקב גוטליב: זה קצת כבר מגיע להשמצות.

<מיכל שריר: אני התחלתי את המשפט בזה - - -

<יעקב גוטליב: אני הקשבתי בקשב מה שאת אומרת.

אלי אלאלוף: אדון גוטליב, ברשותך.

אלי אלאלוף: באמת תאפשרו את הפנייה החופשית הזאת, גם אם זה ועדת חריגים.

<מיכל שריר: זה לא נכון, כבודו.

<מיכל שריר: זה לא נכון.

אלי אלאלוף: אני מסתכל מצד האזרח.

אלי אלאלוף: אולי זה בעיה של כוח-אדם.

<אריה מועלם: לא, אין בעיית כוח-אדם.

<מיכל שריר: אני חושבת שתהיה הגבלה, בן אדם יחשוב פעמיים מה דחוף לו, מה חשוב לו.

אלי אלאלוף: למה שיחשוב?

אלי אלאלוף: מאיפה יש לו את הכלים לשפוט את עצמו?

<מיכל שריר: מה חשוב לו?

אלי אלאלוף: כן, ודאי.

אלי אלאלוף: למה להגביל?

אלי אלאלוף: אם יש לו סדרה של בעיות – מסכן, לא עלינו – פעם זה על הבן ופעם זה על הגיסה, לא יודע מה, על מי שמותר לו להגיש.

<אריה מועלם: על עצמו.

אלי אלאלוף: על עצמו.

<מיכל שריר: אבל אז נותנים ליושב-ראש הוועדה את שיקול הדעת לאפשר פנייה נוספת.

<אריה מועלם: כן, אבל למה לאסור?

אלי אלאלוף: אז בבקשה, שיקול הדעת הוא כשזה יגיע אלייך.

אלי אלאלוף: ברשותך, אני לא יכול להסכים איתך.

<מיכל שריר: זו בעיה.

<מיכל שריר: אני יכולה לומר לאדוני שזו בעיה.

אלי אלאלוף: אז תעשו מנגנון פנימי.

<מיכל שריר: אין דרך.

<מיכל שריר: היום, אם זה לא מוגבל בתקנות – היום, ואני חוזרת ואומרת את זה בוועדה – כשאדם רוצה להגיש בקשה לוועדת למ"ד, אפילו אם המייעצת דחתה, צריך לדון בבקשה שלו.

<מיכל שריר: כל זמן שזה לא מוגבל, חייבים לדון בבקשה, ולכן אני מבקשת את ההגבלה הזאת.

<רחל לניאדו: אני חושבת שזו פגיעה במשפחות.

אלי אלאלוף: המנגנון הזה שקיים, הוא גם חלק מהתדרוך שהוא צריך לתת לפונה הזה, החריג.

אלי אלאלוף: אולי צריך להסביר לו ברמת המחוז, ברמת האזור, שמישהו ייפגש איתו ויגיד לו.

<מיכל שריר: עושים את זה בפועל.

<מיכל שריר: אני יכולה להגיד שעושים את זה בפועל.

אלי אלאלוף: אז בבקשה, אז תשאירו את זה.

<מיכל שריר: אבל אני מדברת על המקרים שזה לא עוזר.

אלי אלאלוף: בסדר, זה דווקא המקרים שמעניין לטפל בהם.

<אריה מועלם: אלה המקרים הקשים.

<מיכל שריר: לא בהכרח.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: לא קיבלת תמיכה.

<מיכל שריר: אוקיי.

אלי אלאלוף: חלק מהמשחק.

אלי אלאלוף: בבקשה, בואו נמשיך.

<מיכל שריר: לא, אני לא בטוחה שאני תמיד צודקת.

<מיכל שריר: גם זה נכון.

אלי אלאלוף: יפה מאוד.

אלי אלאלוף: סליחה.

אלי אלאלוף: בדבר הקוורום המאפשר התכנסות, לא שומרים על נציג המשפחות או נציגות ציבורית?

אלי אלאלוף: אם זה יושב-ראש הוועדה ושני עובדי משרד הביטחון, כאילו אין שום ייצוג ציבורי.

<ערן יוסף: הם מוזמנים, אבל כיוון שהם לא עובדי המדינה, אין לי שליטה אם הם מגיעים או לא.

אלי אלאלוף: לא, זה אני בטוח.

אלי אלאלוף: האם פה אין מקום לבקש, האם יש מספיק גמישות כדי לבקש שגם יהיה נציג ציבור?

<ריקי מורד: יש עוד נציג ציבור.

<ערן יוסף: בפרקטיקה – תכף נגיע לזה – ממונים כמה נציגי ציבור אבל הם יושבים בוועדות שונות.

<ערן יוסף: בוועדה שדנה באלמנות תשב נציגת האלמנות, ועדה שדנה בהורים ישב נציג ההורים.

<ערן יוסף: לכן, מספיק שהנציג לא יגיע, הדיון לא יתקיים, ולצערנו יש מצבים – הם לא עובדי מדינה, אין לי שום שליטה עליהם – לא מגיעים ואי-אפשר לעכב את הוועדות.

<ערן יוסף: זה בסוף פוגע באוכלוסייה.

<מיכל שריר: אבל מעבר לנציגי הארגונים יש גם נציג ציבור.

<ענת מימון: אבל הוא גם לא בקוורום שחייבים אותו לדיון.

אלי אלאלוף: אני מדבר רק על הקוורום.

אלי אלאלוף: הקוורום ללא נציג ציבור וללא נציג המשפחות, בעיני זה נראה צורם.

<ערן יוסף: אנחנו חשבנו שזה שיושב שופט שהוא הגורם האובייקטיבי ביותר, זה נותן את הייצוג גם לציבור.

<ערן יוסף: בפרקטיקה, אני אומר שוב, יש הרבה מאוד ועדות שנציגי הציבור לא מגיעים, הם מוזמנים ולא מגיעים.

<ערן יוסף: אין לנו שליטה עליהם, זה יכול לעכב בסוף את הדיונים בוועדות.

<רחל לניאדו: אבל אין עם זה בעיה כי יש לנו נציג לארגון.

<רחל לניאדו: הנציג מקבל חומר וזימון והוא מגיע.

אלי אלאלוף: בישיבות - מהניסיון של היושבת-ראש - יש בדרך כלל נציגי ציבור?

<מיכל שריר: בדרך כלל יש.

<תמי שלח: לא.

<מיכל שריר: אני עוד לא ישבתי באף ועדה שלא היה לפחות נציג ציבור אחד.

אלי אלאלוף: טוב, אז אם זה כך זה עם ניסיון.

<מיכל שריר: לא בנכים.

<מיכל שריר: אני מדברת על המשפחות עכשיו.

<קריאות: - - -

<מיכל שריר: זה לא קרה, אבל כן קרה שלא הופיע נציג זכאים, או מטעם האלמנות או מטעם הורים שכולים.

<מיכל שריר: זה כן קרה.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אז הגופים הציבוריים, תדאגו שהנציג שלכם יגיע.

אלי אלאלוף: בואו נמשיך.

<ערן יוסף: חשוב לשמור על המילה "רק".

<ענת מימון: רק.

<ענת מימון: "במקרים אלה ייערך פרוטוקול ובו יצוינו עמדות חברי הוועדה לגבי הפניה והחלטתם.

<ענת מימון: " זה לא מופיע לגבי ועדת החריגים.

<ענת מימון: נכון?

<ענת מימון: השליחה בדואר רשום והפרסום.

<ערן יוסף: נכון.

<ענת מימון: בכוונה.

<ענת מימון: אוקיי.

<רות פרמינגר: גם זה עלה?

<ערן יוסף: לא.

<ערן יוסף: זה הסכום.

<ערן יוסף: נכון.

<מיכל שריר: פה אני מבקשת לתקן.

<מיכל שריר: אני לא חושבת שזה נכון לא לדון בבקשות.

<מיכל שריר: אני חושבת שהוועדה תדון בבקשות, ומימוש ההחלטות יידחה לשנה התקציבית הבאה, ואני אסביר גם למה.

<מיכל שריר: קודם כול, כדי למנוע פקק של בקשות, זאת אומרת אם אנחנו לא נדון בבקשות, אנחנו נגיע לשנה הבאה עם הבקשות שהוגשו שנה הבאה, פלוס בקשות שעיכבנו אותן.

<מיכל שריר: שנית, יש משהו גם באישור הבקשה, גם אם המימוש לוקח זמן.

<מיכל שריר: המבקש יכול להירגע מעצם אישור הבקשה, מעצם העובדה.

<מיכל שריר: מתי זה יכול לקרות?

<מיכל שריר: לקראת סוף השנה, זאת אומרת אנחנו ממילא לא מדברים על דחייה ארוכה, אז למה שלא תהיה לו תשובה?

<מיכל שריר: הוועדה דנה, לא יהיה עיכוב בבקשות, ורק המימוש יידחה לשנה הבאה.

<רחל לניאדו: לא יהיה שינוי בנתונים?

<מיכל שריר: לא יהיה עיכוב בדיון, לא יהיה עיכוב בהחלטות, אבל המימוש יידחה – חודש, חודשיים, במידת הצורך.

אלי אלאלוף: את יודעת בעיני האוצר מה את עושה?

<מיכל שריר: למה?

<מיכל שריר: אני לא פוגעת בהיקף התקציבי.

<מיכל שריר: אם נגמר התקציב לאותה שנה, לא ימומשו יותר החלטות.

אלי אלאלוף: לא, אבל את לוקחת התחייבות על תקציב שנה הבאה – אני בשם האוצר מדבר כרגע.

<רוני מר: אתה עושה עבודה מצוינת עבורנו.

<רות פרמינגר: זה קורה?

<רות פרמינגר: זה קורה שמגיעים לתקרה?

<רוני מר: אפשר אדוני עוד להוסיף?

אלי אלאלוף: ודאי.

אלי אלאלוף: זה התפקיד שלך, אני רק גנבתי לך.

אלי אלאלוף: רציתי סוף סוף להרגיש שאני שייך לאוצר.

<רוני מר: אני חושב שאני רק אפגע עכשיו בעמדה אחרי הדברים שלך, ורק להוסיף בהמשך למה שגם עורך דין ערן יוסף אמר לגבי הנושא.

<רוני מר: אנחנו צריכים לזכור שהוועדה, אחד מהשיקולים כמו שאמרנו, השיקול התקציבי, ואנחנו מסתכלים על תקציב במסגרת כללית של שנה.

<רוני מר: ואחת שהוועדה מקבלת – כמו שאמרה כבוד השופטת – בסוף 17' החלטות על תקציב של 18', אנחנו מאבדים פה את הראייה הכללית ואת התיחום.

<רוני מר: ואני חושב שזו טעות, זה יכול לפגוע גם בראייה הכוללת שדיברנו עליה קודם, וגם בנקודה הקודמת שדיברנו.

אלי אלאלוף: אני לא אמרתי את זה כדי להסכים איתך.

אלי אלאלוף: אני התחלתי להגיד כדי למצוא פתרון.

<מיכל שריר: זה לא קורה.

<מיכל שריר: זה קרה בכל השש שנים פעם אחת בנכים.

<מיכל שריר: לא קרה במשפחות אף פעם.

<אריה מועלם: נכון.

<מיכל שריר: ובנכים קרה פעם אחת.

אלי אלאלוף: אז אני, יש לי הצעה לאוצר, ברשותך.

אלי אלאלוף: אני חושב שהסעיפים האלה חייבים למצוא גמישות כדי לא להשאיר אותם, האנשים הסובלים – שאנחנו כולנו רוצים את טובתם מפני שעברו, עוברים את מה שהם עוברים, אנחנו חייבים למצוא את הגמישות הנדרשת.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתמצאו סעיף או פירוש כלשהו שמאפשר בסעיפים האלה לתת את הגמישות להתחייב עד גובה של תקציב שנה הבאה, זאת אומרת כ-20% מתקציב שנה הבאה, 25% מתקציב של השנה לאחר מכן, ובתנאי שיש הודעה מפורשת לזכאי לעזרה הזאת, שידע שהוא אמור להמתין לשנה הבאה.

<אריה מועלם: אני, ברשותך, מבקש מנציג האוצר להוסיף פה איזושהי פסקה שאומרת שבמקרה כזה, אל"ף, זה לא קרה כפי שהשופטת אמרה, והתקציב מנוהל בצורה מצוינת, אבל היה ונתקלנו בשנה מיוחדת, אני מקווה שלא תגיע שנה כזאת, כמו צוק איתן - -

<ריקי מורד: זה יכול לקרות, בדיוק יש מבצע, מלחמה.

<אריה מועלם: - - או איזשהו מבצע או איזושהי מלחמה, להוסיף סעיף שאומר שרשאי מנכ"ל משרד הביטחון – שהוא אמון על תקציב משרד הביטחון – במקרה כזה להוסיף עד 25% מתקציב הוועדה.

<קריאה: לא על חשבון שנים הבאות.

<רוני מר: כמו שהצעת, אדוני, אנחנו נבדוק את זה ונחזור עם משהו מסודר.

אלי אלאלוף: אנחנו נאשר את הנוסחה הנוכחית, אבל תמצאו את הדרך.

אלי אלאלוף: לדעתי, כמו שאתם לא צריכים את הביטוח הלאומי בקצבאות שלו, אתם אומרים – מגיע לכל ילד כך וכך כסף כחיסכון, אין מגבלה.

אלי אלאלוף: אתם מגלגלים ואז אתם משלימים אם זה לא בא מהתקציב הרגיל.

<אריה מועלם: וגם את ההטבות.

אלי אלאלוף: פה בדברים האלה, בסוג זה של התחשבנויות, הרגישות היא גדולה ואתם חייבים להתחשב.

<רוני מר: כמו שאמרתי, אדוני, אנחנו נבדוק את הדבר ונחזור כמובן עם תשובה.

אלי אלאלוף: אבל אנחנו נאשר את התקנות כפי שהן.

<רוני מר: הטיעונים שאמרנו קודם הם קריטיים.

<רוני מר: צריך לזכור, אדוני, כמו שנאמר כאן על-ידי גורמי המקצוע.

<רוני מר: בסוף אנחנו מדברים, העיכוב בהודעה למבקשים הוא מזערי, כמו שאמרה כאן כבוד השופטת, כלומר לא מדובר כאן על מצב שבו אנשים עכשיו עומדים תלויים באוויר בלי לדעת לאן הם הולכים במשך תקופה מאוד ארוכה.

<רוני מר: מדובר פה על מספר שבועות, חודשים אולי, ולכן עצם ההעברה הזאת היא לא איזושהי הטבה משמעותית מאוד שמונעת לעשות את הדיון הזה בתחילת השנה.

<מיכל שריר: לא.

<מיכל שריר: מי שפונה לוועדת למ"ד, העניין בשבילו אקוטי.

<מיכל שריר: לפעמים אפילו די בתשובה כדי להרגיע, גם אם היא לא ממומשת מיד.

אלי אלאלוף: אז הסעיף הזה, (ג), הוא מיותר.

<מיכל שריר: לא.

<רוני מר: לא, הוא לא מיותר בכלל.

<מיכל שריר: הוא לא מיותר.

<מיכל שריר: אנחנו צריכים לשמור על המסגרת התקציבית.

<מיכל שריר: אני לא מבקשת רשות לחרוג באותה שנה מהמסגרת התקציבית, רק לדון בבקשות, אבל מימושן יהיה במסגרת השנה הבאה.

<רוני מר: לדון ולהודיע גם למבקש כבר?

<קריאה: לא.

<מיכל שריר: התשובה מאוד חשובה למבקש.

<רוני מר: אז את אומרת, לדון ולהודיע.

<מיכל שריר: להודיע, אבל להודיע לו שהמימוש יהיה רק בשנה התקציבית הבאה.

<יעקב גוטליב: כלומר, את נותנת לו קדימות לשנה הבאה.

אלי אלאלוף: אבל אם אתה רוצה נוסח מתוקן או משהו, בהודעה לוועדה.

<רוני מר: אנחנו נבדוק.

<רוני מר: התחייבויות כאלה על תקציב שנה הבאה הן בעייתיות.

<מיכל שריר: אז תגביל את זה ב-20% מהתקציב.

<אריה מועלם: בדיוק.

<אריה מועלם: לתת סמכות למנכ"ל משרד הביטחון להגדיל את הסכום עד 25%.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: ברשותכם, פה אנחנו נכנסים לברוך בפרוטוקול.

אלי אלאלוף: אחד אחד.

אלי אלאלוף: ערן, בבקשה.

<ערן יוסף: אני חושב שההצעה שמעלה השופטת שריר ומה שאתה הצעת הוא מאוד נכון והגיוני.

<ערן יוסף: הבעיה היא שאנחנו לא נוכל לקדם את התקנות האלה בלי אישור שר האוצר, הנציג כאן לא מוסמך לאשר את מה שאנחנו מבקשים.

<ערן יוסף: לכן מה שאני מציע, כרגע את הסעיף הזה לאשר כלשונו.

<ערן יוסף: אנחנו נפעל מול האוצר.

<ערן יוסף: אם יהיה אישור לתיקון, נבוא ונתקן רק את הסעיף הזה אבל לא לעכב את אישור התקנות בגלל זה.

אלי אלאלוף: מקובל.

<ענת מימון: אז כרגע זה אומר שלא דנים גם בבקשה שהוגשה ברגע שעוברים את ה-3.2 מיליון.

<ענת מימון: זה הנוסח.

<רוני מר: נוסח התקנות כפי שהוא, מאושר נכון לעכשיו ואנחנו הבטחנו לאדוני.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: קיבלתי, אבל אתה תטפל.

<אריה מועלם: היות וזה לא קרה, אנחנו מקווים שלא יקרה.

אלי אלאלוף: לא, אני גם מבטיח שתקבלו תשובה חיובית מצד האוצר.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<רות פרמינגר: אבל אדוני, אולי יש אפשרות אחרת, ובכלל לבטל את הסעיף.

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: סיימנו בנקודה הזאת.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: רותי, אני רוצה להתקדם.

<רות פרמינגר: אוקיי.

<ענת מימון: תקנה 12 נשארת כלשונה.

<ענת מימון: תקנה 13 – סייג לתחולה של הכללים הקודמים.

<ענת מימון: אמרנו שזה מיותר, אז אנחנו מורידים את תקנה 13.

<ענת מימון: וגם פה התחילה היא ביום הפרסום באופן מידי.

<ערן יוסף: אני רק רוצה לחזור להערה שהערתי קודם, אני חוזר בי.

<ערן יוסף: מה שאני חושב שכדאי לעשות, אותו סכום של 56,000 שקלים, יש לו מקור בחוק והוא מתעדכן לפי החוק.

<ערן יוסף: פשוט להפנות לסעיף בחוק, לסעיף 15ט, בלי לציין את הסכום.

<ענת מימון: כלומר, העדכון ממילא לפי החוק ולכן אנחנו בתקנות הקודמות של ועדת החריגים בתקנה 5 משאירים את ה-56,000 שקלים.

<ערן יוסף: לא.

<ערן יוסף: אני אומר, במקום הסכום.

<ענת מימון: הבנתי.

<ענת מימון: אתה רוצה בכלל לא לציין את הסכום.

<מיכל שריר: לא להכניס סכום.

<מיכל שריר: הפניה לסעיף.

<ערן יוסף: סכום לפי סעיף 15ט(ב).

<ענת מימון: בסכום שלא יעלה על הנקוב בסעיף 15ט(ב).

<ענת מימון: בסדר.

אלי אלאלוף: אנחנו החלטנו לחסוך מאמץ פיזי ולהצביע פעם אחת.

<אריה מועלם: מילה לפני כן, ברשותך.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אריה מועלם: בתקנות האלה עסקו אנשי האגף בצורה מאומצת לאורך חודשים רבים.

<אריה מועלם: היועצת המשפטית של האגף לאורך כל הדיון לא השמיעה קול, היא יושבת ככה בשקט.

<אריה מועלם: אני רוצה להגיד תודה לעורכת דין סיגל רקנטי שעסקה בנושא הזה וכמובן למי שיושב לצידה, לעורך דין ערן יוסף, שעסקו ביומיום וככה עמדו לצד האגף ולצד המשפחות בהבאת הנושא לידי סיום.

<אריה מועלם: וכמובן, לנציגי המשפחות שנמצאים פה, ליושבת-ראש ארגון האלמנות, למנכ"לית ארגון יד לבנים ולמר גוטליב.

<אריה מועלם: ומי שמלווה אותנו לאורך הרבה מאוד זמן, השופטת שריר, שהיא כבר הפכה להיות חלק מהדי.

<אריה מועלם: אן.

<אריה מועלם: אי של אגף משפחות והנצחה.

<מיכל שריר: לא להרבה זמן.

<אריה מועלם: והסגנית שלי, ריקי מורד, שמייצגת אותי בכל הוועדות נאמנה.

<אריה מועלם: אני מודה להם על העבודה המצוינת שהם עשו.

אלי אלאלוף: אז כבר עכשיו גנבת את העבודה של היושב-ראש, אני לא צריך לחזור.

אלי אלאלוף: למרות שאני מבחוץ אני באמת מברך על הדיון, על האווירה שלו, על החלק הענייני והמאוד מרגש.

<יעקב גוטליב: אבל אדוני תורם לאווירה הטובה.

אלי אלאלוף: משתדל.

<ענת כהן שמואל: אבל אולי לפני התודות נצביע.

אלי אלאלוף: אנחנו גמרנו גם להודות, אז נצביע ואחר כך נסגור את הישיבה.

אלי אלאלוף: תקבלו הצבעה פה אחד.

אלי אלאלוף: מי בעד התקנות האלה?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד

אלי אלאלוף: ושוב, אני מודה לכם, ובמיוחד למשפחות השכולות.

<קריאות: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה לכם.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.