ועדת המשנה לבטיחות בדרכים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 10, 2017-09-26 11:30

<יעקב אדלר: שלום לכולם, אני פותח את הישיבה.

<יעקב אדלר: קודם כל, גמר חתימה לכולם.

<יעקב אדלר: שתהיה לנו שנה טובה, שנה מבורכת, שנה בלי אסונות – לא אסונות שאינם תלויים בנו, כמו האסון שקרה הבוקר בפיגוע הרצחני ששלושה אנשים קיפחו את חייהם ואחד נאבק על חייו.

<יעקב אדלר: אלה דברים שלא תלויים בנו הרבה, אבל גם לגביהם אנחנו צריכים להתפלל שלא יקרו.

<יעקב אדלר: אבל בוודאי שאנחנו צריכים להתפלל ולעשות כל מה שאנחנו צריכים לעשות, כדי שלא יקרו לנו פיגועים שתלויים רק בנו, ולא באיזשהו גורם עוין.

<יעקב אדלר: רק לפני כמה ימים היתה כאן ישיבת פגרה והיתה לי שיחה עם יושב ראש הוועדה, איתן כבל, וקצת דיברנו על כמה נתונים.

<יעקב אדלר: התחילו להראות איזושהי ירידה במספר ההרוגים וכו', ולמחרת בבוקר כבר היתה התאונה בכביש, כששלושה נהרגו ביחד.

<יעקב אדלר: אני לא מכיר את פרטי התאונה עד הסוף, אבל לפי מה שקראתי, זה יותר קשור להתנהלות ולהנהגות במקום כל כך מסוכן ולא בדברים אובייקטיביים, ולכן אני תפילה שבשנה הקרובה נוכל לראות מגמה של ירידה בתאונות הדרכים, בהרוגים, בפצועים – זאת מטרתנו.

<יעקב אדלר: אני חושב שהוועדה הזאת, קודם כל ועדת הכלכלה בראשותו של ידידי איתן כבל, לא מרפה מהעניין, גם אחרי השימוע, גם בדיון שהיה פה לפני תקופה לא ארוכה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה על החלטת הממשלה, החלטת המחליטים, וגם אנחנו כוועדת משנה, כזרוע של ועדת הכלכלה, אני חושב שאנחנו מקיימים כבר ישיבה שמינית או עשירית מאז הוקמה הוועדה, וזה היה יחסית לא מזמן.

<יעקב אדלר: הרבה נושאים עלו שם, ואני רוצה לומר לכם גם שיש גם הרבה דברים שנותנים לנו סיבות לאופטימיות, לפחות במה שאנחנו יכולים לעשות.

<יעקב אדלר: יש שינוי די גדול, אני חושב שכל אחד מאתנו רואה ומרגיש את זה, באכיפה המשטרתית.

<יעקב אדלר: אין שינוי במספר כלי הרכב, אבל בהחלט יש שינוי באכיפה המשטרתית.

<יעקב אדלר: יש שינוי.

<יעקב אדלר: צריך לדעת לתת ביקורת, ונתנו גם ביקורת קטלנית בזמנו, אבל אני מוכרח לומר שיש שינוי – עוד פעם, באמצעים הקיימים.

<יעקב אדלר: אין שינוי דרמטי באמצעים.

<חגית אוריין: איפה?

<יעקב אדלר: הכי קל לבוא תמיד עם ביקורת.

<חגית אוריין: לא, אני שואלת.

<יעקב אדלר: אני אענה.

<יעקב אדלר: אני אומר את זה גם כנהג, אני אומר את זה גם כאדם שרואה את הדברים – אדם שמקבל העתקים של כל מיני החלטות כאלה ואחרות.

<יעקב אדלר: מה שהמשטרה היום עושה, ואני לא נותן לה פה תשבחות כדי שיפסיקו לעשות את זה, אלא לתת רוח גבית.

<יעקב אדלר: עדיין לא נעשה פה שינוי דרמטי מבחינת ההקצאה לדברים, או אם נקרא לזה בצורה הכי פשוטה שדיברנו עליה לא מעט, בניידות, למרות שהיה שיפור.

<יעקב אדלר: זה עדיין לא מה שצריך להיות – לא בניידות, לא במצלמות, לא בדברים הללו, אבל יש רוח חדשה במשטרה, שהיא הרבה יותר אגרסיבית באכיפה.

<יעקב אדלר: אני חושב שאני אומר את הדברים ואנחנו מרגישים ורואים שיש נוכחות הרבה יותר גדולה של המשטרה, ואני משבח אותה על הדבר הזה, הרבה מבצעים חדשים, הרבה שינויים של טקטיקות של צורות של אכיפה.

<יעקב אדלר: זה חלק גדול.

<יעקב אדלר: החוכמה היא גם לפעמים לדעת לעשות מה שיש ממה שאין, ואני חושב שזה אחד הדברים החשובים שקורים.

<יעקב אדלר: יש נושא נוסף, שיהיה עליו דיון מעקב, נדמה לי בעוד כמה שבועות, בנושא של משאיות, אוטובוסים, לגבי הטכוגרף, שאנחנו מקווים שסוף סוף ייכנס לפעילות.

<יעקב אדלר: אנחנו נדבר על זה בישיבה הבאה, לא היום.

<יעקב אדלר: אני חושב שזה רק נותן לנו גם רוח גבית להמשיך הלאה ולקיים את הישיבות הללו, להתריע, לעורר, לדחוף חקיקה עד כמה שאפשר.

<יעקב אדלר: הוועדה הזאת העבירה כמה וכמה שינויים בתקנות של קנסות ודברים מהסוג הזה כדי לתת אפקטיביות יתר לאכיפה.

<יעקב אדלר: זה רק מעודד אותנו להמשיך.

<יעקב אדלר: יש עוד המון עבודה ויש עוד הרבה מה לעשות, ואנחנו נמשיך לעשות את זה, ואנחנו נהיה הפעמון שכל הזמן מצלצל למשרדי הממשלה כדי להביא אותנו למיצוי של מה שאנחנו יכולים כבני אדם לעשות, להיאבק בתופעה הזאת של תאונות דרכים.

<יעקב אדלר: היום על סדר היום נמצא הנושא, שאנחנו גדלים אתו כל הזמן, הטכנולוגיות בעולם גדלות, ופתאום אנחנו נחשפים לכלי רכב כאלה ואחרים, כלי רכב זעירים, קטנים, ממונעים יותר, ממונעים פחות, כאלה וכאלה לגילאים כאלה וכאלה.

<יעקב אדלר: אני חושב שזאת אחת מהמכות הגדולות שאנחנו סופגים, ואלה מכות כואבות.

<יעקב אדלר: אני חושב שהדרך היא לא לבוא ולמנוע מהדברים הללו לקרות, כי הם יקרו, כי הם נמצאים.

<יעקב אדלר: יש לנו אפילו רצון לעודד נסיעה באופניים ונסיעה באופניים חשמליות, הדברים האלה מורידים עומסים מתחבורה ציבורית וכדומה, אבל אני חושב – וזאת הכותרת שלי לדיון שיהיה פה היום – שצריך לראות איך עושים פה סדר בבלגן הזה.

<יעקב אדלר: יש פה בלגן, שאנחנו משלמים עליו מחירים, וצריך לעשות בו סדר.

<יעקב אדלר: מי שצריך לעשות סדר זה לא חברי הכנסת.

<יעקב אדלר: אנחנו צריכים לעשות את הסדר, אם משרדי הממשלה לא יעשו את זה.

<יעקב אדלר: אני מצפה מהמשרדים הרלוונטיים, ובראשם משרד התחבורה, לעשות סדר בכל התקנות האלה, לקחת את כל הסוגים, כי היום גם אנשים לא מחויב בקסדה, מה לא מחויב בקסדה, איפה מותר, למי יש סמכויות, ואם יש סמכויות לפקחים על המדרכות, למי יש סמכויות על הכביש?

<יעקב אדלר: ואם כן, מי אוכף אותן?

<יעקב אדלר: אלה שאלות, המון תהיות, מציאות עגומה, שעליה ידידיי ממשרד התחבורה – אני יודע שאתה עמוס בעבודה, אבל אתם צריכים – ואני אשמח לשמוע אם יש התקדמויות בעניין הזה, אבל אני רוצה לקבוע בסופו של דבר גם דד-ליין לתקנות שיבואו על ידכם.

<יעקב אדלר: אל תאלצו אותנו לעשות את זה מעל ראשכם או בצורה שאנחנו צריכים להביא את זה.

<יעקב אדלר: אתם אנשי המקצוע, אתם צריכים שיתוף פעולה ממשרדים אחרים.

<יעקב אדלר: יש פה אבסורדים, שיש מצד אחד משרד תחבורה, שהוא בעצם הגורם המקצועי שצריך להחליט בדברים האלה, ומצד שני יש דברים שהם בכלל לא בסמכותכם, זה משרד הכלכלה, לגבי ייבוא של דברים כאלה ואחרים ורישיונות כאלה ואחרים.

<יעקב אדלר: יש פה איזשהו ערבוב של המערכת, צריך לעשות כאן איגום משאבים ביניכם, אבל אתם צריכים להוביל את זה.

<יעקב אדלר: אתם צריכים להוביל ולהגיע לוועדה, לכאן, לאישור תקנות כוללות, ברורות, בהירות, שיתייחסו גם לרישוי, גם לאחריות של אלה שמוכרים את כל סוגי הממונעים הללו, גם על הנושא של ביטוח, גם על הנושא של הדרכה, למידה, תיאוריה, כן או לא, כן קסדה, לא קסדה, גילאים ברורים, וכמובן תובנות מעשיות שייצאו מזה לגבי הפיקוח, מי יפקח על זה, מי יפקח בפועל, איזה משאבים המשטרה תקצה לעניין הזה, איזה משאבים יקצו הרשויות וכו' וכו'.

<יעקב אדלר: אני אומר לכם את זה, כי זה דבר שכל הזמן מסתובב אצלי בראש.

<יעקב אדלר: חוסר הסדר וחוסר הבהירות בעניין הזה זה דבר שנרצה היום לדבר עליו, להעלות אותו.

<יושי יוסף בלוט: דיברת פה על התקנות, אבל לא על התשתיות.

<יעקב אדלר: וגם תשתיות, אתה צודק.

<ישראל אסל: וביטוח.

<יעקב אדלר: דיברתי על ביטוח.

<יעקב אדלר: אגב, אם נדבר רק על התשתיות, לא נגיע לשום מקום.

<יעקב אדלר: כרגע האופניים האלה והמכשירים האלה והרכינוע וכל הדברים הנחמדים הללו קיימים ונמצאים – התשתיות עוד לא.

<יעקב אדלר: אני אומר שצריך לדבר על התשתיות, אבל אם נגיד רק הכול על התשתיות ונחכה עם כל השאר, לא נגיע לשום מקום, בגלל שיש מקומות שבהם קל כשעושים עיר חדשה או שכונה חדשה, אתה יכול לתכנן נכון את התשתיות לרכבים, לאופניים, לכל מיני סוגים כאלה ואחרים.

<יעקב אדלר: במקומות צפופים, במקומות שכבר נבנו, שהם על טבעות ישנות וכו' או על כבישים צרים וכו', שם זה יותר קשה, אבל זאת סוגיה שהיא חלק מהסוגיה, וטוב שהזכרת לי אותה, אני מודה לך.

<יעקב אדלר: אני רוצה לפתוח את הישיבה אולי דווקא בסיפור אישי.

<יעקב אדלר: נמצא כאן אתנו גיא, גיא רותם, שנפגע מילדה שרכבה על אופניים חשמליים.

<יעקב אדלר: אני אתן לך ולאימא שנמצאת אתך כאן את רשות הדיבור, ולאחר מכן נתחיל את הדיון על פי הבקשות שלכם.

<גיא רותם: תודה רבה.

<גיא רותם: קוראים לי גיא רותם.

<יעקב אדלר: אני מתנצל בפני חברי הכנסת, אני רוצה את זה כפתיח.

עודד פורר: בסדר גמור.

<גיא רותם: שלום לכולם.

<גיא רותם: קוראים לי גיא רותם, אני בן 11 וחצי מרמת השרון.

<גיא רותם: לפני שלוש שנים דרסה אותי ילדה בת 11 על אופניים חשמליים.

<גיא רותם: זה היה בצומת מדרכות, אני לא ראיתי אותה.

<גיא רותם: המנוע עשה לי חתך במצח, הגלגלים עלו לי על הרגל.

<גיא רותם: אני בעיקרון חושב שאין אכיפה מספיקה, כי ילדה בת 11, וגם היום אני שומע על ילדים בני 11 שרוכבים - - -

<יעקב אדלר: איפה אתה הלכת?

<גיא רותם: אני הלכתי על מדרכה בירידה לכיוון צומת מדרכות.

<רוני ליכט רותם: הוא בא אתי ברגל להוציא את הבן הקטן וירדנו מגן שעשועים בשביל שמתחבר ישר למדרכה, ממדרכה למדרכה, ובעצם היא דהרה על המדרכה.

<רוני ליכט רותם: גיא דילג מקדימה, והיא פשוט נכנסה בו חזיתית, ממש עלתה עליו.

<רוני ליכט רותם: כשהגענו לשניידר, זה היה עם סימני גומי מהצמיג כמעט עד מעל לברך.

<רוני ליכט רותם: הפדל שהוא מברזל, נכנס לו בעצם למצח.

<רוני ליכט רותם: אם אני יכולה להתחיל ולהגיד מה אני חושבת – המקום שאמור להיות הכי בטוח לילדים שלנו, אם אנחנו מלמדים אותם ללכת על המדרכה, הוא כבר לא בטוח.

<רוני ליכט רותם: הילדים ממלאים את המדרכות באופניים, כשבעצם יש חוסר אכיפה ופריצות – במצב הזה יש עשרות של חנויות שמייבאות את האופניים האלה ללא שום ביקורת או פיקוח על הגודל ועל ההיקף של המנועים ושל הפדלים שלהם, אין ביטוח, אין שום אחריות לא על הרוכב ולא על הולך הרגל, כשאין לנו אל מול מי להתמודד.

<רוני ליכט רותם: אנחנו בתור הולכי רגל נמצאים במצב - אגב, לפני שבועיים כמעט דרסו את הבן הקטן שלי בתל אביב.

<רוני ליכט רותם: הפוגע ברח, אין לי מספר רישוי שאני יכולה לצלם ולהמשיך עם זה הלאה, אין לי למי לפנות, אין לפוגע שום ידע או היכרות עם חוקי התנועה.

<רוני ליכט רותם: אני חושבת שיש פה משהו שהוא פרוץ, וגם מבחינתנו כמשפחה שחוותה תאונה עם הבן שלי, אנחנו מתמודדים עם איזשהו פחד.

<רוני ליכט רותם: זה לא שילד הלך לגן משחקים וקיבל מכה, נפל ונגמר.

<רוני ליכט רותם: לא, זה לא ככה, זה כבר ארבע שנים שהילדים שלי לומדים פעמיים את חוקי התנועה – גם את חוקי התנועה בכביש וגם את חוקי התנועה על המדרכה.

<חגית אוריין: ומעברי חציה.

<רוני ליכט רותם: ומעברי חציה.

<רוני ליכט רותם: אנחנו עוצרים בצומת של מדרכה.

<רוני ליכט רותם: אנשים לפעמים לא מבינים למה הם עוצרים בצומת של מדרכה, למה הם עוצרים?

<רוני ליכט רותם: כי מה יכול לבוא?

<גיא רותם: כי יכולים לבוא אופניים חשמליים או הוברבורד או כל כלי חשמלי באשר הוא ולהיכנס בנו.

<רוני ליכט רותם: אנחנו גם לא יכולים ללכת בצורה נורמלית על מדרכה, אנחנו צריכים ללכת אחד אחרי השני, כי יש לי ארבעה ילדים, אבל יש גם אופניים חשמליים, ואני לא רואה שמשהו מהותי השתנה בתחום הזה, כי התופעה הזאת – אנחנו כמה ימים לפני יום כיפור – הולכת ומתעצמת, ואנחנו בהחלט מרגישים לא מוגנים מהבחינה הזו, מבחינת אופניים.

<רוני ליכט רותם: אני יכולה להגיד לך שכאימא, אין לי ביטחון כשהילדים שלי הולכים על המדרכות באזורים מסוימים.

<יעקב אדלר: איך אתה היום?

<יעקב אדלר: בסדר?

<רוני ליכט רותם: כן.

<יעקב אדלר: אני קודם כל מודה לכם.

<יעקב אדלר: יש מקרים, ברוך השם שזה נגמר ככה ולא נגמר הרבה יותר גרוע.

<יעקב אדלר: זה יכול היה להיגמר גרוע, ואנחנו ראינו ושמענו על מקרים כאלה.

<רוני ליכט רותם: נכון, אבל אני מבקשת לחדד שזאת לא איזושהי התמודדות שנגמרת, כלומר הפחד ממשיך.

<יעקב אדלר: רציתי להמשיך לדבר עכשיו על העניין הזה, כמו שיש אותם לימודים שאתם עושים באופן פרטי עם עצמכם בעקבות הטראומה הזאת, אני חושב שאם אנחנו נשכיל לעשות את ההדרכות האלה, את הלמידה הזאת גם לאלה שרוכבים, גם לאלה שהולכים, ואם ניכנס לאיזושהי תכנית – ויכול להיות שקיימות גם תכניות, תיכף נשמע עליהן, איך הרשות הלאומית מתכננת לכיוון הדבר הזה, שבהחלט צריך לכוון חלק גדול מנושא הזהירות בדרכים לנושא הזה, איך הולכים במדרכה, איך רוכבים במדרכה במה שמותר לרכוב במדרכה, זה חלק גדול מהעניין שלנו.

<יעקב אדלר: אני מודה לכם על הדברים.

עודד פורר: אני מתנצל מראש שאני לא אשאר בכל הדיון, כי אצטרך לצאת לוועדת הכספים, אבל היה לי כן חשוב להגיע.

עודד פורר: כשנכנסתי לכנסת, אני הגשתי הצעת חוק בעניין של רישוי אופניים חשמליים, ואני חייב לומר פה לנציגי משרד התחבורה, אני לא יודע על מי להסתכל – אתם חייבים להדביק את הפער.

עודד פורר: אתם חייבים להדביק את הפער, כי הרי לא יעלה על הדעת, למשל, שרכב חשמלי, מכונית שכולה מונעת בידי חשמל, לא תצטרך רישיון נהיגה, כי היא רכב.

עודד פורר: האופניים החשמליים הם אופנוע לכל דבר ועניין.

עודד פורר: אי אפשר להתעלם ולהגיד: הגבלנו לו את המהירות, לא הגבלנו לו את המהירות.

עודד פורר: זה אופנוע לכל דבר ועניין, וכשבני הנוער מסוגלים לעשות עם האופניים האלה דברים שהם לא מסוגלים לעשות עם אופניים רגילים – באופניים רגילים להרכיב שלושה אנשים, אתה בקושי מצליח להתקדם מטר; ואתה רואה אותם נוסעים ליד בתי הספר, שניים ושלושה רוכבים על אותם אופניים, בלילה בלי פנס, נגד התנועה, בלי שום הכשרה.

עודד פורר: אני עוד מדבר על אלה שנוסעים על הכביש.

עודד פורר: כשנוסעים על המדרכה, הם פוגעים בהולכי רגל.

עודד פורר: האטמוספירה הזו שנוצרה פה, מחייבת התייחסות, והבריחה – אני אומר, הבריחה – של משרד התחבורה מלהגדיר אופניים חשמליים, קורקינט חשמלי, או כל כלי רכב שמונע עם מנוע חשמלי ככלי רכב שדורש רישוי – כתבו בתקנות איזה רישוי, אולי תעשה לו רישוי עם הקלה, אולי לא תעשה רישוי כמו לרכב, אגב לא בהכרח, אני חושב שכן צריך, אבל הם חייבים לדעת את חוקי התנועה, חייבים לחול עליהם חובות, כמו: תאורה ונראות, וגם חייבים לחול עליהם חובות של ביטוח ושל אחריות.

עודד פורר: אדוני, אתה הבאת לפה ילד שדיבר, גיא.

עודד פורר: זאת דוגמה, שאני בטוח שהם חווים את מה שהם חוו כל הזמן, אבל היא דוגמה משמחת.

עודד פורר: אם תביא את מנהלי בתי החולים, הם יספרו לך על היקפי האנשים שמגיעים עם פציעות קשות וקלות.

<קריאה: ולוינשטיין.

<ישראל אסל: ילדים שלא מדברים.

<יעקב אדלר: נמצא פה גם נציג מהיחידה הנוירוכירורגית בשיבא, אנחנו נשמח לשמוע אותו.

עודד פורר: בסוף אתה שומע על ההרוגים, אבל ילד שנפצע – זה מלווה את משפחתו לעתים לכל החיים, ואיפה הביטוח?

עודד פורר: מי מפצה?

עודד פורר: מי משלם?

עודד פורר: אין שום מנגנון.

עודד פורר: לכן אני חושב שמה שצריך לעשות משרד התחבורה פה, בהקשר הזה, זה להגדיר את כלי הרכב החשמליים ככלי רכב, מי שמונע עם מנוע חשמלי; לא להגיד: הגבלנו לו את המהירות, לא הגבלנו לו את המהירות – סיפורים.

עודד פורר: רגע אחרי שזה יוצא מהחנות, אפשר לנסוע הכי מהר שרוצים.

עודד פורר: אלה העובדות, זה המצב בשטח.

עודד פורר: ואז אתה יכול להכניס את כל החובות שאתה צריך להכניס, ואתה יכול גם לאכוף שיהיה מספר רישוי על כל כלי רכב כזה, שאם אני רואה אותו מבצע עבירה, אפשר יהיה לבוא ולבצע את אותה אכיפה, יהיה אפשר לעשות ביטוח, ויהיה גם – וגם זה בוודאי לא פחות חשוב – את אותה הכשרה לנהיגה למי שעולה על כלי הרכב הזה, לא אופניים.

עודד פורר: המינוח של אופניים חשמליים הוא טעות, זה כלי רכב חשמלי לכל דבר ועניין, אופנוע חשמלי אם תרצו, אולי אז תתייחסו אל זה כמו שאתם צריכים להתייחס לזה, ומה שעושה משרד התחבורה עד היום, בהתנגדות הזאת – אמרתי את זה גם לשר, שאמר לי: אני לא רוצה עוד רגולציה ועוד רגולציה – חברים, זאת הפקרות, לא פחות מזה.

עודד פורר: זאת הפקרות בחיי אדם, ואני חושב שאתם חייבים לתת על זה את הדעת.

<ישראל אסל: הם כבר נתנו.

<ישראל אסל: הם כבר נתנו, הם כבר התייחסו לזה בתקנות התעבורה והם פטרו את עצמם מלטפל בנושא הזה.

<יעקב אדלר: ועל זה אנחנו בדיוק מדברים.

עודד פורר: בשביל זה התכנסנו.

<יעקב אדלר: על זה התכנסנו, ואת הנקודות הללו, אותם חורים שנשארו בעניין הזה, יצטרכו לסתום ומישהו יקבל אחריות; ומי שלא יכול לקחת אחריות, שיגיד: אני לא אחראי לנושאים האלה בכלל.

<יעקב אדלר: אז אם הוא לא אחראי בכלל לנושאים האלה, הוא בכלל לא אחראי על התחבורה.

עודד פורר: אם אופניים חשמליים פטורים מרישוי, אני רוצה שגם רכב חשמלי יהיה פטור מרישוי – זה אותו דבר.

עודד פורר: אם אני רכב שמונע במנוע חשמלי, לא צריך רישוי.

<יעקב אדלר: עורכת דין רחלי טבת ויזל, מנכ"לית הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<יעקב אדלר: אני מבקש ממך לשמוע גם מצע עובדתי, סטטוס והמלצה שלכם, כי את יודעת שאני תמיד חוזר ואומר מאז שהתחדשתם ברשות, אנחנו רואים בכם ראש החץ של הקואליציה של אלה שרוצים לגרום לכך שהדברים האלה לא יקרו, ולכן חלק מהדברים שלכם צריכים להיות גם הצעות וגם פיתוחים חדשים, ואם צריך ביקורת – גם ביקורת, ולכוון אותה למי שצריך.

<רחלי טבת ויזל: בוודאי.

<רחלי טבת ויזל: אני קודם כל מודה לאדוני, שבזמן הפגרה מתכנסת הוועדה, אני חושבת שזה באמת חשוב, במיוחד בתחילתה של השנה החדשה, כי באמת אין לנו זמן לחכות רק לזמנים הפורמליים של הכינוסים.

<רחלי טבת ויזל: אני רוצה להתחיל במעט עובדות ומספרים, אני לא אפרט פה את הכול.

<רחלי טבת ויזל: בכלל, מבחינת הדוח נכון להיום, במדינת ישראל נהרגו מתחילת השנה 282 בני אדם בתאונות דרכים, שזה אחד פחות משנה שעברה, אבל אנחנו עוד לא יכולים להגיד שאנחנו באיזושהי מגמת ירידה, הרי זה יכול להיות מהיום למחר שלושה לפה, ארבעה לשם, חלילה, וזה יהיה נורא.

<רחלי טבת ויזל: אני רוצה לציין מתוך הקבוצה הזאת את רוכבי האופניים – נהרגו השנה שמונה בני אדם בתאונות אופניים, אחד על אופניים חשמליים, תאונות שונות למיניהן.

<רחלי טבת ויזל: קצת מספרים לגבי אופניים חשמליים, אמר נכון חבר הכנסת, אנחנו לא מדברים רק על הרוגים, אנחנו מדברים על פצועים, ובמספרים גדולים מאוד, לדוגמה לגבי אופניים חשמליים, ששם יש נתונים הכי בולטים – בשנת 2016 נהרגו 10 בני אדם במעורבות כזו או אחרת שקשורה לאופניים חשמליים, 586 אנשים נפצעו, הפציעות הן פציעות לא פשוטות, יש 58 עם פציעות קשות, למעלה מ-20 פציעות שאחר כך הפכו לקשות, אבל בהתחלה הוגדרו כאנושות, 129 פציעות בינוניות, פציעות בינוניות יכולים להיות נכות לכל החיים, על אף שחייך לא בסכנה, אתה נשאר עם הפציעה.

<רחלי טבת ויזל: הנתונים הם באמת נתונים קשים של פציעות, החלק הארי הוא באמת של רוכבי האופניים עצמם, אבל אנחנו מדברים על 47 הולכי רגל שנפצעו מאופניים חשמליים.

<רחלי טבת ויזל: זה לא רק באופניים החשמליים, ועוד מעט אני אעשה סדר בכל הרשימה הזאת של קבוצת כלי הרכב, ואנחנו כן קוראים להם כלי רכב, לממונעים הלא מרושיינים למיניהם.

<רחלי טבת ויזל: אם נדבר על קורקינט חשמלי, קורקינט חשמלי ב-2016 – נפצעו 23, תשעה מהרוכבים הם צעירים בגיל.

<יעקב אדלר: את מדברת רק על הרוכבים, או גם על הנפגעים מהרוכבים?

<רחלי טבת ויזל: אני מדברת גם וגם.

<רחלי טבת ויזל: לגבי קלנועיות, השנה נהרגו שישה בני אדם בקלנועיות, רובם מבוגרים מעל גיל 65, אבל עדיין יש פה איזשהו מאפיין.

<רחלי טבת ויזל: לגבי הוברבורד, אין לנו לגבי הוברבורד נתונים מדויקים של נתוני פציעה, אנחנו יודעים לפחות על שלושה ילדים שעדיין מאושפזים עם פציעות קשות, ואני מניחה שהרופא יספר פה קצת יותר בהרחבה על אופי פגיעות הראש של הרוכבים בהוברבורד.

<רחלי טבת ויזל: אני רוצה קצת לעשות סדר לגבי ארבעת כלי הרכב שאנחנו מדברים עליהם, על מי אני חושבת שצריך להרחיב או להטיל אחריות, וקצת הצעות מעשיות, איפה אני חושבת שצריך לשפר ולשנות.

<רחלי טבת ויזל: יש לנו ארבעה כלי רכב שאינם מרושיינים היום, שלפי החוק הם כלי רכב – אופניים חשמליים, רכינוע שנכנס לשם ההוברבורד והסגווי, הקורקינט החשמלי, החוק קורא לזה גלגי בחוק, ויש קלנועית.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו בעיקר מתמודדים עם השלוש העיקריות, נעזוב רגע את הקלנועית בצד, זה נושא בעייתי בפני עצמו.

<רחלי טבת ויזל: אני מדגישה, החוק קובע בצורה חד משמעית לגבי כל אחד מכלי הרכב האלה, שאסור לנהוג בו לפני גיל 16, לא הוברבורד, לא קורקינט חשמלי, אף לא אחד מהם – נתחיל מזה.

<רחלי טבת ויזל: זה לא רק עניין של מודעות.

<רחלי טבת ויזל: אולי היתה איזושהי תקופת של עמימות מסוימת, האם מותר לפני גיל 16, כן או לא – זה לא מה שקורה היום.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו יצאנו עם קמפיינים של הסברה מעל גיל 16 וכו'.

<רחלי טבת ויזל: אדוני, אנחנו עשינו איזשהו סקר לגבי נערים ונערות שיש להם אופניים חשמליים, קבוצה גדולה של ילדים מתחת לגיל 16, שזה גיל שאיננו חוקי לרכוב על אופניים חשמליים.

<רחלי טבת ויזל: מי שרכש את האופניים החשמליים האלה זה ההורים, לא אף אחד אחר, אין איזה פילנטרופ שקונה אופניים חשמליים לילדים האלה, ההורים רכשו.

<רחלי טבת ויזל: שאלנו את ההורים שאלה מאוד מאוד ברורה – האם אתם ידעתם שהאופניים החשמליים נמכרים מעל גיל 16?

<רחלי טבת ויזל: 70% מההורים – זה נתון פשוט מטריד – אמרו:

<רחלי טבת ויזל: אנחנו יודעים שזה חוקי מעל גיל 16, אבל יש לנו סוג של חוזה עם הילד שלנו, אם הוא לא יהיה עם קסדה, ניקח לו את האופניים וכל מיני חוזים כאלה, אם לא תתנהג כך, ניקח לך את האופניים.

<רחלי טבת ויזל: במודע ההורים פה גם משדרים לילד משהו שהוא לא חוקי, וגם במודע יכול להיות שהם מסכנים את הילדים.

<רחלי טבת ויזל: אני אדבר עוד רגע על אכיפה, זה צריך להיכנס לאכיפה.

<רחלי טבת ויזל: זה לגבי הגיל.

<רחלי טבת ויזל: לגבי חובת חבישת קסדה, גם בזה נעשה סדר.

<יעקב אדלר: מבחינת הגיל, זה ברור לחלוטין?

<רחלי טבת ויזל: 16 חד משמעית, זה כתוב בחוק.

<רחלי טבת ויזל: אין מה לתקן, צריך לאכוף וצריך הסברה וחינוך.

עודד פורר: אם אני רואה עכשיו ילד בן 13 נוסע על אופניים חשמליים ברחוב, ראיתי אותו, הוא עבר, הוא נסע עכשיו מפה לפה, איך אני יכול לאכוף?

עודד פורר: אין לי שום דרך, שום אמצעי.

<יעקב אדלר: אבל קודם כל נראה שבחקיקה זה ברור.

<רחלי טבת ויזל: אני בהחלט מתכוונת לדבר גם על אכיפה, אבל זה דבר שקיים בחוק.

<רחלי טבת ויזל: לא צריך לתקן את החוק בנושא הזה, גיל 16 הוא ברור.

<רחלי טבת ויזל: לגבי חובת חבישת קסדה, בגיל הזה שבין 16 ל-18, יש חובת חבישת קסדה כוללת לכולם לפי החוק.

<רחלי טבת ויזל: הבעיה מתחילה מגיל 18, מגיל 18 חובת חבישת הקסדה היא רק בדרך שאינה עירונית.

<קריאה: רוכבי אופניים, זה לא מתייחס לרוכבי אופניים חשמליים.

<רחלי טבת ויזל: אני מדברת כרגע על חשמליים, אנחנו כרגע עוסקים בחשמליים.

<רחלי טבת ויזל: התחלתי באופניים החשמליים, זה קל.

<רחלי טבת ויזל: כלי רכב נוסף שבו יש חובת חבישת קסדה בכל גיל זה הקורקינט החשמלי, זה כמעט ולא קורה.

<רחלי טבת ויזל: לצערנו, ולשמחתנו יצאה מזה בשלום, נפצעה שלומית מלכה בלי קסדה, אז פתאום כולם ערים לזה, אבל זה אסור.

<רחלי טבת ויזל: לגבי שני הכלים האחרים, גם לגבי הקלנועית ולגבי ההוברבורד, אין שום דרישה או חובה בחוק לחבישת קסדה.

<רחלי טבת ויזל: ברשימת ההמלצות שלנו יהיה בוודאי להכניס את הקסדה כחובה להוברבורד, אין שאלה בכלל, נראה לי די בסיסי, ואני מניחה שגם הרופא יתייחס לזה.

<רחלי טבת ויזל: אזור הרכיבה המותר, לגבי אופניים חשמליים ולגבי קורקינט חשמלי, גם לפי החוק מותר אך ורק על שבילי אופניים, ואם אין שבילי אופניים, על הכביש.

<רחלי טבת ויזל: לא קורקינט חשמלי ולא אופניים חשמליים, אין שום היתר בחוק לנהוג במדרכה – זה ברור, אין פה מה לתקן, צריך עוד פעם?

<רחלי טבת ויזל: נדאג לזה.

<רחלי טבת ויזל: צריך לאכוף שזה לא יקרה, המדרכה באמת לא המקום שבו צריכים להיות אופניים חשמליים, וגיא צודק והאימא שלו צודקת.

<רחלי טבת ויזל: לגבי הוברבורד, לפי לשון החוק היום, מותר על המדרכה, וכך גם לגבי קלנוע, זה לשון החוק.

<רחלי טבת ויזל: חייבים על המדרכה, שבילי אופניים זה אפשרי, אבל אפשר גם על המדרכה.

<רחלי טבת ויזל: לגבי המהירות, באופניים חשמליים לא כתובה הגבלת מהירות, אבל באופן עקרוני זה אמור להיות עד 25 קמ"ש – זה לא החוק, זאת התקינה.

<ישראל אסל: תקינה שמבוטלת - - -

<רחלי טבת ויזל: אני רק אומרת מבחינת התקינה, זה 25 קמ"ש, הוברבורד זה 13 קמ"ש, קורקינט חשמלי 25 קמ"ש וקלנועית 12 קמ"ש.

עודד פורר: אדוני, זה מראה שהחקיקה מנותקת מהמציאות.

<רחלי טבת ויזל: בטח.

<יעקב אדלר: בדיוק.

עודד פורר: פשוט מנותקת מהמציאות.

<אבנר פלור: אנחנו מדברים על כלי שגם בדירקטיבה האירופית לא מוגדר כרכב.

<אבנר פלור: המהירות שלו היא עד 25 קמ"ש.

<קריאה: אז מה?

<אבנר פלור: זה שנוסעים 30, 40 או 50 קמ"ש, זה כבר רכב שחייב גם מספר רישוי, גם רישיון נהיגה, גם הכול, אבל אני מדבר - - -

עודד פורר: אבל חברים, זה המצב.

עודד פורר: תעוררו, זה המצב.

עודד פורר: זה המצב, בסדר, צריך לתקן את החוק; אבל החוק הזה בלתי ניתן לאכיפה.

עודד פורר: הוא בלתי ניתן לאכיפה.

<יעקב אדלר: אם לא יהיו סמכויות ולא יהיה דבר ברור - - -

<אבנר פלור: אדוני היושב ראש, היו פה המון דיונים בנושא אופניים חשמליים, וגם בעקבות המלצה שהיו כאן וגם הדיונים שהיו כאן, העלינו גם את הגיל מ-14 ל-16, הוספנו עוד רגולציה, אז עכשיו רוצים להוסיף עוד רגולציה, כשיש לנו בעיות אכיפה ובעיות אחרות.

<אבנר פלור: בוא קודם כל נראה איך אנחנו אוכפים את המצב הקיים היום.

<אבנר פלור: זה לא יתרום, כי עובדה שבאפריל היה פה דיון והציגו כאן את אחוז הפצועים מאופניים חשמליים.

<אבנר פלור: אחוז גבוה של הפצועים מעל גיל 16, כלומר לחלק גדול מהם יש רישיון נהיגה, ולמרות הכול הם - -

<יעקב אדלר: - - נפגעים.

עודד פורר: כי אין להם מספר רישוי.

עודד פורר: אם היה מספר רישוי, הם לא היו עושים חשבון; הם לא עושים חשבון.

<אבנר פלור: אז למה בעולם זה לא קיים?

<קריאה: כי בעולם יש תשתיות.

עודד פורר: אבנר, התשובה הזאת "למה בעולם?

עודד פורר: " – בוא ניקח את כל חוקי התחבורה של מדינת ישראל, ונעשה אותם, בדיוק, אבל בדיוק בכל דבר ועניין בדיוק לפי מה שקורה בעולם, ואז תגיד לי למה בעולם זה לא קיים.

עודד פורר: אתם מפקירים את הולכי הרגל, אתם מפקירים את רוכבי האופניים, אתם מפקירים את כל האנשים האלה לגורלם, בגלל איזושהי גחמה – ואני אומר לך שאני הכי אנטי רגולציה בכנסת.

<יעקב אדלר: אבנר, אמרת שכל פעם מוסיפים עוד רגולציה, עוד רגולציה ועוד רגולציה.

<יעקב אדלר: זה מה שביקשתי שלא תעשו.

<יעקב אדלר: אנחנו יודעים מה קיים היום.

<יעקב אדלר: אנחנו יודעים מה קיים היום.

<יעקב אדלר: אני רוצה רגולציה פעם אחת, אבל פעם אחת שמקיפה את הכול – שגם מאתגרת את המשרדים הרלוונטיים שצריכים לאכוף את הרגולציה הזאת, עם המשאבים שלה.

<יעקב אדלר: אני לא רוצה טלאי על טלאי, זאת בדיוק הבעיה שיש – התקנות האלה לא מתאימות בדיוק לחוק, והחוק לא בדיוק, ואתה יודע מה?

<יעקב אדלר: אם תעשה סקר ברחוב, אנשים גם לא יודעים חלק גדול מהחוקים, מה מותר ומה אסור בעניין הזה.

<יעקב אדלר: אני לא רוצה טלאי על טלאי, אני רוצה פעם אחת ולתמיד לקחת את אותם ארבעה כלי רכב, ואני מסכים אתך שהנושא של קלנוע הוא קצת אחר.

<אבנר פלור: רכיבה ב-13 קמ"ש זה רכב?

<יעקב אדלר: אם יש לו פוטנציאל של יותר מ-13 קמ"ש - -

<אבנר פלור: - - אז הוא בניגוד לחוק, רגולציה.

<יעקב אדלר: אבנר, אתה רוצה לקרוא לזה רכב א' ורכב ב', או תקרא לזה שם אחר, לא רכב, זה לא מעניין אותי.

<יעקב אדלר: זה לא מעניין אותי.

<יעקב אדלר: אם צריך לשנות את החוק, נשנה אותו גם.

<יעקב אדלר: חברים, אל תתנו לי את התשובות, שאי אפשר בגלל שמישהו צריך לנסח את הדברים בצורה אחרת.

<יעקב אדלר: אני חושב שזאת לא הלכה למשה מסיני לקרוא לזה רכב ולתת לו איזשהו אפיון מסוים אם הוא רכב קטן יותר, ולתת לו את המגבלות שלו כרכב, ולהחיל עליו את הדברים כרכב, כי הוא זז, הוא נוסע כמו רכב, הוא הורג כמו רכב, הוא פוצע כמו רכב, אז הוא רכב.

<יעקב אדלר: מה זה משנה אם הוא רכב גדול או משאית גדולה, מה זה משנה?

<יעקב אדלר: אם הוא גדול או קטן יותר.

<יעקב אדלר: אבנר, אני לא אומר זאת למען ביקורת, ביקורת בונה, עניינית ולא לחפש אשמים, אבל יש פה חוסר סדר, יש פה חוסר כניסה לעומק של הדברים כדי לתת תשובות על הכול בחקיקה אחת מסודרת, או בתקנות, סדרת תקנות, שמשלימות אחת את השנייה.

<יעקב אדלר: הרי מה אתה בא ואומר?

<יעקב אדלר: אין אכיפה, החוק בסדר, אין אכיפה – נכון?

<יעקב אדלר: לא תהיה אכיפה, אם לא תהיה רגולציה נכונה, שמאפשרת אכיפה.

<ישראל אסל: לא רגולציה, רישוי של הכלים.

<יעקב אדלר: רישוי זה חלק מרגולציה.

<ישראל אסל: בלי רישוי, לא יהיה כלום, זה הבסיס – לוחית זיהוי.

<יעקב אדלר: גם דברים קטנים ופשוטים, היום אין שום אחריות למוכרים.

<יעקב אדלר: זה חלק מהאחריות של משרד הכלכלה וחלק שלך וחלק של ההוא, וזה נופל בין הכיסאות.

<יעקב אדלר: אדם מגיע, אפילו לא עושים לו טקס ראשוני.

<קריאה: לפי החוק, חובת החנות - - -

<יעקב אדלר: ומה קורה אם זה עובר לבעלי חנויות, שהם לא יבואנים?

<יעקב אדלר: שם זה כבר נגמר.

<יעקב אדלר: בפועל, זאת המציאות שמטרידה אותנו.

עודד פורר: אני רוצה לומר משפט אחרון, כי אני חייב לצאת, למרות שהייתי מאוד רוצה להישאר.

עודד פורר: הסיפור של רישוי נדרש ברמה הכי בסיסית לכל החקיקה, לכל הנושא ולכל התקנות מהסיבה הפשוטה – גם האזרח שאין לו שום רישוי על העניין, מתייחס לזה בדיוק באותה צורה, ואין לך שום דרך לאכוף, לא מה מכרו לו, לא מי מכר לו, לא לאיזה רישיון נהיגה, למי לשייך כל אופניים שפגעו.

עודד פורר: הגיעו ההורים – הם קנו את זה, ואחר כך הם נותנים את זה לילד בן 13.

עודד פורר: אני רוצה שיהיה מספר רישוי.

עודד פורר: יודעים מי ההורה שקנה, יודעים איזה אופניים, וכשיקרה משהו, ההורה ייתן את הדין, האזרח יבין מה המשמעויות.

עודד פורר: אף אזרח, ותעצור עכשיו ותעשה אתי סקר ותצא אתי לרחוב, קח את כל רוכבי החשמליים, תגיד לי מי מהם מכיר את התקנות האלה, מי מהם מכיר מה החובות שלו ומה הזכויות שלו?

עודד פורר: אף אחד לא מכיר, מהסיבה הפשוטה, אין רישוי.

עודד פורר: צריך לעשות רישוי.

<יעקב אדלר: זה לא רק רישוי, זה לא רק.

<יעקב אדלר: ניתן לרחלי להשלים.

<יעקב אדלר: אבנר, גם לבקשתך וגם לבקשתי, כי אני חושב שזה נכון, אני אתן לך בסיום הדברים להרחיב.

עודד פורר: וזה גם יאפשר ביטוח.

<רחלי טבת ויזל: אני בכל זאת רוצה להשלים, כי רישוי זה אחד הנושאים שצריך להתייחס אליהם, אבל הוא בוודאי לא היחיד, יש עוד מספיק נושאים אחרים.

<יעקב אדלר: לכן ביקשתי תמונה כוללת של הכול.

<רחלי טבת ויזל: התחלתי אבל קטעתם אותי באמצע, וזה בסדר גמור.

<רחלי טבת ויזל: דיברנו על ארבעה – או יותר נכון, שלושה, פקודת התחבורה קוראת לזה כלי רכב, אי אפשר להתחמק מזה, אבל יש פטורים כאלה ואחרים ועליהם צריך לדבר.

<רחלי טבת ויזל: לפני שאנחנו מדברים על התקנות, אדוני צריך להתייחס גם לנושא חינוך תעבורתי, גם הסברה, כל התחום הזה שהוא תחום משמעותי, ודיברתי על אחריות הורית, שהוא גם נושא משמעותי מאוד.

<רחלי טבת ויזל: אדוני כבר שמע את זה בוועדה קודמת, בשיתוף עם משרד התחבורה ועם משרד החינוך, בכיתות י' השנה יתחילו ללמוד חינוך תעבורתי, כשבסוף השנה יבצעו בחינה במתכונת שהיא כמו מתכונת של בחינות בגרות, ומי שיעבור אותה בציון של מעל 80, יהיה פטור מתיאוריה במשך שלוש שנים.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו יוצאים לדרך עם השותפים.

<רחלי טבת ויזל: אחד המרכיבים המשמעותיים בתכנית של החינוך התעבורתי זה גם למידה של הדרך וכל הסובבים אותה וגם למידה של כל נושא האופניים החשמליים וכלי הרכב הממונעים למיניהם, וכך תהיה לנו קבוצה גדולה - - -

<יעקב אדלר: מאיזה נקודת מבט, של נהג, של הולך רגל?

<רחלי טבת ויזל: בתוך קבוצת הממונעים הלא מרושיינים יש שתי קבוצות: קבוצה אחת שהיא על המדרכה וקבוצה אחת שהיא על הכביש.

<רחלי טבת ויזל: על הכביש הקורקינט החשמלי והאופניים החשמליים.

<רחלי טבת ויזל: מי שנמצא היום על הכביש ולא מכיר את חוקי הדרך, מסכן את עצמו וגם מסכן אחרים כשהוא נמצא על הכביש – אני לא מדברת על המדרכה, כי אסור לו פשוט לנהוג על המדרכה.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו רואים חשיבות מאוד גדולה – וזה נכנס לתכנית הלימודים – שאותו הנער שמגיע לגיל 16, יכיר את חוקי הדרך, יכיר את חוקי הכביש, מתי עוצרים, איך עוצרים, למי נותנים זכות קדימה וכדומה, ייבחן על זה בסוף השנה, כדי שכשהוא מגיע עם האופניים החשמליים לכביש, או יותר מאוחר עם רישיון הנהיגה לכביש, הוא יידע איך להתנהג.

<יעקב אדלר: הרי כשאנחנו מדברים על הלימודים הללו, חלק מהרעיון היה להכשיר את האנשים להיות הנהגים של הדור הבא, ולהתחיל לעשות את זה בתוך בית הספר כחלק מחינוך תעבורתי, ואני מאוד בעד התכנית הזאת.

<יעקב אדלר: גם דחפנו אותה, וברוך השם היא גם יוצאת לדרך.

<יעקב אדלר: השאלה האם – בשונה מלימודי התיאוריה הרגילים, או מה שלומדים כשעושים רישיון רגיל – יהיה פה דגש מיוחד על העניין הזה, מאחר שמדובר פה בבני נוער, מנקודת מבט לאו דווקא של נהג רכב

<רחלי טבת ויזל: בוודאי, הרעיון הוא ללמוד את הכביש, את המדרכה, את כל החוקים.

<יעקב אדלר: הבנתי, כי זה קצת שונה מלימודי התיאוריה הרגילים שאנחנו מכירים.

<רחלי טבת ויזל: זה החידוש הגדול, זה לא רק לימודי התיאוריה הרגילים, אלא משהו הרבה יותר רחב שנותן יותר כלים.

<רחלי טבת ויזל: לגבי האכיפה, אדוני ציין נכון, שכנראה בכבישים הבין-עירוניים ישנה הגדלה של האכיפה.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו רואים את זה פחות בעירוני, פחות רואים את השוטרים בכל רמזור ורמזור, אבל כאן נכנס מרכיב חשוב מאוד נוסף – התיקון בחוק שנכנס לפני מספר חודשים לגבי הסמכויות של הפקחים.

<יעקב אדלר: אבל זה רק על המדרכה.

<רחלי טבת ויזל: זה התחיל עכשיו, זה כמה חודשים, אני יודעת שלפחות בעיריית תל אביב כבר מתחילים, אבל נדרשים פה שני דברים: אחד – ראשי הרשויות המקומיות צריכים להתחיל להפעיל את הפקחים, כי גם בסמכויות שכבר ניתנו, כשרואים מישהו מדבר עם נייד כשהוא רוכב, או רוכב לא על שביל אופניים, לא על כביש, כבר אפשר לתת דוחות.

<אלי דלל: חבר'ה, אי אפשר, הוא בורח.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו נגיע גם לשלב הזה.

<רחלי טבת ויזל: קודם כל שבכלל יהיו שם פקחים שיתחילו לעבוד, בוא נתחיל עם פקחים.

<רחלי טבת ויזל: אתמול בערב שמעתי על מישהו שחטף דוח של 1,000 שקל שהיה ביד עם נייד בזמן רכיבה.

<רחלי טבת ויזל: זה עצבן אותו, הכעיס אותו והוא שילם 1,000 שקל.

<רחלי טבת ויזל: הנוכחות של הפקחים, עם המדים של הפקח, גם היא משמעותית.

<רחלי טבת ויזל: אי אפשר לזלזל בזה.

<רחלי טבת ויזל: אני קוראת לראשי הרשויות, ונמצאים פה מפורום ה-15, להתחיל לאכוף באמצעות הפקחים, סוף סוף ניתנו סמכויות.

<רחלי טבת ויזל: אני חושבת שצריך לבדוק מה הסמכויות של הפקחים ולראות, האם לא צריך להגדיל את הסמכויות שלהם, כי לדוגמה אין להם סמכויות לגבי הכביש עצמו.

<יעקב אדלר: דבר שמדאיג אותם מאוד, מה הולך לקרות בכבישים.

<יעקב אדלר: ככל שהאכיפה תהיה מוגברת יותר – ותיכף נקבל גם סקירה ממנכ"ל פורום ה-15 איך הם נכנסו לאכיפה ואיפה זה אוחז וכו' – אבל אם לא יהיה פה איזשהו צעד משלים, וכאן משטרת ישראל צריכה להיות בתמונה לכאורה, כי אני לא רואה שתהיה איזושהי אפשרות בעולם – את מפריעה מאוד, סליחה שאני אומר את זה, גברתי.

<חגית אוריין: אני מתנצלת שאני חיה פה.

<יעקב אדלר: אני חושב שצריך מהלך משלים.

<רחלי טבת ויזל: זה שני מהלכים: אחד – להתחיל להפעיל את הפקחים, נראות של פקחים, שיראו אותם ברחובות, שיתחילו לעשות את העבודה שלהם; ושניים – איזושהי השלמה.

<יעקב אדלר: השאלה מה ההשלמה, ומי יכול לעשות את ההשלמה הזאת.

<רחלי טבת ויזל: להרחיב את הסמכויות בתקנות, אבל בואו נראה שהם מתחילים עם מה שיש, עם ה-1,000 שקל קנס – תתחילו לתת.

<יעקב אדלר: שאלה מרכזית שתצוף כאן היא בוודאי, האם יהיה מצב שיתנו לפקחים עירוניים סמכויות על הכביש, זאת סוגיה בפני עצמה.

<רחלי טבת ויזל: נכון, זה דורש בחינה, אבל כרגע הם גם לא אוכפים במדרכות, צריך להתחיל עם זה.

<יעקב אדלר: תיכף נקבל סקירה על העניין הזה.

<רחלי טבת ויזל: הפנייה היא לרשויות לכל האזור המוניציפלי.

<רחלי טבת ויזל: לעניין חובת חבישת הקסדה, אני חושבת שזה די ברור שצריך פה לשנות את התקנות ולחייב קסדה באופניים חשמליים גם בכל הגילאים.

<רחלי טבת ויזל: בקורקינט חשמלי זה כבר קיים היום, להוסיף את ההוברבורד.

<רחלי טבת ויזל: היום בשום גיל לא כתוב קסדה בהוברבורד, האמת שפה התיקון מבחינתנו זועק לשמיים, משרד התחבורה מסכימים אתנו.

<רחלי טבת ויזל: לגבי כל הנושא של למידת – גם רישוי, גם מספר, כל דבר שדומה לזה, אני שומעת את ההדים מסביב לגבי הנחיצות בעוד כלי רכב ירוק, נגיש, שיוריד את העומס מהכבישים ומהדרכים שאפשר יהיה להשתמש בו במקום להשתמש בכלי רכב; אבל עדיין אי אפשר להתעלם מהמשמעויות של אותו כלי רכב בכבישים.

<רחלי טבת ויזל: אני קוראת, ואני בטוחה שהמשפטנים פה מכירים את פסק הדין האחרון של בית משפט שלום בכפר סבא, שבו מדברים על פיצוי נפגעי תאונות דרכים, ואי אפשר להתעלם מפסיקת בית המשפט.

<רחלי טבת ויזל: אמנם זה לא בית משפט עליון, זאת ערכאת שלום, אבל היא מולנו מונחת פה.

<רחלי טבת ויזל: היא אומרת בצורה די ברורה, שצריך להחיל את החוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים גם בנושא של אופניים חשמליים.

<רחלי טבת ויזל: זאת אומרת שבית המשפט, אמנם שלום, אומר לנו – אומר למחוקק בעצם - שצריך להתייחס לקבוצה הזאת בצורה אחרת ופחות מאופניים רגילים.

<רחלי טבת ויזל: צריך להיות פה פתרון, אנחנו מביאים מספר פתרונות: אחד – חשבנו על סוג של הרשעה, סוג של לימודים, לא כמו טסט, לא כמו רישיון ושלא יעלה כל כך הרבה כסף.

<יעקב אדלר: אני לא מבין למה כל כך הרבה זמן לוקח לחשוב על דבר כל כך פשוט.

<רחלי טבת ויזל: אפשר לחשוב על פתרונות.

<רחלי טבת ויזל: מי שיש לו כבר רישיון נהיגה, לא צריך עכשיו תיאוריה.

<רחלי טבת ויזל: מי שבגיל 16 עבר את המבחן בהצלחה ויהיה פטור, גם הוא לא צריך.

<רחלי טבת ויזל: יכולה להיות פה קבוצה של אנשים שאנחנו לא נוגעים בה, וצריך לראות איך נוגעים בקבוצה הזאת, וצריך כן לשמור על האיזון שעדיין אנשים ייסעו באופניים.

<יעקב אדלר: צריך שהרישוי לא יעלה הרבה כסף כדי שזה יוכל להיות נגיש לאנשים.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו עדיין מעדיפים אופניים על כלי רכב.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו רוצים להוריד את התחבורה.

<רחלי טבת ויזל: הרי חלק מהבעיה שלנו זה עודף של נסועה ועודף של מכוניות בכבישים, כי זה חלק מהבעיות שלנו עם תאונות הדרכים, ולכן צריך למצוא פה את האיזון הנכון של משהו שמצד אחד כן מאפשר סוג של ידע מסוים והרשאה, שנפתור אותה עם בני הנוער ונפתור אותה עם מי שיש לו רישיון, מצד שני שלא יהיה כל כך מחמיר כמו בכלי רכב אחרים.

<רחלי טבת ויזל: בזה אני כן מסכימה עם משרד התחבורה, זה לא יכול להיות באותם תנאים.

<יעקב אדלר: כן, אבל אני חושב שכולנו מסכימים עם משרד התחבורה, אבל אני לא רואה שמישהו מייצר את הכלי הזה, את הרישיון הזה, בגלל הפחד הזה כל הזמן אם זה ייקרא כלי רכב או לא ייקרא כלי רכב.

<רחלי טבת ויזל: לא, זה כלי רכב, פשוט יש לו פטורים.

<יעקב אדלר: דיברת על תקלות – קפצת ואמרת בצדק על הקסדות, זה אוטוטו מגיע לתקנות, זה יגיע, אני לא רוצה שזה יגיע לבד.

<יעקב אדלר: אני אומר לך שוב, תנסו להסתכל על זה באופן רחב ולקחת את הכול ביחד, כולל נושא הרישוי, הקסדות והאכיפה.

<יעקב אדלר: צריך לעשות פעם אחת ולתמיד את התקנות על אותם דברים שאנחנו מכירים.

<יעקב אדלר: זאת אמנם עבודה יותר קשה, יותר יסודית, אנחנו נאיץ את הדיונים וההחלטות בעניין הזה, אבל תצאו מהקיבעון הזה, כי אחרת אתם רק תתקנו כל הזמן תיקונים קלים ופה נפתור את הקסדה ואחר כך לא נפתור את הבעיה ההיא ואת הבעיה הזאת, והכול משולב אחד בשני – גם הסברה, גם אכיפה, גם רישוי, גם הדרכה – כל הדברים האלה הם אגרוף אחד, לא אצבע שחיה בפני עצמה.

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: משטרת ישראל, סגן ניצב אילן ידגר, ראש מדור תאונות דרכים, אני רוצה התייחסות ממוקדת יותר שלך לנושאים שנמצאים כרגע על השולחן, ואיזה חשיבה יש אצלכם לגבי האכיפה, גם בעקבות שינוי החוק שנותן סמכויות לפיקוח, שנותן לכם איזושהי עזרה ומוריד מכם חלק מהמפגעים הללו.

<יעקב אדלר: איך המשטרה נערכת לדברים האלה, ומה חסר לכם מבחינת חקיקה, כדי שנוכל ללחוץ על מי שצריך ללחוץ בעניין?

<אילן ידגר: האכיפה בתחום העירוני של האופניים החשמליים עלתה בצורה ניכרת.

<אילן ידגר: אנחנו מדברים על המחצית הראשונה של השנה בקטע העירוני.

<אילן ידגר: האכיפה המשטרתית עלתה גם כנגד אופניים חשמליים, עלתה מ-5,230 דוחות ל-9,647 דוחות, שבעיקרם נסיעה על המדרכה.

<אילן ידגר: חלק הארי של הדוחות האלה ניתנים על נסיעה על המדרכה.

<אילן ידגר: האכיפה עולה בכל הנושאים.

<יעקב אדלר: זאת גם היום הסמכות של הפקחים.

<אילן ידגר: נכון להיום, יש סמכות מקבילה לפקחים.

<אילן ידגר: אנחנו מקווים מאוד, שהם ייכנסו לנושא הזה.

<יעקב אדלר: זאת אומרת, ברגע שהם ייכנסו לזה בצורה מלאה, זה יכול לפנות אתכם לאכיפה על הנהיגה של הכלים החשמליים האלה בכביש עצמו – שהיא לא פחות חשובה, אולי אפילו יותר במידה מסוימת.

<אילן ידגר: אנחנו נמשיך ונאכוף בעירוני בנושאים האלה, עד כמה שנוכל, ובמקביל נמקד את האכיפה שלנו בעבירות מסכנות חיים ובעבירות בריונות על הכביש, עבירות שגורמות לתאונות הדרכים.

<אילן ידגר: הנושא של ההחמרה, שאנחנו רואים אותה באכיפה, היא מחייבת רישוי ברישיון, רישוי של הכלים האלה ברישיון.

<אילן ידגר: אני לא אקבע לרשויות באיזה סוג של רישיון – רישיון מופחת, רישיון אחר, אבל אנחנו רואים את הצורך והעלינו את זה כל הזמן, שאנחנו מבקשים את הרישוי של הכלים האלה, וגם שיהיה רישיון נהיגה מותאם לכלים האלה.

<אילן ידגר: מובן שסמכויות הפקחים יעלו.

<אילן ידגר: ברגע שיהיו לנו סמכויות ברורות יותר, כמו שאנחנו רואים בכלל שהאכיפה המשטרתית עלתה, אנחנו מגבירים את האכיפה בכל התחומים בבין-עירוני וגם בעירוני, ואנחנו נרצה את הכלים האלה - - -

<יעקב אדלר: יש לכם איזשהו כלי אכיפה לזהות, לדעת, לראות או למצוא את אותם כלים, שהמנוע שלהם, הבטריה שלהם לא עומדת בתקן שאמור להיות?

<אילן ידגר: פה זה מורכב ממשרד הכלכלה וממשרד התחבורה, ובוודאי שאנחנו לא יכולים לבדוק את כל אותם אלפי או עשרות אלפי אופניים חשמליים שנעים, האם הם תקינים או לא תקינים, האם הם עומדים בתקינה או לא עומדים בתקינה.

<אילן ידגר: אלה דברים שצריך לבדוק עוד בשלב הייבוא.

<אילן ידגר: אלה דברים שצריכים לבדוק על ידי משרד הכלכלה ומשרד התחבורה, אם בחנויות ואם במקומות אחרים.

<אילן ידגר: בוודאי שאנחנו נשתף פעולה ומשתפים פעולה בדברים האלה.

<אילן ידגר: קשה מאוד לבצע את הבדיקות האלה באופן סדיר.

<יעקב אדלר: רחלי, בעבודה שלכם אתם מתייחסים גם לנקודה הזאת?

<ישראל אסל: זה מאוד מאוד פשוט לזהות אותם, מי שלא עושה פדלים בכביש – זה לא תקני, זה הכול.

<ישראל אסל: זה לא עניין של סוללה.

<ישראל אסל: הסוללה, הילדים משחקים 36, 48, זאת לא הנקודה.

<ישראל אסל: הנקודה היא שהמוכר מוכר את האופניים לאותו ילד, והוא קורץ עין לילד ואומר לו: תשמע, אתה רואה את החוט הזה פה עם הבננה?

<ישראל אסל: אתה רק מנתק אותו, ברגע שאתה מנתק אותו, זה עושה עקיפה של הבקר ואז האופניים הופכות להיות אופנוע.

<יעקב אדלר: על זה אני מדבר, השאלה איך אוכפים את זה.

<יעקב אדלר: אני מבקש עכשיו מד"ר זאב פלדמן, מנהל היחידה לנוירוכירורגיה ילדים בשיבא לתת לנו תמונת מצב והתייחסות שלך לגבי הנושאים.

<יעקב אדלר: בוודאי על הקסדה יהיה לך הרבה לומר.

<זאב פלדמן: אכן כן, תודה על האפשרות להביא עוד פעם בפניכם את היום יום שלנו ואת העוצמה של הבעיה.

<זאב פלדמן: אני רוצה להרחיב את השיח, שהתחילו גיא ורוני בתחילת הדיון, ולתאר מה אנחנו חווים כשאנחנו באים לעבודה מדי יום, חבריי ואני וגם יושב ראש האיגוד לנוירוכירורגיה.

<זאב פלדמן: אני מייצג את כלל הנוירוכירורגים בארץ.

<זאב פלדמן: כשבאים לעבודה, השאלה היא לא האם יהיה נפגע מפגיעה של כלי רכב או כרוכב או כהולך רגל, אלא כמה יהיו באותו בוקר ובכמה נצטרך לטפל.

<זאב פלדמן: 13% מהנפגעים הם פצועים קשה.

<זאב פלדמן: פצוע קשה זה פגיעות רב-מערכתיות, בראש, בבטן, בעמוד שדרה.

<זאב פלדמן: 21% מאושפזים למעלה משבוע בבית חולים, כלומר תראו את הפרספקטיבה של הפגיעה הכלכלית שיש בכל ההיבטים, מעבר לפגיעה של היום יום של אותו אדם שנפגע והמעגל של המשפחה שיוצא מאיזון ואחר כך נזקקים לשיקום ומשבשים את החיים, ולפעמים גם משנים את מהלך החיים, כי האנשים האלה לא תמיד יכולים לחזור למסלול החיים הרגיל, ואם זה ילדים, האם הפוטנציאל שלהם נפגע והבעיות הן מאוד קשות.

<זאב פלדמן: אני באמת רוצה גם להאיר את הנושא של הקסדות.

<זאב פלדמן: לא יכול להיות ערפול בנושא הזה.

<זאב פלדמן: אופניים חשמליות זה לא אופניים.

<זאב פלדמן: החוק הקיים והתיקון השערורייתי שמחריג אנשים מעל גיל 18 ברכיבה עירונית מחובת חבישת הקסדה לא יכול לחול על אופניים חשמליות.

<זאב פלדמן: אופניים חשמליות דמויות אופנוע, ובאופנוע כולם צריכים לחבוש קסדה, ואם יש עמימות בנושא הזה, חייבים לתקן אותה, כי קסדות מפחיתות ב-88% את ההיפגעות, אם יש תאונה ויש חבלה.

<זאב פלדמן: אני רוצה לספר פה על שני ילדים, שניים רכבו להם יחדיו על קורקינט חשמלי, נתקלו ברכב, שניהם עפו, נתקלו בדופן הרכב, אחד היה עם קסדה, השני היה בלי קסדה.

<זאב פלדמן: האחד הלך הביתה אחרי שלוש שעות, עם השני ביליתי כמה שעות בניתוח ראש, פתיחת גולגולת, ניקוז דימום מתוך הגולגולת, אשפוז ממושך ושיקום אחר כך.

<זאב פלדמן: כלומר, העובדות הן שקסדות מצילות חיים.

<זאב פלדמן: זה חייב להיות ברמה של החינוך, השיווק, ההטמעה בקרב ההורים שמוציאים את הילד או מרשים לו לרכוב על אופניים.

<זאב פלדמן: חובת הקסדה היא ערך עליון בדבר הזה, כי זה מציל חיים.

<זאב פלדמן: נתונים על הנקודה הזאת, שמכלל הילדים שמגיעים לחדר מיון ונפגעו בראשם, 86% לא חבשו קסדה, שזה נתון שאומר לך את הכול.

<זאב פלדמן: יש לנו נתונים מהעולם – בשוויץ אנשים מאוד מסודרים, 75% מהרוכבים חובשים קסדות, רק 15% מהנפגעים נפגעו בראשם; בסין מקום פחות ממושמע, רק 9% חובשים קסדות, 44% מהנפגעים נפגעו בראשם.

<זאב פלדמן: כלומר, הנושא של הקסדות חייב לקבל קדימות ולתקן את התקנות, לתקן את החוק, להחריג ולהגיד שאופניים חשמליות זה לא אופניים, וחייבים לעשות סדר בנושא הזה.

<זאב פלדמן: כשאנחנו מדברים על כ-600 אנשים שנפגעים ונפצעים, 20% מהם הם אנשים מעל גיל 60 שלא נוהגים לרכוב על אופניים חשמליות, כלומר הם נפגעו כהולכי רגל, ואדם מבוגר שנפגע עם שבר קטן בצוואר הירך, זה יכול חס וחלילה להוביל למותו.

<זאב פלדמן: העובדה שהוא לא מתנייד, העובדה שהוא שוכב במיטה, העובדה שהוא נזקק אחר כך לשיקום, זה לפעמים הקש ששובר את גב הגמל וגורם למוות מאוחר, שאולי אפילו לא נספר בסטטיסטיקה הכוללת הזאת.

<זאב פלדמן: אנחנו רוצים את הכותרות, רצים אחרי הכותרות, אבל היום יום שלנו מתסכל, כי אלה דברים ברי תיקון וברי מניעה, ואני קורא לכם לפעול בכל הרמות – החל מחינוך, חקיקה, אכיפה, כדי להפחית את ההיפגעות.

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: איתן אטיה, מנכ"ל פורום ה-,5.

<יעקב אדלר: תן לנו קודם כל סטטוס ודיווח מה קורה עם יישום החוק הזה, איך הוא מיושם, איפה הבעיות, איפה החששות, ואם יש דברים שאתה חושב שאנחנו צריכים להתמקד בהם בהמשך לדברים שדיברנו מקודם.

<רחלי טבת ויזל: מבחינת הרשות, זה הכיוון שלנו, זה די בסיסי.

<איתן אטיה: קודם כל, חשוב לציין שהחוק החדש לא קבע את האיסורים הפליליים או איסורי התעבורה של רכיבה על המדרכה.

<איתן אטיה: אגב, האיסורים האלה קיימים עוד מתקופת המנדט הבריטי.

<איתן אטיה: כלומר, עוד מתקופת המנדט הבריטי אסור לאופניים – אגב, גם לאופניים רגילים, זה עד היום המצב החקיקתי הסטטוטורי התקף – גם לאופניים רגילים, שלא לדבר על חשמליים וכלים חשמליים, אסור עוד מתקופת המנדט הבריטי על פי החוק לנסוע על גבי המדרכה.

<איתן אטיה: המדרכה נועדה להולכי רגל בלבד.

<איתן אטיה: המדרכה, מלשון מדרך, דורכים בה עם כפות הרגליים או עם תחתית הנעל שנעולה עלינו, אבל האיסור הזה קיים מזה שנים רבות.

<איתן אטיה: אגב, האיסור הזה גם נאכף בעבר על ידי משטרת ישראל.

<איתן אטיה: אגב, עד סוף שנות ה-60, תחילת שנות ה-70 של המאה הקודמת, גם אופניים רגילים נשאו על גביהם לוחיות רישוי.

<קריאה: של העיריות.

<קריאה: לא משנה של מי.

<איתן אטיה: לוחיות רישוי על אופניים או כלים שהם לא ממש מכונית או אופנוע עם מנוע בוכנה.

<איתן אטיה: זה גם היה פה בישראל בעבר, כמובן המספרים וההיקפים השתנו.

<יעקב אדלר: אגב, הסוגיה של הרכינוע, הוברבורד – הוא רק על המדרכה.

<איתן אטיה: ההוברבורד והסגווי – שניהם יש להם מבחינת החוק היתר לנסוע על המדרכה, ואני חייב להגיד לך שאלה הכלים הפחות מטרידים כרגע, כי אני גם לא בטוח שנכון עכשיו - - -

<יעקב אדלר: אני לא חוויתי דעה, כי לא מספיק התעמקתי בזה, אבל זה לא מדרך מלשון מדרכה כמו שאמרת, כי זה בכל זאת זז בצורה אחרת.

<איתן אטיה: זה באמת דבר חדש בשנים האחרונות.

<איתן אטיה: אני חושב שלא צריך לרכז מאמץ דווקא בכלים הספציפיים האלה כמו הסגווי וכמו ההוברבורד.

<איתן אטיה: כיוון שאנחנו לא יודעים כרגע האם זאת רק תופעה חולפת או לא, מה היקפיה או ממדיה, וגם אני לא חושב שיש מקום להשוואה בין המהירות שהכלים האלה מפתחים ביחס לאופניים חשמליים.

<יעקב אדלר: לא צריך להיות הכול בהשוואה, יש להם את המסוכנות שלהם שגם אליה צריך להתייחס.

<יעקב אדלר: מתייחסים רק אחרי כשהסטטיסטיקות עולות.

<איתן אטיה: המסוכנות המרכזית כרגע, לפחות ממה שאנחנו רואים בערים, המסוכנות המרכזית – לא היחידה, אבל המרכזית של ההוברבורד זה לרוכב עצמו.

<רחלי טבת ויזל: זה לגבי ההוברבורד הרגילים, אבל יש משופרים עם גלגלי ענק, שמתחילים לתפוס תאוצה ככלי רכב.

<קריאה: נכון, יש גם כלי עזר שיכול לשבת על ההוברבורד.

<איתן אטיה: אגב, למי שראה, יש גם חד-אופן, יש כל מיני כלים ואני מניח שגם יצוצו בעתיד עוד כל מיני כלים, ולכן יכול להיות שבשלב כלשהו בעתיד אולי נצטרך לקבוע חקיקה, שתסדיר את כל הכלים שיהיו בעייתיים.

<יעקב אדלר: אותי יותר מדאיג היום, לא מה יקרה בעתיד, הרי בעתיד, כשחלילה יהיו הרוגים, יתחילו לחשוב, אבל השאלה אם מישהו חושב היום.

<איתן אטיה: אני חושב שאנחנו צריכים לקבל קודם כל החלטה.

<איתן אטיה: החוק היבש והברור, כמו שאני אומר מאז שנות ה-30 וה-40 של המאה הקודמת, קובע שהמדרכה נועדה להולכי רגל ולהולכי רגל בלבד, וזה לא נאכף.

<איתן אטיה: אגב, כשאנחנו עבדנו על החוק החדש מול משרדי הממשלה, נאמר לנו במפורש על ידי משרד המשפטים, שהפקחים לא יקבלו סמכות מקבילה כפי שיש לשוטר לגבי אופניים רגילים, מכיוון שהם לא חושבים שצריך להוריד אופניים רגילים לכביש.

<איתן אטיה: אז אנחנו אמרנו: אין בעיה, אז תתקנו את החוק ותקבעו שזה חוקי לנסוע עם אופניים רגילים על הכביש, כלומר: אם מדינת ישראל והממשלה חושבת שלא נכון להוריד אופניים רגילים לכביש, אז תתקנו את החוק.

<איתן אטיה: לא יתכן שיש איסור בחוק, אבל יש איזו הסכמה שבשתיקה, ומשרד המשפטים, המשרד לביטחון פנים והמשטרה לא אוכפים את זה.

<יעקב אדלר: בדיוק, חוסר האחידות וחוסר המידע.

<יעקב אדלר: תן לנו סטטוס לגבי ההחלה של החוק והיישום שלו בפועל.

<איתן אטיה: החוק החדש העניק לפקחים העירוניים סמכות אכיפה מקבילה, באופן חלקי לזו שיש לשוטר משטרת ישראל לגבי מספר כלים במספר סיטואציות.

<איתן אטיה: נכון, זה לא פשוט ואפילו מסובך להבנה, אבל בכל זאת אנסה להסביר את זה.

<איתן אטיה: לגבי האופניים הרגילים, החוק הזה מסמיך את הפקחים להורות לאופניים רגילים לעבור לרכוב על שביל אופניים, אם לצד המדרכה או על המדרכה יש שביל אופניים.

<איתן אטיה: אם אין שביל אופניים לצד המדרכה או על המדרכה, לפקחים העירוניים אין סמכות להוריד אופניים רגילים אל הכביש.

<רחלי טבת ויזל: אלא אם כן זאת דרך צדדית ממותנת תנועה.

<איתן אטיה: ממותנת תנועה, דינה כדין שביל אופניים לצורך העניין.

<איתן אטיה: אני לא רוצה כרגע להכניס את המרכיב הזה.

<יעקב אדלר: לא ניכנס לכל הפרטים.

<איתן אטיה: זאת כבר הופכת להיות מטריצה תלת ממדית.

<איתן אטיה: זה לגבי אופניים רגילים, כלומר לאופניים רגילים יש סמכות אך ורק אם יש שביל אופניים לצד אותה מדרכה, אז הפקח העירוני יכול לדרוש מרוכב האופניים לרכוב על גבי שביל האופניים, ולא – אותו רוכב נקנס.

<איתן אטיה: הפקחים העירוניים קיבלו גם סמכות נוספת – להורות לאזרח או לאדם שהולך על גבי שביל אופניים לבקש אותו, להזהיר אותו שהוא חייב ללכת על גבי המדרכה הרגילה.

<איתן אטיה: אם הוא מסרב להתפנות משביל האופניים, ניתן לקנוס אותו.

<איתן אטיה: זה לגבי הולכי רגל ואופניים רגילים.

<איתן אטיה: לגבי אופניים חשמליים וקורקינטים, פה הסמכות שהפקחים העירוניים קיבלו היא רחבה יותר.

<איתן אטיה: הסמכות הזאת שהפקחים קיבלו אומרת שהם יכולים ממש לאכוף את החוק כלשונו, מה זאת אומרת?

<איתן אטיה: אופניים חשמליים וקורקינטים חשמליים – אם יש שביל אופניים על גבי המדרכה או לצד המדרכה, הכלים החשמליים האלה חייבים לעבור לרכוב על גבי אותו שביל אופניים, ולא הם ייקנסו.

<איתן אטיה: אם אין שביל אופניים לצד המדרכה או על המדרכה, רוכבי הכלים החשמליים האלה חייבים לעבור לרכוב על גבי הכביש הרגיל לגמרי.

<איתן אטיה: זה לגבי אופניים חשמליים, הפקחים העירוניים בחוק הזה גם קיבלו סמכות נוספת.

<יעקב אדלר: אולי נתע

<יעקב אדלר: מק בזה פחות, אלא נשמע מה קורה בשטח.

<איתן אטיה: התנאי להפעלת החוק הזה היתה כניסה לתוקף של נוהל האכיפה שהיועץ המשפטי קבע, והוא קבע את זה בחודש מרץ האחרון, ולאחריו גם נוהל הכשרת פקחים.

<איתן אטיה: משך ההכשרה שהם עוברים של שלושה ימים, כולל התנסות מעשית עם המשטרה, וזה נוהל שקבע השר לביטחון פנים.

<איתן אטיה: אני יכול להגיד שכרגע הסטטוס הוא כזה – 37 עיריות במדינת ישראל ביצעו את השלבים הבאים: 37 עיריות הכשירו פקחים, העבירו את ההכשרה של הפקחים העירוניים, של חלק מהפקחים או של כל הפקחים העירוניים, לצורך הפעלת החוק וקיבלו למעשה את ההסמכה מראש העירייה לאכוף את החוק הזה.

<איתן אטיה: מתוך 37 עיריות, 21 עיריות כבר אישרו את האכיפה של החוק במועצת העיר, זה עוד תנאי להפעלת כל המנגנון.

<איתן אטיה: 21 עיריות, כל ה-16 הנותרות אמורות לעשות את זה ממש בתחילת החודש הקרוב, כלומר בשבוע הבא או מיד לאחר החגים בישיבות המועצה הבאות.

<יעקב אדלר: אגב, הנוסח הוא אחיד בכל הרשויות?

<יעקב אדלר: זו הוספה אחת לכולן, וגם ההכשרה?

<איתן אטיה: כן, ההכשרה היא כמו שאמרנו, לפי נוהל שקבע השר לביטחון פנים, יש לה סילבוס ומערכי שיעור.

<איתן אטיה: אנחנו מדברים כרגע על סדר גודל של 40 עיריות, ובתוכן מרבית העיריות הגדולות והבינוניות שאתם מכירים, שמתכוונות לאכוף את זה.

<איתן אטיה: תנאי נוסף שקבע היועץ המשפטי לתחילת האכיפה של החוק הוא קמפיין הסברה של חודשיים ימים בתוך העירייה, וזה כבר קרה בחלק מהערים.

<איתן אטיה: הסנוניות הראשונות היו תל אביב ורמת גן שעשו את זה, והשלב של מיד לאחר מכן, שהוא גם מחויב המציאות על פי הנוהל של היועץ המשפטי לממשלה, הוא שלב של לפחות חודש של אכיפה, מתן אזהרות בלבד, לא דוחות אמת.

<איתן אטיה: אגב, רק לסבר את האוזן, אזהרה היא גם דוח אמת, היא נכנסת למחשב, רק שאין קנס לצדה.

<איתן אטיה: סך הכול כרגע העיריות שממש התחילו מתחילת ספטמבר את שלב האזהרות אלה עיריית תל-אביב-יפו ועיריית רמת-גן, ועיריות נוספות, כמו ראשון לציון, פתח תקווה ועיריות גדולות אחרות אמורות להצטרף ממש בתחילת אוקטובר, חלקן מיד לאחר החגים כבר לשלב הזה של האזהרות, וזה ייקח לפחות חודש ימים.

<איתן אטיה: חייבים לעבור את השלב הזה של האזהרות, ולאחר מכן מתחילים בדוחות אמת.

<איתן אטיה: אני כן רוצה לחזור ולומר שחשוב להבין שההערכה שלנו – אנחנו עוד לא יודעים להגיד כמה, אם זה הרבה או מעט, אבל ההערכה שלנו, ואנחנו כבר רואים את זה בערים – שיהיו יותר רוכבי אופניים חשמליים שיעברו לרכוב על הכביש, וזה יגדיל משמעותית את הסיכון שלהם ושל עוברי דרך אחרים בכביש.

<איתן אטיה: כן חשוב לי לציין, כי דובר פה מקודם על בני נוער – אנחנו רואים במרכזי הערים דווקא התמתנות מסוימת בשימוש של בני הנוער הצעירים.

<איתן אטיה: סיטואציות שבהן ראינו ילדים בני תשע, 10, 11 – אנחנו רואים בזה ירידה.

<איתן אטיה: יש התגברות מוחשית דווקא בשימוש על ידי בגירים.

<איתן אטיה: אני לא יודע אם מכון גרטנר נמצאים פה היום, הם היו בדיון הקודם.

<איתן אטיה: הם הציגו מספרים שמראים שדווקא בקבוצת הגיל בין 30 ל-44 בין 2014 ל-2016 יש גידול של מעל ל-500% במספר הנפגעים, וזה עניין שאנחנו רואים אותו.

<איתן אטיה: אנחנו רואים אותו, כיוון שיש סיטואציה פשוט הזויה – סליחה על הביטוי – שאנשים בגירים שמשתמשים בכלים האלה, אגב אנשים שיש להם רישיון נהיגה, כשהם נוהגים ברכב שלהם, אני מקווה שהם נוהגים על פי חוקי התנועה, אבל כשהם עולים על הכלים האלה, אין דין ואין דיין.

<איתן אטיה: הם חוצים צומת באור אדום, לא עוצרים בעצור, וללא חבישת קסדה.

<יעקב אדלר: כי אף אחד לא אמר להם שום דבר בנידון.

<יעקב אדלר: אין דין ואין דיין, כי אין דיין, אז אין דין.

<איתן אטיה: חשוב לציין ולהדגיש את מה שכתבנו במכתב, זה לא עניין של מה בכך, זה ממש חיי אדם.

<איתן אטיה: חייבים פה אכיפה והסברה משלימה אינטנסיבית ביותר לגבי הרכיבה בכביש.

<איתן אטיה: נא לא לצפות מהפקחים, כי לנו אין סמכות לאכוף על הכביש.

<איתן אטיה: יותר מזה, כשאנחנו הצענו את זה בעבר בדיונים לגבי החוק הזה במשטרה, המשטרה התעקשה ונעמדה על רגליה האחוריות ואמרה: לא יקום ולא יהיה, האכיפה על הכביש היא רק על ידי שוטרים.

<יעקב אדלר: זה ברור, הרי הכול מתחיל בהגדרה של זה וממילא מה דורשים.

<יעקב אדלר: אני מכיר את הבעייתיות.

<יעקב אדלר: כשאדם יודע שהוא עובר לכלי שאף אחד לא הכריח אותו לעשות שום צעד, אפילו לבוא לשלם איזה אגרה, או לדעת שהוא נכנס לכלי אחר, למשהו אחר שלא היה בו עד היום, אין לו שום הדרכה, שום מבחן, שום כלום, ככה הוא מתייחס לזה – ואז אין דין ואין דיין.

<יעקב אדלר: חייבים שאדם יידע שכאשר הוא עובר לכלי כזה, לכלי כזה יש אפשרויות כאלה, יש תקנות כאלה, יש חובות כאלה.

<ישראל אסל: לב לבה של הבעיה, את כל העבודה שאתם היום משקיעים פה, היא היתה צריכה להיעשות לפני שנכנסו הכלים האלה.

<יעקב אדלר: אני לא רוצה שעוד שנתיים יגידו את זה.

<ישראל אסל: קודם כל עושים את העבודה.

<יעקב אדלר: איתן תיכף יסיים ולאחר מכן נישאר באזור השלטון המקומי בנתניה.

<חגית אוריין: להולכי הרגל מותר לדבר?

<יעקב אדלר: הסתיים הדיון?

<יעקב אדלר: מי שדיבר הרבה באמצע, לא יקבל זכות דיבור, ומי שידבר הלאה באמצע, גם ייצא מהישיבה.

<איתן אטיה: אחד, בעבר נשאלנו וכתבנו על זה וגם משרד התחבורה וגם משרד החינוך ביקשו לשמוע את דעתנו, אז דעתו הרשמית של השלטון המקומי, קרי מרכז שלטון מקומי ופורום ה-15 היא ברורה, אנחנו בעד, תומכים ברעיון של רישוי לכלים החשמליים הללו.

<איתן אטיה: שניים, אנחנו חושבים שצריכה להיות לפחות חובת תיאוריה או איזושהי הכשרה של יום אחד לכלים האלה.

<יעקב אדלר: משהו נגיש, זול.

<איתן אטיה: וחובת קסדה מוחלטת לכל הכלים החשמליים האלה.

<יעקב אדלר: זאת גם עמדת השלטון המקומי, לא רק פורום ה-15.

<איתן אטיה: מרכז שלטון מקומי ופורום ה-15 חושבים שצריך להכניס את נושא הרישוי.

<יעקב אדלר: אגב, אם בשלטון מקומי עסקינן, ותיכף נשמע את מר דלל סגן ממלא ראש עיריית נתניה, אני חושב שגם בנושא התשתיות – אני פחות מודאג מהתשתיות בתל אביב או במקומות האלה.

<יעקב אדלר: אני יותר מודאג מהתשתיות בערים החלשות יותר, שאין להן את המשאבים.

<יושי יוסף בלוט: גם בתל אביב זה חסר מאוד.

<יושי יוסף בלוט: התשתית הקיימת לא יכולה להכיל.

<יעקב אדלר: גם בתל אביב.

<יעקב אדלר: אין סתירה בין מה שאני אמרתי לבין מה שאתה אמרת.

<יעקב אדלר: יש מקומות שאין בכלל שבילי אופניים, אין בכלל התחלה של תשתית כזאת או אחרת לדברים הללו, כי אלה רשויות שנאבקות כל יום על הדברים הבסיסיים.

<איתן אטיה: אגב, אם כבר זה עלה, זו אגדה.

<יעקב אדלר: אנחנו פה בארץ, אני אסתדר לבד עם ההגדרה הזאת.

<איתן אטיה: זה לא קשור לעניין תשתיות, זה לא קשור.

<יעקב אדלר: אני מתאר לעצמי שגם עיר ישנה בכל מקום אחר בתבל, גם התמודדה עם זה, כי האדריכלים אז לא חשבו על זה.

<איתן אטיה: זה בדוק ומנותח מקצועית, אם תרצו לקיים פה דיון על זה ולהביא אנשי מקצוע, נוכל להביא.

<איתן אטיה: האגדה הזאת שזה מותנה בזה שכל ערי ישראל יהיו סלולות לאורך ולרוחב, זאת פשוט אגדה, זה לא נכון.

<יעקב אדלר: אני לא חושב שחייבים לסיים את כל התשתיות ולעשות הכול, אבל אני כן רוצה לגעת בנקודה, שאתה מייצג את פורום ה-15.

<יעקב אדלר: חסרים לי פה דווקא נציגי ערים חלשות יותר, שמודעות לעניין הזה ורוצות, ויכול להיות שלא מסוגלות.

<יעקב אדלר: יכול להיות שהיה צריך – לא בשביל לרשת את כל העיר – אם אצלך אתה מרושת בעיר מבחינת אופניים ב-20%.

<איתן אטיה: יש בתל אביב כ-150 קילומטר.

<יעקב אדלר: שזה אומר בערך 20%, 25%.

<איתן אטיה: קצת יותר.

<יעקב אדלר: 40%, אוקי?

<יעקב אדלר: יש רשויות שאין 4%.

<איתן אטיה: גם ברוב לונדון אין.

<יעקב אדלר: יש מקומות שהתשתית הזאת היא בדיוק הסיפור, האם הפקח מוריד אותו לכביש או מוריד אותו לשביל אופניים, ואם אין שביל אופניים, הוא מוריד אותו לכביש, ושם בוודאי הסכנה גדולה יותר.

<איתן אטיה: חבר הכנסת אשר, אנא האזן לי טוב, אין אף מדינה בעולם ולו אחת, וזה לא משנה אם יש או אין שבילי אופניים, אין אף מדינה בעולם שבה לאופניים רגילים מותר לנסוע על מדרכה.

<איתן אטיה: אין מדינה אחת כזו בתבל.

<איתן אטיה: אגב, בלונדון יש נת"צים.

<יעקב אדלר: איתן, זה בסדר, אני מדבר על נקודה אחרת.

<אלי דלל: נעשה סקר על ידי מרכז שלטון מקומי, כמה שבילי אופניים יש בערים, גם בערים החלשות, ומה ניתן לעשות כדי לקבל תקציבים ממשרד התחבורה, לקדם את אותם שבילי אופניים.

<אלי דלל: גם לא נעשה מספיק.

<יעקב אדלר: בנקודה הזאת שלא נעשה מספיק, אני חושב שצריך לגעת גם בנושא התשתיות, וצריך להוציא פנייה למשרד התחבורה ולמשרד הפנים על איזשהו שיתוף פעולה ביניהם, שיכול להיות שיצטרכו להכניס פרמטרים של מענקים שנותנים לרשויות, מענקי פיתוח לרשויות.

<אבנר פלור: זה כבר קיים היום.

<יעקב אדלר: בתחבורה, גם לשבילי אופניים?

<אבנר פלור: בוודאי, כן, אני אציג את זה גם.

<חגית אוריין: אבנר, יש לו"ז לביצוע?

<יעקב אדלר: סליחה, עוד פעם אחת, אני מוציא אותך.

<חגית אוריין: אבל כולם פה - - -

<יעקב אדלר: לא כולם, לא כולם.

<חגית אוריין: רק אני?

<יעקב אדלר: סגן ראש עיריית נתניה.

<אלי דלל: אני מברך על הישיבה, כבוד היושב ראש, חבר הכנסת יעקב אשר.

<אלי דלל: לא מעט שנים אנחנו מדברים על נושא האופניים החשמליים, וכל פעם זה טלאי על טלאי.

<אלי דלל: לפני כשנה וחצי היתה פריצת דרך, כשהתקיימו שתי ועדות ביחד, גם ועדת הפנים וגם ועדת הכלכלה, ושם באמת נקבעו כבר תקנות.

<אלי דלל: אני רוצה להזכיר, שהיתה התלבטות האם גיל 13, 14, ונקבעו לא מעט ואני שמח עליהן.

<אלי דלל: אבל הדברים לא נסגרו, וחבל שלא סגרו את כל הקצוות.

<אלי דלל: לפני כחודש ימים היתה בנתניה ועדת חירום בנושא של תאונות דרכים, והשתתפו גם יושב ראש הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<אלי דלל: בנתניה היו שישה הרוגים בחצי שנה לעומת הרוג אחד בשנה שעברה.

<אלי דלל: השנה נהרג אצלנו נער בן 16, כשהוא רכב על אופניים חשמליים והוא היה ללא קסדה, נתקל ברכב על השמשה והוא נהרג.

<רחלי טבת ויזל: בן 15, פחות מהגיל המותר.

<אלי דלל: פחות מ-16, לא משנה, הוא נהרג.

<רחלי טבת ויזל: זה משנה, כי זה לא חוקי.

<אלי דלל: אסור לנו לשפוך את התינוק עם המים.

<אלי דלל: רכיבת אופניים צריך לעודד, והרבה – בבתי ספר, בגני ילדים, יש הרבה מאוד פרויקטים, אנחנו מובילים אותם גם בנתניה, מעודדים, רוכבים עם תלמידים, אבל איפה הבעיה?

<אלי דלל: היום קיימת הפקרות.

<אלי דלל: אני אומר את זה, כי כואב לי כשאני רואה את הדברים.

<אלי דלל: באנו משלחת מנתניה של חמישה אנשים – מנהל הפיקוח, אחראי על הנושא בדרכים וועדת התחבורה.

<אלי דלל: ישנה הפקרות גדולה, ומה שקיים בנתניה, קיים גם בערים אחרות.

<אלי דלל: מבחינתי אין הסדרה, אין רגולציה, מבחינתי אין רישוי, מבחינתי אין פיקוח, ולמרות שנאמר פה שמקדמים פיקוח, אבל אם לא נותנים דוח ואם נעלמים רוכבי אופניים מקצה לקצה ואי אפשר לתפוס אותם, מבחינתי אי אפשר לעשות פיקוח ואין כלים לפיקוח ואין מספיק הסברה.

<אלי דלל: צריך להבדיל בין אופניים לבין אופניים עם מנוע חשמלי.

<אלי דלל: אופניים עם מנוע חשמלי, צריך להגדיר אותם אופנוע עם מנוע עזר, זאת ההגדרה שלהם, ואם לא נגדיר אותם ככה, שום דבר לא ישתנה.

<אלי דלל: יש מה שנקרא טוסטוס, וזה אופנוע עם מנוע עזר.

<אלי דלל: האופניים עם מנוע עזר, שהמנוע שלהם חשמלי, הם לא שונים.

<אלי דלל: דרך אגב, היום מייצרים אופניים שנראים מסיביים עם צמיג של 5-4 צול.

<קריאה: על בנזין.

<אלי דלל: לא חשוב, אבל עדיין אלה אופניים חשמליים, שצריך לשנות להם את ההגדרה לאופנוע עם מנוע עזר.

<אלי דלל: ברגע שנשנה את ההגדרה הזאת, אין לי שום בעיה שיתנו הקלה ברישוי, יתנו הקלה בתעודת נהיגה או כל דבר אחר, אבל לא יכול להיות מצב שאותם רוכבים על האופניים החשמליים יכולים להרכיב שניים או שלושה ילדים, כשהפקח שלי אומר לי: אני לא יכול לרדוף אחריו, ובצדק, כי גם שוטר לא יכול לרדוף, כי הוא לא רוצה לרדוף, ולמה?

<אלי דלל: כי הוא יודע שאם הוא ירדוף אחריו, הוא חס וחלילה ייתקע באיזשהו מקום, והוא לא רוצה לעשות את זה, כי חס וחלילה מישהו יכול להיהרג, אז הוא לא עושה את זה.

<אלי דלל: אין לוחית רישוי, אתה לא יכול לצלם, אתה לא יכול להגיע אליו, ואלה רוב הרוכבים.

<אלי דלל: הם צצים מכל מקום.

<אלי דלל: היום אתה לא מסוגל לנהוג בעיר בצורה בטוחה בשום פנים ואופן.

<אלי דלל: לכן, צריכה להיות פה השלמה של הרגולציה.

<אלי דלל: קודם כל, אני שמח על מה שנעשה עד היום, ואני חייב לומר ששר התחבורה עושה המון בתחום התשתיות לכל אורך הדרך.

<אלי דלל: נכון שיש כמה דברים בנתניה, שאנחנו רוצים יותר, למשל: היום בגשרי נתניה אין מעבר לא להולכי רגל ולא לרוכבי אופניים.

<אלי דלל: צריך לגשר בין מזרח לבין מערב, נלחמים על זה כמעט שלוש שנים, אבל עדיין שר התחבורה עושה מעל ומעבר, אין לי בעיה אתו.

<אלי דלל: בנושא הרגולציה, כל אחד במשרד שלו עושה את המיטב, אבל לא יכול להיות שהרישוי פה לא קיים.

<אלי דלל: לכן אמרתי שיש להגדיר את האופניים החשמליים כאופנוע עם מנוע חשמלי.

<אלי דלל: חייבת להיות לוחית רישוי.

<אלי דלל: אני זוכר את עצמי בגיל 10, 15 – היתה לוחית רישוי מאחורי האופניים.

<אלי דלל: אני מבקש להגדיר את ההגדרה הזאת, וזה לדעתי יציל חיים, כשאנחנו דנים פה בפיקוח נפש.

<אלי דלל: תודה.

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: אילן גרודסקי, עמותת אור ירוק.

<אילן גרודסקי: אני מבקש להצטרף לברכות ולהודות לך על קיומו של הדיון החשוב הזה ועל המפגש שמקדם את נושא בטיחותם של כל הרוכבים ושל הולכי הרגל סביב הכלים החשמליים.

<אילן גרודסקי: למרות כל הפעולות שנעשו, ויש לנו הערכה רבה גם לפעולות האכיפה וגם לפעולות ההסברה שמתבצעות, הבעיה מחמירה.

<אילן גרודסקי: אני לא אלאה את הוועדה, מר אטיה דיבר כאן על הנתונים של מכון גרטנר.

<אילן גרודסקי: התמצית שלהם מונחת כאן, אני יכול לספק אותה לפרוטוקול של הוועדה, והתוצאות הן מאוד לא טובות.

<אילן גרודסקי: אני לא אכנס למספרים, אבל על פי מכון גרטנר, ב-2016 – 650 פצועים בכל מיני רמות ו-10 הרוגים בכל המשפחה של הכלים החשמליים.

<אילן גרודסקי: זה פי תשע יותר ממה שקרה בשנה שגיא נפגע, וכמעט כולם נפגעו בצורה יותר קשה ויותר מסובכת מהפציעה הזאת, ואני מצטרף כאן ומודה לך שהזמנת את הרופא להציג כאן נכוחה את הפרטים.

<אילן גרודסקי: אנחנו בעמותת אור ירוק חברנו השבוע לארגון בטרם, הנציגות של בטרם נמצאת כאן, ואנחנו החלטנו ליזום את הקמתו של פורום מומחים, שולחן עגול, זה יהיה מהיר, זה יהיה בשקיפות, ואנחנו נפנה לרוב היושבים כאן כדי להזמין אותם להצטרף לצוות הזה.

<אילן גרודסקי: אנחנו מגישים לוועדה את שמונת הנושאים שבחרנו לעסוק בהם, בתוכם גם נושאים שהעלו כאן בדיון, אם זה ביטוח ואם זה הסדרה ואם זה רישוי ואכיפה.

<אילן גרודסקי: אני רק מבקש להזכיר כאן לסיכום העדכון שלנו את הפעילות שלנו באור ירוק.

<אילן גרודסקי: לפני שלוש שנים החל כבר שר התחבורה לדבר על הסדרת קסדה לרוכבים הבגירים.

<אילן גרודסקי: זה בוצע אך ורק על קורקינטים, זה לא התקדם מעבר לכך.

<אילן גרודסקי: שמענו את תוצאת הקסדה.

<אילן גרודסקי: כולנו גם זוכרים, שכאשר יש רכיבה על המדרכה, חובש הקסדה גם פוגע בהולך הרגל שהוא ללא קסדה, ויכול להיות שהוא גם גורם פה איזשהו נזק נוסף.

<אילן גרודסקי: אנחנו צריכים לראות את התמונה הכוללת.

<אילן גרודסקי: אני מודה בהזדמנות הזאת לכל הצוות המקצועי של בטרם, על הפתיחות ועל שיתוף הפעולה, ואני חושב שהיא תעשה כאן עבודה מהירה וטובה.

<אילן גרודסקי: תודה רבה.

<יעקב אדלר: עורך דין אלי דסה, מייצג לקוחה שנפגעה מהוברבורד, רק אל תחזור על דברים שכבר נאמרו.

<אלי דסה: אין לי מספרים של כלל האוכלוסייה, רק מספרים מהמשרד שלי – שישה קטינים נפגעו משימוש בהוברבורד.

<אלי דסה: חמישה מתוך השישה מתחת לגיל 10.

<אלי דסה: יש משהו מעניין פה, הנוהל הייבוא – יש פה הוראה מאוד חשובה, שלא כלולה בתקנות, שזה נושא של הדרכה מעשית למשתמש.

<אלי דסה: היבואנים, יכול להיות בצדק, יכול להיות שלא, אומרים: מה לנו ולמשתמש?

<אלי דסה: אנחנו רק מוכרים את הדבר לחנויות, בחנויות כל אחד בא מהמדף לקחת את ההוברבורד לילד שלו.

<אלי דסה: יכול להיות שזה גם אחריות של ההורה, אבל זאת בטח אחריות שלנו להסדיר את השימוש בדבר הזה.

<אלי דסה: אני אולי אחדש לחלק, אפשר לעשות ביטוח להוברבורד, לרכינוע ובפול, ואפשר גם לקלנועית – אפשר, מה הבעיה היום בפול?

<אלי דסה: הפול יודעים יותר לעבוד עם הנושא של הסגוויי מבחינת מספור, מבחינה פרוצדורלית, בהוברבורד זה קצת יותר קשה.

<אלי דסה: אפשר לעשות ביטוח, אף אחד לא יודע על זה.

<ישראל אסל: הוברבורד לא מבוטח, אי אפשר.

<אלי דסה: זה רכינוע, רכינוע אפשר לעשות לפי התקנות.

<ישראל אסל: רכינוע זה סגווי.

<אלי דסה: לא רק.

<יעקב אדלר: זה גם הוברבורד, נכון?

<אלי דסה: בסוגריים רשום ליד התקנות רכינוע, סגווי והוברבורד, זה אותו דבר.

<ישראל אסל: החוזה של המפקחת על הביטוח.

<אלי דסה: בסדר, אלה התקנות, הן לא לפי החוזה כרגע.

<אלי דסה: בכל מקרה, שווה ואפשר לבטח את השימוש; מה גם שאפשר להטיל איזושהי חובה על החנות לא למכור להורה, למכור למשתמש, לדעת מי מוכר.

<אלי דסה: כשאני בא למכור רכב מהסוכנות, לא נותנים לי לצאת מהסוכנות בלי ביטוח חובה.

<אלי דסה: יש חובות שיכולות לחול גם על המוכר, לא רק על ההורה, אפשר להשתמש בזה.

<יעקב אדלר: חד משמעית, רק מישהו צריך לכתוב אותם, אבנר.

<אלי דסה: תודה רבה על ההזמנה.

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: יש פה כמה נציגים של היבואנים, בעלי העסקים שמוכרים קורקינט.

<יעקב אדלר: אני אשמח מאוד לשמוע את הצד הזה, אבל ביקשו שלושה, השאלה אם זה בסדר שאחד ייצג אתכם.

<יעקב אדלר: אם מישהו ירצה להוסיף, שיוסיף.

<יושי יוסף בלוט: שמי יושי בלוט, מנהל של רשת אקופאן.

<יושי יוסף בלוט: קודם כל, אני מברך פה על כל העבודה וכל מה שנעשה.

<יושי יוסף בלוט: נאמרו דברי טעם וגם עשינו דרך מאז הישיבות האחרונות.

<יושי יוסף בלוט: אני מצטרף כמובן לכל מה שאמרו על הקסדות ועל ההוראות.

<יושי יוסף בלוט: לא דיברו פה על עוד תקנות אפשריות מעבר למה שכבר נאמר על תשתית.

<יושי יוסף בלוט: גם מצדנו לקדם את הבטיחות ואת השימוש המוסדר בכלים האלה, זה אינטרס ממעלה ראשונה, ואנחנו יותר מכולם רוצים שזה יהיה הכי בטוח שאפשר.

<יושי יוסף בלוט: נכון להיום חלים כל מיני חובות על היבואנים בלבד, והחובות האלה נעצרים ברמה של מכון התקנים ואולי משרד התחבורה.

<יושי יוסף בלוט: זה לא זולג לכל מיני חנויות קטנים ומפיצים קטנים, שכמו שהזכירו פה מוכרים הוברבורד מהמדף או מוכרים אופניים בלי שום פיקוח, בלי שום השגחה, בלי שום הדרכה, שפחות אכפת להם אם זה ילד בן 12, בן 13 או ילד בן 15, והדבר הזה לדעתנו חייב להיפסק.

<יושי יוסף בלוט: כמו שלא כל אחד יכול למכור כלי רכב כמו אופנוע, גם כל החנויות הקטנות האלה שרק מחפשות את הפרנסה שלהן, פחות מדאיגים אותם גם הבטיחות וגם החוק.

<יושי יוסף בלוט: צריכים לעבור איזשהו תהליך של רישוי למוכר, שמדריך את החובות לשמור על בטיחות הציבור.

<יושי יוסף בלוט: לא דיברו על זה בכלל, אני חושב שרוב התופעות המסוכנות דווקא נולדות שם, לא אצל היבואנים הגדולים, לא אצל מצמן, לא אצל רוזן, לא אצל גרין בייק ולא אצלנו באקופאן, שם כל מיני חאפרים קטנים פירטיים גם עושים דברים חמורים, גם מוכרים את זה בצורה לא בטוחה.

<יעקב אדלר: אבל מה קורה כשמישהו בא לקנות אצלכם ישירות?

<יושי יוסף בלוט: אני שמח להגיד שהרבה שנים אנחנו לא מוכרים ולא מפרסמים לילדים, וגם לא לבני נוער.

<יושי יוסף בלוט: גם נהגים מגיל 16 שהם חוקיים, גם זה לא מעניין אותנו, דווקא מעניין אותנו הסגמנט שדיברו עליו קודם, של בני 21 עד 40, שככה מתניידים לעבודה בצורה בטוחה, שהם בעלי רישיון נהיגה, שהם חובשים קסדה, שהם מרכיבים ילד מאחור בצורה אחראית עם כיסא תקני, ולא כל התופעות הפיראטיות, כי זה הדבר שיכול לגמור לנו את הדרך שאנחנו מנסים לעשות.

<יושי יוסף בלוט: אם היו עושים איזשהו רישוי לחנות, אם היו עושים איזשהו רישוי למשווק, שאומר: זה מה שאתה צריך לעשות, כמו שאתה מוכר אופנועים, יש תקן, יש רישוי עסקים, יש רישוי, יש קצין רכב, זה היה מצמצם המון המון מהתופעות האלה.

<יעקב אדלר: כולנו חוזרים על עצמנו.

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: דיברו על נושא ביטוח, אריאל מונין, לשכת סוכני ביטוח.

<אריאל מונין: אנחנו מלווים גם את הוועדה הזאת, וגם בעצמנו אנחנו חשופים כבר שלוש שנים לעשות קצת סדר, אנחנו סוכני הביטוח.

<אריאל מונין: כל עוד לא יוגדר כביטוח חובה – ואני אזכיר לכם שביטוח חובה, כשמו כן הוא – אי אפשר לחייב אף אחד.

<אריאל מונין: פנינו לחברות הביטוח וניסינו להתניע מהלך, שהצליח בחלקו, ופה אני קורא גם לנציגי משרד האוצר לעזור לנו להשלים אותו.

<יעקב אדלר: אגב, נמצא פה נציג משרד האוצר?

<קריאה: כן.

<ישראל אסל: המפקח על הביטוח, אתה צריך להיות בחזית.

<ישראל אסל: השארת אותנו בלי ביטוח.

<יעקב אדלר: שב אתנו, השם שלך מופיע.

<אריאל מונין: יש היום כמה אפשרויות בשוק לבטח, ופה נחזור לבעיה של ההורים.

<אריאל מונין: יש אפשרות לרכוש תאונות אישיות, זה גם לא עולה רבה כסף, רק שזה לא חובה.

<אריאל מונין: אם זה לא חובה, או שכן או שלא.

<אריאל מונין: יש לזה היענות מסוימת, תאונות אישיות שיכסו את הילד או את הבגיר.

<אריאל מונין: כיסוי צד ג' חלקי, גם אם הוא לא מושלם וזה לא עומד בתעבורות של חוק הפלת"ד, תבינו שרובנו יכולים לעמוד בנזק של 10,000 שקל, כל משפחה בסוף תעמוד בזה.

<אריאל מונין: בנזק גדול של מאות אלפים כבר תהיה בעיה.

<יעקב אדלר: כל עוד זה לא חובה – אבל אתה אומר שהאפשרות קיימת, יש איזה מגבלות על העניין הזה?

<יעקב אדלר: יש בעיות?

<ישראל אסל: אני אגיד כמה דברים, ואני אסביר את הנקודה הזאת.

<ישראל אסל: אני עורך דין ישראל אסל.

<ישראל אסל: אני הגשתי עתירה לבג"ץ בנושא הזה, כי אני חושב שבניין מתחילים לבנות מהיסודות ולא מהתקרה.

<ישראל אסל: מה שקרה פה זה שבארבע, חמש שנים, משרד התחבורה נתן לכלים האלה להיכנס בלי שום אכיפה ובלי שום כלום.

<ישראל אסל: נוצר מצב שעל הכבישים נהיו 100,000, 150,000 כלים, ועכשיו יש בעיה, מה עושים איתם?

<ישראל אסל: הם פטרו את עצמם מכל נושא הרישוי.

<ישראל אסל: ברגע שאתה פוטר את עצמך מנושא הרישוי, אז באופן אוטומטי גם אי אפשר לבטח בביטוח חובה.

<ישראל אסל: המפקחת על הביטוח אמרה: איך אני עכשיו אצא מהברוך הזה שנכנסתי אליו?

<ישראל אסל: אז היא אמרה: טוב, נוריד את כולם לכביש, ומי שייפגע בכביש, כלי הרכב שיפגעו בהם, ישלמו.

<ישראל אסל: אותו ילד קטן שהגיע לפה, זה המקרה הקל.

<ישראל אסל: אנחנו נתקלים במקרים קשים, של הרוגים, של פצועים קשה, ילדים.

<ישראל אסל: לפני דקה אני מקבל עכשיו במייל כתב הגנה של חברת ביטוח, שאומרת: ילד שנפצע, שברים בעמוד שדרה, נסע על אופניים חשמליים, לא מגיע לו פיצוי, למה?

<ישראל אסל: כי יש פסק דין של כפר סבא, יש פסק דין של השופט אלדד נבו, שאומר שזה כלי רכב מנועי, שחייבים לבטח אותו בביטוח חובה.

<ישראל אסל: איך יוצאים מהפלונטר הזה?

<ישראל אסל: מגישים עתירה לבג"ץ ומביאים את משרד התחבורה שיסביר ומביאים את המפקח על הביטוח שיסביר – איזה בדיקות אתם עשיתם לפני שהכנסתם את הכלים האלה לארץ?

<יעקב אדלר: איפה נמצא ההליך הזה?

<ישראל אסל: סיבתכם אותנו במשהו שעכשיו - - -

<יעקב אדלר: תעדכן אותנו, איפה נמצא ההליך הזה.

<ישראל אסל: עד סוף אוקטובר הם יענו לעתירה.

<ישראל אסל: הם יענו לעתירה, ונראה מה הם אומרים.

<ישראל אסל: הם סיבכו אותנו בצרה שלא ברא השטן.

<ישראל אסל: עכשיו כל מה שהם מנסים לעשות זה כל מיני תיקונים למוטציה.

<קריאה: בדיוק.

<ישראל אסל: מה שצריך לעשות – וזה מה שנכפה עליהם לעשות – זה לאסוף את כל הכלים, לעשות להם רישוי ולעשות להם ביטוח.

<ישראל אסל: אם לא עשיתם את זה בזמן אמת, תעשו את זה עכשיו ותוציאו אותנו מהבלגן הזה שעשיתם, מה זה הדבר הזה?

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: נציג משרד האוצר, יש משהו להוסיף?

<יעקב אדלר: אין כרגע מניעה לעשות ביטוח גם על הצד שזה לא ביטוח חובה כרגע, יש איזה מגבלות מצדכם בעניין הזה?

<ניר ברטל: רשות שוק ההון מפקחת על שווקי ביטוח, היא לא מפקחת על כלים כאלה ואחרים והיא לא מסדירה שווקים.

<ניר ברטל: ברגע שהרגולטור או בשוק מסוים נקבעה חובת ביטוח, אם בחוק הפיצויים או בחובת ביטוח בתקנות של מי שמסדיר, כמו שחייבים קסדה, אפשר גם לקבוע שחייבים ביטוח, או שנקבע בתקנות שלא חייבים ביטוח.

<ניר ברטל: אנחנו פועלים בהתאם לחובות שנקבעו ומסדירים את השוק.

<ישראל אסל: זה לא נכון.

<ישראל אסל: לא למרוח, זה לא נכון.

<ישראל אסל: אתם בקלנועית הוריתם לפול לעשות ביטוח, ולגבי קלנועית, הפסיקה של בתי המשפט אומרת: זה לא כלי רכב מנועי, אז למה אתה אומר לפי תקנות?

<ישראל אסל: איזה תקנות יש בנושא הזה?

<ישראל אסל: אין שום תקנות.

<יעקב אדלר: תודה.

<יעקב אדלר: הובהרת היטב.

<יעקב אדלר: תשובה.

<יעקב אדלר: זאת גם היתה השאלה שלי בהתחלה, וראיתי שאתה מסתכל עלי ככה.

<יעקב אדלר: האם יש איזה שהם דברים שאתם יכולים לעשות עד החובה?

<יעקב אדלר: האם יש דברים שאתם יכולים לעשות או שאתם יכולים למנוע - - -

<ניר ברטל: יש הרבה מאוד דברים שאנחנו יכולים לעשות, אבל אני חוזר ואומר, שקודם כל צריך לקבוע איפה תהיה החובה, אם זאת חובה פלת"דית, אם זאת חובה בתקנות, או אם אין בכלל חובה.

<יעקב אדלר: למשל הקלנוע, מה קרה שם?

<יעקב אדלר: בוא תספר לנו מה קרה.

<ניר ברטל: הפול לא מוכר ביטוחים לקלנועית, כי קלנועית זה לא רכב מנועי.

<ישראל אסל: תקרא את החוזר של המפקח על הביטוח, אתה בא משם.

<אלי דסה: יש לנו אנשים שנפגעו בקלנועית, ויש להם ביטוח בפול, וגם סגווי.

<קריאה: זה לא חובה עליהם.

<יעקב אדלר: זה שלא חובה, אנחנו יודעים.

<ניר ברטל: אני מכיר את החוזים, לסגווי אכן הפול מוכר, לקלנועית לא, גם לקורקינט הפול לא מוכר ביטוחים, כי נורא ברור אם זה רכב מנועי או לא.

<ניר ברטל: בקלנועית ועל קורקינט יש פסיקות של המחוזי ושל העליון, שאומרות זה כן או לא.

<ניר ברטל: באופניים חשמליים יש כיום שתי פסיקות סותרות שלא.

<ישראל אסל: אבל אתם צריכים לקבוע את זה – אתם, לא בית המשפט העליון.

<ישראל אסל: בינתיים חמש שנים יש ילדים שנהרגים.

<יעקב אדלר: נציגת ארגון בטרם, גלית גלעד.

<יעקב אדלר: לאחר מכן נציג מועצת התלמידים והנוער.

<גלית גלעד: תודה רבה.

<גלית גלעד: האמת שאני מרגישה קצת מיותרת אחרי כל הצעקות והדברים הנכונים שנאמרו.

<גלית גלעד: אני קודם כל רוצה להתייחס לעניין של ההוברבורד, אני חושבת שאנחנו במגמה קשה מאוד של משחק שתפס מקום קצת יותר מדי, ואנחנו רואים את זה עכשיו בחברה הערבית מוצף בכל היישובים.

<גלית גלעד: אנחנו מקבלים עדכונים שזה רק מתגבר.

<יעקב אדלר: את רואה את זה כמשהו שיחלוף אחרי תקופה?

<גלית גלעד: אנחנו לא רואים שזה חולף.

<יעקב אדלר: אני גם לא חושב.

<גלית גלעד: אנחנו רואים שזה רק מתגבר.

<גלית גלעד: כמו תמיד, אנחנו כמו תמיד נדבר בשם הילדים.

<גלית גלעד: מחצית מהנפגעים שאנחנו פוגשים בבתי החולים הם ילדים, ילדים שנפגעים מאופניים חשמליים – אם הם הרוכבים ואם הם הולכי הרגל.

<גלית גלעד: אנחנו יודעים שבהשוואה של שלוש השנים האחרונות, יש בפירוש מגמה שרק הולכת ומדרדרת.

<גלית גלעד: אנחנו עושים מחקרים יחד עם שותפים ולבד.

<גלית גלעד: אנחנו מוצאים שהילדים הללו שרוכבים בגילאי 12, 11, 9, 10, נכנסים לצמתים לא מרומזרים ולא בודקים ימינה ושמאלה, נכנסים לצמתים מרומזרים ועוברים באדום.

<גלית גלעד: אנחנו פוגשים אותם כל יום בכל הארץ בבתי החולים בתכנית שאנחנו מקיימים במחלקות האשפוז.

<גלית גלעד: אני רק רוצה לתת לכם טעימה.

<גלית גלעד: אנחנו פוגשים ילדים שלא יודעים כיצד לבלום בירידה, הכידון נכנס להם לבטן.

<גלית גלעד: אנחנו נפגשים בילדים, שנתקלים בכל מיני מכשולים – מהמורות, בורות, הם עפים מהאופניים ומקבלים פגיעות בראש.

<גלית גלעד: כמו שנאמר פה, ילדים רוכבים בלי קסדה, מאבדים הכרה, מאושפזים, ילדים שלא יודעים להתמודד עם רכב שבא נגדם בצומת, עושים איזושהי פנייה ועפים.

<גלית גלעד: ילדים שעומדים ברכיבה, הם עומדים ברכיבה על האופניים, ואז הם נתקלים בחברים שלהם והם עפים רחוק, וכמובן אותם ילדים מסכנים כמו גיא שהיה פה, שדורסים, רומסים אותם, מפילים אותם וגורמים להם לפגיעות מאוד קשות.

<גלית גלעד: מבחינתנו, המכנה המשותף של כולם זה שהם קיבלו לידם כלי רכב ממונע, בלי כל הכנה מוקדמת.

<גלית גלעד: זה בכלל לא קשור ללימודים שמשרד החינוך עכשיו מלמד אותם.

<גלית גלעד: הם לא יודעים איך להתנהל כרוכב בכלי רכב ממונע, הם לא מבינים את הסיכונים, ואין להם גם חשש מסיכוי לסיכון.

<גלית גלעד: כולנו יודעים שהם צעירים והם עדיין לא מגובשים כימית בראש.

<גלית גלעד: אנחנו אומרים להם שיש פה הפקרות, ואנחנו חייבים לעצור את המדרון הזה, זה מדרון החלקלק הזה.

<גלית גלעד: כמו שחברי אילן ציין, החלטנו להרים את הכפפה.

<גלית גלעד: הבנו שלצעוק, לבכות ולהוציא הודעות לעיתונות לא מספיק.

<גלית גלעד: אנחנו פותחים דיון, שיהיה קצר ולעניין.

<גלית גלעד: אנחנו נגיש לממשלה ולוועדת הכלכלה את ההצעה שלנו, איך לעשות מהלך כולל – לא רק תקינה, לא רק ביטוח, לא רק איזושהי תכנית – חד וחלק כדי להרים את זה, ואנחנו נלך עם זה עד הסוף עד ראש הממשלה.

<גלית גלעד: תודה רבה.

<יעקב אדלר: בני ג'אג'אטי, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<בני ג׳אג׳אטי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

<בני ג׳אג׳אטי: צהרים טובים לכולם.

<בני ג׳אג׳אטי: אני בני ג'אג'אטי, מבקר ויושב ראש ועדת הביקורת במועצת התלמידים והנוער הארצית.

<בני ג׳אג׳אטי: שמעתי את כל מה שנאמר כאן, אבל יש נושא אחד שאני לא זוכר שעלה כאן, לגבי האופניים החשמליים וההוברבורד, הרכינוע.

<בני ג׳אג׳אטי: תלמידים תיכוניסטים, תלמידים מחטיבות ביניים, ואנחנו רואים גם לאחרונה שתלמידים מבתי הספר היסודיים, מגיעים עם האופניים החשמליים לבתי הספר.

<בני ג׳אג׳אטי: מצד אחד, יש לנו חקיקה ותקנות שאומרות שעם האופניים החשמליים צריך לנסוע ורק על הכביש.

<בני ג׳אג׳אטי: מצד שני, אנחנו רואים פה שאותם בני נוער – אגב, נאמר כאן שזה מגיל 16 ומעלה, לפי החוק עדיין לא כל כך יודעים איך להתנהל על הכביש.

<בני ג׳אג׳אטי: גם אם הם בני 16, היום כדי לגשת לתיאוריה, כדי להתחיל ללמוד, צריך להיות בגיל 16 ושלושה חודשים.

<בני ג׳אג׳אטי: מצד שני, יש לנו חינוך לתעבורה בבתי הספר, אבל כשאני אומר "יש לנו", זה בגדר "יש לנו".

<בני ג׳אג׳אטי: זה כתוב במערכת, אבל השיעורים לא מתבצעים.

<בני ג׳אג׳אטי: חינוך לתעבורה יש בכיתות ה' ובכיתות ט' שעה שבועית אחת.

<בני ג׳אג׳אטי: מפניות של תלמידים, של הורים ושל ממנהלי בתי הספר, אנחנו מבינים שגם אין השתלמויות בנושא למורים שמעבירים את החינוך לתעבורה, אין חומר מסודר.

<מקס אבירם: סליחה, ממש לא נכון מה שאתה אומר.

<יעקב אדלר: מקס, אני אתן לך להגיב.

<מקס אבירם: זה ממש לא נכון מה שאתה אומר.

<מקס אבירם: פעם שנייה בקדנציה שלך שאני שומע אותך כאן בוועדה מדבר עם נתונים שגויים לחלוטין.

<בני ג'אג'אטי: מי קבע שהם שגויים?

<מקס אבירם: אני מציע לך לעשות עבודת שטח.

<מקס אבירם: אתה לא נפגשת עם האנשים המקצועיים במשרד בעניין הזה.

<יעקב אדלר: קודם כל, יכול להיות שיש בתי ספר שזה קורה.

<יעקב אדלר: הוא ידבר במסגרת רשות הדיבור שאני ביקשתי ממנו.

<יעקב אדלר: זה טוב להגיד ביקורת בוועדות וזה מצוין.

<יעקב אדלר: אני מבקש ממך כנציג מועצת התלמידים, אולי בפורום יותר רחב שלכם, לעשות פגישה עם המשרד, לשמוע את הדברים, מה מגיע לכם, מה אתם אמורים לקבל, אולי אתם לא מקבלים, להעלות את הנקודות ואולי לבדוק.

<יעקב אדלר: אם לאחר מכן תגיד לי ששום דבר לא קרה או תהיה ועדה, תוכל להעביר את הביקורת, אבל אני חושב שאת הביקורת צריך לא רק לומר כאן, אלא גם מול אנשי המקצוע בעניין הזה.

<יעקב אדלר: תיכף אשמע אותו, תשלים את הדברים שלך.

<בני ג'אג'אטי: במסגרת הדברים שאמרת, אני מאמין במשפט ודוגל בו, שלא רק דיבורים, אלא מעשים.

<בני ג'אג'אטי: זה יפה שאנחנו כאן כולנו יושבים ומדברים ומדברים, אבל בסופו של דבר, אנחנו כן מבצעים את עבודת השטח ואנחנו כן בודקים, ולבוא ולהגיד שהדברים שלי שגויים?

<בני ג'אג'אטי: אתה לא יודע עם מי דיברתי לפני הוועדה ואיזה מורים דיברו אתי ואיזה מנהלי בתי ספר אמרו לי ככה וככה ותלמידים והורים.

<בני ג'אג'אטי: לבוא ולתקוף זה הכי קל.

<רחלי טבת ויזל: סליחה, אנחנו גם בדקנו, 2,800 כיתות למדו חינוך תעבורתי.

<רחלי טבת ויזל: בימים אלה מבוצעת השתלמות חינוך תעבורתי למורים שהיא מעודכנת.

<יעקב אדלר: אני יודע שיש התעוררות בעניין הזה, ויכול להיות שיש גם מקומות שלא.

<מקס אבירם: אני אפגש אתכם ואני קצת אלמד אתכם.

<יעקב אדלר: אני לא מגן באופן טבעי על משרדי ממשלה, רק אני רוצה לומר לך – לא סתם אמרתי את זה גם קודם – אנחנו בישיבה עשירית שלנו.

<יעקב אדלר: קרו פה דברים.

<יעקב אדלר: אני זוקף את זה חלק לזכותנו גם כן ולזכות כל אלה שנמצאים פה ושמגיעים בחריצות לוועדות האלה, כי קרה גם שינוי במשרד החינוך, התחילו לנער תכניות ישנות, התחילו לנער תובנות ישנות, ואני אומר את זה לשבחו של מקס, ואני הייתי אתו בתהליך הזה.

<יעקב אדלר: לפני שנתיים ישבנו בישיבה אצל המנכ"לית והתחלנו להעלות את הדברים הללו.

<יעקב אדלר: היו התקדמויות, הרשות הלאומית היום עובדת יד ביד עם משרד החינוך בעניין, יש התקדמות.

<יעקב אדלר: יכול להיות שיש מקומות שעדיין לא, ולכן הביקורת הבונה שלך היא טובה, אל תפחד להגיד ביקורת.

<יעקב אדלר: אבל אני יכול לייעץ לך עם זקני הלבן וזה גם מה שמקס אומר לך, שעדיף שתשבו מולם ותתנו גם את האינפורמציה שיש לכם, כי יכול להיות שיש מקומות שבהם קורים דברים כאלה, אבל תקבלו גם אינפורמציה, ואם לאחר מכן תישאר ביקורת, בשמחה.

<יעקב אדלר: אל תפחדו להגיד ביקורת, זה בסדר גמור.

<בני ג'אג'אטי: אוקי.

<בני ג'אג'אטי: לסיום דבריי, כמו שאמרת, אני רוצה לשבח את נושא האכיפה, אבל שוב פעם, כביקורת בונה כמו שאמרת, אנחנו כן חושבים שעדיין צריך יותר אכיפה גם על אופניים חשמליים וגם על ההוברבורד וכל הכלים שיש.

<בני ג'אג'אטי: תודה רבה.

<יעקב אדלר: על זה אין ויכוח.

<יעקב אדלר: תודה רבה ותודה רבה על שיתוף הפעולה שלכם, אני חושב שהוא חשוב מאוד גם כן.

<יעקב אדלר: מקס, התכוונתי לתת לך בכל מקרה את רשות הדיבור.

<מקס אבירם: אני גידלתי כמה דורות כמוך במערכת החינוך.

<מקס אבירם: בהיותי מורה ואיש חינוך כבר המון המון שנים, למעלה מ-30 שנה, אל"ף אני רוצה שתדע שאנחנו בשיח עם האחראית שלכם כדי לעשות איזשהו שולחן עגול ולגייס את מועצת התלמידים הארצית לטובת הארצית.

<בני ג'אג'אטי: אנחנו נשמח.

<מקס אבירם: אני יודע שאתם תשמחו, גם אנחנו נשמח.

<מקס אבירם: למשל, אני חושב שמועצת תלמידים בסוגיה הזאת של אופניים חשמליים והוברבורד והסיטואציה או התופעה שבה תלמידים מגיעים לבית ספר עם הכלי הזה, בשעה שהם לא בגיל המתאים וכן הלאה, יכול להיות שפעולה משותפת בין תלמידים בגובה העיניים, שיפעלו בתוך בתי הספר על מנת למגר את התופעה הזאת, תהיה צעד מאוד מאוד מבורך של מועצת התלמידים הארצית בעניין הזה.

<מקס אבירם: אני לא אמרתי את מה שאמרתי כדי לתקוף אותך, חס וחלילה, או להגיד שאין סיטואציה כזאת של בתי ספר שמקבלים שעות ולא משתמשים בהן.

<מקס אבירם: אפשר למצוא את זה גם במתמטיקה וגם בתנ"ך, לא על זה השיח.

<מקס אבירם: השיח הוא לנסות ולמצוא איזושהי דרך, שכל הכוחות הפועלים – זה מה שאנחנו מנסים לעשות בעצם – יפעלו יחד על מנת לקדם את סוגיית הבטיחות, במיוחד בתופעה הזאת של האופניים החשמליים וההוברבורד וכן הלאה.

<מקס אבירם: קודם כל, צריך לדעת שאנחנו משתדלים במערכות שקיימות לנו להנגיש קודם כל את המידע לגבי העניין הזה.

<מקס אבירם: אדוני היושב ראש, כשהתקנות הראשונות של האופניים החשמליים יצאו, גיל 14 עד 16 וגיל 16 ומעלה, אנחנו כמובן הנגשנו את המידע הזה גם להורים, גם לבתי ספר וגם לתלמידים באמצעות המערכות האלקטרוניות שיש במשרד, אחר כך שונו התקנות לגיל 16 ומעלה, אז גם עשינו כך, וממש היום הראתה לי מנהלת הוועדה שלך מכתב שאנחנו שלחנו לפני שבוע לגבי ההוברבורד באמצעות המערכות האלה לכל מנהלי בתי הספר עם הצעה לשלוח להורים, והיא הראתה לי את המכתב שהיא קיבלה כאימא.

<מקס אבירם: הראו לי את זה עוד כל מיני אנשים, שמנגישים את המידע לגבי מה מותר, מה אסור וכן הלאה.

<מקס אבירם: אבל זאת בעיני ההתמודדות גם של מערכת החינוך וגם שלנו בתוך המערכת.

<מקס אבירם: אין לי ספק שצריך להסדיר את כל הסיפור של הכלים הגנריים האלה.

<יעקב אדלר: אבל ההסדרה תוכל לעזור לכם בחדות של ההסברה ובחדות של החינוך.

<מקס אבירם: בדיוק, אבל יש עוד תופעה אחת, אדוני היושב ראש, שאותה אני רוצה להדגיש כאן, תופעה שאנחנו מאוד מאוד מחפשים את הדרך איך להיאבק בה, זאת הסיטואציה בה הצד השלישי במערכת החינוך, שהוא לא פחות חשוב מהמורים והתלמידים, שזה ההורים, והיתה לי הזדמנות גם לומר את זה ברדיו לא מזמן, שמאפשרים לעצמם ולילדיהם לקנות את הכלים האלה ולהשתמש בהם, בשעה שעל פי התקנות אסור להם להשתמש בזה.

<מקס אבירם: זאת תופעה נרחבת, שקיימת בכל רחבי הארץ, ואנחנו צריכים למצוא לזה את הפתרון.

<יעקב אדלר: יש לנו עוד כמה אנשים שארצה לשמוע, ולאחר מכן אבנר יתאר מה הולך להיות הלאה ומתי אנחנו מתכנסים לתקנות המלאות, מה שנקרא.

<יעקב אדלר: עורכת הדין רחלי הכהן, בקצרה.

<רחלי הכהן: אז אני רוצה רק להתייחס קודם כל לנתון שהביא אבנר ממשרד התחבורה.

<רחלי הכהן: הוא ציין שלפחות מהנתונים שיש לנו מהלמ"ס ממאי 2016, רוב הקטינים שנפגעו בתאונות דרכים של אופניים חשמליים וקורקינטים היו מתחת לגיל 16.

<רחלי הכהן: זה הנתון של הלמ"ס.

<רחלי הכהן: לגופו של עניין, גם אנחנו סבורים כמובן שיש צורך בהסדרה, היות שמדובר בכלי רכב לכל דבר ועניין; קל וחומר עם המעבר של כלים רבים לכביש, שזה מה שגם התייחס בדבריו נציג פורום ה-15.

<רחלי הכהן: אנחנו חושבים שיש צורך לקבוע חובת רישוי, שכוללת לימוד תיאוריה ולימוד של הפעלת כלל הכלים כדי לא להגיע למצבים אותם תיארה גלית.

<יעקב אדלר: את מצטרפת לקואליציה כמעט מקיר לקיר בעניין הזה.

<יעקב אדלר: הדר ארדיטי, מנהל אכיפה עירונית, עיריית פתח תקווה, רצית להוסיף משהו?

<יעקב אדלר: אני מבין שאצלכם התחילו לאכוף.

<הדר ארדיטי: אצלנו מתחילים עכשיו בשלב של הפרסום, כבר יש חבר'ה שעברו את השלב של ההכשרה, עברו חמישה ועוד 15 יוצאים במהלך נובמבר, וזה משלים, אבל הנקודה שלי היא קצת שונה, ואליה פחות התייחסו.

<הדר ארדיטי: אוקי, הצלחנו, תפסנו את החבר'ה על המדרכה, הורדנו את מי שצריך מהכביש, מה עושים עם כל אלה מגיל 12 עד 15, שזה גיל האחריות הפלילית?

<הדר ארדיטי: מה אנחנו עושים איתם?

<הדר ארדיטי: אני מוריד אותם לכביש?

<הדר ארדיטי: הרי אסור להם בכלל מלכתחילה לרכוב על המדרכה או על הכביש או על הכלי בכלל.

<הדר ארדיטי: אני מחרים את הכלי?

<הדר ארדיטי: מה אני עושה איתם?

<הדר ארדיטי: לתת דוחות אני יודע, זה בסדר, אני יודע לזהות את ההורים, אני יודע לזהות את הילד, אני יכול לתת, מה אני עושה הלאה איתם?

<הדר ארדיטי: זה משהו שאנחנו צריכים לתת עליו את הדעת.

<יעקב אדלר: על זה אתה גם יכול לתת דוח?

<יעקב אדלר: זאת אומרת, אם אתה רואה ילד בן 12 שנוהג על כלי, שהוא רק מגיל 16?

<איתן אטיה: אני רוצה לפרט פה מה החוק, החוק ונוהל היועץ קבעו את העניין הזה בצורה מאוד ברורה.

<איתן אטיה: יש נוהל אכיפה של היועץ.

<איתן אטיה: במצב כזה של שימוש אי חוקי, זה כמו ששוטר במשטרת התנועה נמצא באמצע כביש מספר 1 וילד בגיל 14 - -

<יעקב אדלר: ילד בן 10 נוהג.

<איתן אטיה: - - אז ברור שזה לא רק דוח על זה שהוא שנסע, אלא חייבים להפסיק את העבירה.

<איתן אטיה: להפסיק את העבירה זה להוציא אותו משם, מחרימים את הרכב.

<איתן אטיה: בקטע הזה, הנוהל של היועץ המשפטי ובהכשרה שהפקחים יעברו, גם ידברו איתם על זה, יש הגדרה ברורה, חייבים להפסיק את העבירה.

<יעקב אדלר: זאת אומרת שהפקח יכול להחרים, יש כלי.

<יעקב אדלר: זה לא נעים, אני לא מקנא באותו פקח במדרכה, שעומד סביב 1,000 ילדים שיצעקו לו.

<יעקב אדלר: אולי פה מועצת התלמידים, אני פונה אליכם ומאתגר אתכם, שברגע שתתחיל האכיפה עכשיו של הפיקוח, צריכים לתת רוח גבית לאכיפה הזאת.

<יעקב אדלר: שלא יקרה מצב, שהפקחים יעמדו מול ילדים שיציקו להם.

<בני ג'אג'אטי: אבל בגלל זה אמרנו שאנחנו בעד הגברת האכיפה.

<יעקב אדלר: בסדר גמור, אני מאתגר אתכם עכשיו.

<איתן אטיה: בדיוק לפני שבוע, ממש בסמוך לערב ראש השנה, משרד הפנים גם אישר את חוק העזר של עיריית תל אביב בתחום הזה של תפיסת הכלים, ולכן עכשיו כל העיריות האחרות יכולות לקחת את החוק הזה.

<איתן אטיה: הפצנו את החוק הזה לכל העיריות, ולכן במצב כזה חייבים להפסיק את העבירה.

<יעקב אדלר: מצוין, הבהרה מצוינת.

<איתן אטיה: לשים אותו באחסון, ולהודיע אגב להורים – זה לפי נוהל היועץ, שחייבים למצוא את ההורים ולהודיע להם שיבואו לקחת את הכלי הזה משם והם צריכים לשלם אגרה נדמה לי של 120 שקלים.

<ישראל אסל: קודם כל תעצור, תחרים, ואם יש להורים בעיה – שההורים ילכו לבית המשפט.

<יעקב אדלר: תודה רבה לך.

<יעקב אדלר: ד"ר יעקב אדלר, אנשים באדום, בקצרה, תגיד מה שלא אמרו.

<יעקב אדלר: שלוש נקודות: אחת – צריכה להיות ביקורת על כל כלי שמכניסים לארץ.

<יעקב אדלר: לא יתכן דבר כזה, שכל יום שני וחמישי ייווצר בעולם איזשהו כלי חדש, כביכול תחבורה כמו ההוברבורד, ויביאו את זה לארץ וימכרו את זה בכל החנויות.

<יעקב אדלר: זה לא קיים במדינות האחרות באירופה.

<יעקב אדלר: יש שם פיקוח על זה.

<יעקב אדלר: אגב, יש איזה תו תקן?

<יעקב אדלר: משהו מסוכן?

<ישראל אסל: הכול פרוץ.

<יעקב אדלר: אין כלום?

<ישראל אסל: הכול פרוץ.

<יעקב אדלר: יש תקן, תו תקן רגיל, לא תקן תחבורתי פרופר.

<יעקב אדלר: רבותי, יש כלים שהם לא כלי תחבורה.

<יעקב אדלר: הוברבורד לא הוגדר ככלי תחבורה.

<יעקב אדלר: אוקי, זאת הבעיה המרכזית.

<יעקב אדלר: את הדברים האלה לא צריך להכניס, כמו שלא מכניסים אקדחים ורובים אוטומטיים, וכך הלאה.

<יעקב אדלר: יש על זה פיקוח, ולא יתכן שזה יקרה, כי אז אנחנו נשארים, כמו שאתה אמרת, עם 100,000 כלים כאלה ולא יודעים מה לעשות.

<ישראל אסל: נכון, קודם מסדירים ואחר כך מכניסים.

<יעקב אדלר: דבר שני זה הנושא של שבילי האופניים.

<יעקב אדלר: אני מציע לבדוק את העניין להקדיש חלק מהכביש הראשי מכל הכבישים לשבילי אופניים על ידי פס צהוב, כפי שיש היום לתחבורה ציבורית, כמו נת"צ.

<יעקב אדלר: זה יקטין אמנם את רוחב הכביש למכוניות פרטיות, אבל אנחנו לא צריכים להיות מודאגים שהערים יתמלאו פחות מדי מרכב פרטי.

<יעקב אדלר: להפך, אנחנו מעוניינים שאנשים ייסעו בתחבורה ציבורית, וככל שמגבילים את הכניסה של רכב פרטי, כך יגדל השימוש בתחבורה ציבורית.

<יעקב אדלר: זה הנושא השני.

<יעקב אדלר: הנושא השלישי זה הקסדות.

<יעקב אדלר: אני ישבתי כאן לפני כמה שנים, כשהשר גלעד ארדן היה יושב ראש ועדת הכלכלה, ודנו על הכנסת קסדות לכל רוכבי האופניים, אז לא היו אופניים חשמליים.

<יעקב אדלר: ישבה פה חברת כנסת, שהתנגדה שיהיה בחוק שימוש בקסדות בשטח עירוני למבוגרים, והסיבה היתה שזה יקלקל לה את התסרוקת.

<יעקב אדלר: אני לא צוחק, זה בדיוק מה שהיא אמרה, ואני אמרתי לה שהתסרוקת פחות חשובה מהגולגולת של בן אדם שיתרסק על המדרכה.

<יעקב אדלר: לכן אני בעד שיהיה תיקון לחוק, שיהיה שימוש בקסדות גם בתוך הערים, גם למבוגרים, גם לנוער.

<יעקב אדלר: תודה רבה.

<יעקב אדלר: דן קדרון, נכים למען נכים.

<דן מיכאל קדרון: תודה רבה, כבוד היושב ראש.

<דן מיכאל קדרון: אני רוצה לברך את יושב הראש, מנהלת הוועדה ואת כולם בשנה טובה ובחתימה טובה.

<דן מיכאל קדרון: אני לא אגע ברישוי, כי נגענו בו.

<דן מיכאל קדרון: אני בקשר עם משפחה, שהבן שלהם בן 25 יצא להליכה, באו אופניים חשמליות, נכנסו בו מאחורה, הבן אדם הזה כבר ארבעה חודשים על כיסא גלגלים, אין לו ביטוח, אין לו ביטוח תאונות אישיות.

<דן מיכאל קדרון: האבא, כל חודש המשכורת שלו נמחקת בגלל הטיפולים.

<ישראל אסל: וביטוח לאומי משלם מכיסו, מכיס הציבור.

<דן מיכאל קדרון: כן, בוודאי.

<דן מיכאל קדרון: בחוק שיהיה על הקסדות קודם כל חייבת להיות קסדה מלאה בלבד, ולא קסדת חצי.

<דן מיכאל קדרון: זה המקרה שקרה עם אבי כהן, קסדה מלאה בלבד.

<דן מיכאל קדרון: אני מסתובב עם משה בר, אנחנו מסתובבים בכל הארץ.

<דן מיכאל קדרון: אולי מלבד תל אביב שם ראיתי פה ושם פקח שמסתובב, אני לא ראיתי שום אכיפה בנושא.

<קריאה: נכון.

<דן מיכאל קדרון: אני הייתי עד לתאונה קשה אצלי בשכונה לפני יומיים.

<דן מיכאל קדרון: אופניים חשמליים עם שני ילדים עברו באור אדום, הגיע רכב מצד שמאל בצומת רמות, שניהם היו שם מחוסרי הכרה.

<דן מיכאל קדרון: עוד דבר שחייבים לעשות זה להפריד את האופניים מהתנועה.

<דן מיכאל קדרון: כמו שהיו המון תנועות עם הרכבות, אם אתם זוכרים, ואז הפרידו את המסילות מהכבישים, וזה מה שצריך לעשות.

<דן מיכאל קדרון: תקציב גדול מאוד לשבילי אופניים, להפריד את האופניים מהכבישים.

<יעקב אדלר: זה התשתיות.

<דן מיכאל קדרון: אני מסתובב ורואה ששום דבר כמעט לא מתבצע.

<דן מיכאל קדרון: לצערי ולצערו של כל הציבור, אנחנו ממשיכים להיפגע, אנחנו הולכים לכיוון של 400 הרוגים.

<דן מיכאל קדרון: כולנו רוצים שתהיה שנה טובה, שנה מתוקה, בלי תאונות, ואני בטוח שהוועדה המכובדת הזאת בה אני משתתף מההתחלה, זאת הוועדה שתצליח להביא את האושר לכולנו.

<דן מיכאל קדרון: שנה טובה לכולכם.

<יעקב אדלר: עורכת דין יונית נחום, יצאה.

<חגית אוריין: היא בקבוצה שלי, אני יכולה לדבר?

<יעקב אדלר: עכשיו כשאת מדברת יפה, כן.

<חגית אוריין: אני בעונש.

<חגית אוריין: ..

<יעקב אדלר: את לא בעונש, את לקראת עונש, אבל עכשיו לא.

<חגית אוריין: המורה, אפשר לדבר?

<יעקב אדלר: אני חושב שאת מדברת דברי טעם וזה בסדר, אבל כשאת מנחה את האירוע ואחר כך גם מגיבה, וכשאני מעיר לך ואת שואלת אם מותר לנשום, אני חושב שזה לא הוגן ולא פייר, בטח לאחד שעם סבלנות כמוני נותן לכולם לדבר עד הסוף, וזה לא הזמן לבקש סליחה, את לא צריכה.

<חגית אוריין: חבר הכנסת, אני מאוד מכבדת אותך, אני פועלת גם - - -

<יעקב אדלר: עם כל הכבוד, יש פה עוד אנשים מהשטח.

<יעקב אדלר: עוד קצת, וגם אני באתי מהשטח, גם אני חי בשטח, אוקי?

<יעקב אדלר: שטח משוחרר לא מוחזר...

<יעקב אדלר: שתי דקות בשבילך, ולאחר מכן לפני משרד התחבורה – אליהו יצחק.

<יעקב אדלר: ממש בקצרה, כי אני חושב שחלק מהדברים שהתכוונת להגיד אמרו כבר כאן היום.

<חגית אוריין: בטוח, יש לי רשימה ארוכה, חזרו על הכול, יש משהו שאנשים לא כל כך שמים לב.

<חגית אוריין: הבוקר נדרס באלנבי שוב הולך רגל, שעבר במעבר החציה.

<יעקב אדלר: ראיתי את המייל שלך.

<חגית אוריין: הוא עבר במעבר החציה.

<חגית אוריין: אנחנו כל הזמן מדברים על המדרכות, אנחנו שוכחים את מעברי החציה, שהם מוקדי התאונות של הולכי הרגל.

<יעקב אדלר: נכון.

<חגית אוריין: כשאנחנו עוברים את מעבר החציה, אנחנו עסוקים בבדיקה של המכוניות שלא תעלינה עלינו, וחלקן לא מאטות.

<חגית אוריין: מגיחים מבין המכוניות רוכבי החשמליים מכל הכיוונים ופוגעים בנו.

<חגית אוריין: זה מה שקרה הבוקר, וזאת לא פעם ראשונה.

<חגית אוריין: כשאני ישבתי עם אלון שרף, ראש אגף הפיקוח של עיריית תל אביב, לגבי נוהל אכיפה, הוא אמר: חגית, אין לי סמכויות.

<חגית אוריין: אני גם מכירה את החוק, כי אני עסקתי בניסוח שלו.

<יעקב אדלר: איתן, אם אני זוכר מהוועדה שאישרה את זה, בנושא מעברי חציה כן היתה איזושהי סמכות.

<יעקב אדלר: במעבר חציה יש סמכות.

<איתן אטיה: זה חל על האופניים החשמליים, על הקורקינטים החשמליים, יש שם איזה לקונה.

<איתן אטיה: לקורקינטים חשמליים מותר.

<חגית אוריין: אני גם ישבתי כמוהו בדיוק בחוק ומכירה אותו על בוריו.

<חגית אוריין: לפקחים יש סמכות לאכוף רכיבת אופניים רק בכיוון של החציה.

<חגית אוריין: אין להם סמכות אכיפה על אופניים שנוסעים על הכביש בניגוד לחציה שלנו, וזו הבעיה שלנו.

<חגית אוריין: כאן אנחנו נדרסים בתדירות שגוברת והולכת.

<חגית אוריין: לפקחים אין סמכויות, ומשטרת התנועה עם כל הכבוד לא נמצאת בדרכים עירוניות, בטח לא מספיק.

<חגית אוריין: אני בטוחה שהבקשה שלי כרגע לא בהוקוס פוקוס תתמלא.

<חגית אוריין: יש לי בקשה שמשטרת ישראל תעביר לפקחי הרשויות את הסמכויות על אכיפה במעברי החציה, כשרוכבי החשמליים עוברים - - -

<יעקב אדלר: זה לא עובר בין משרדי ככה, זה כחלק ממכלול הדברים.

<חגית אוריין: אני מעלה את הנושא הזה, כי כאן זאת סמכות שעדיין לא העבירו לפקחים.

<יעקב אדלר: אוקי, כחלק ממכלול הדברים.

<יעקב אדלר: חגית, תודה רבה, שתהיה לך שנה טובה.

<יעקב אדלר: אליהו יצחק, פעיל חברתי, בקצרה.

<יעקב אדלר: אם אני זוכר נכון, אתה תמיד יודע לתמצת.

<אליהו יצחק: כבוד היושב ראש, שמי יצחק אליהו, פעיל חברתי, מסתובב הרבה, הולך גם בסיירת הורים.

<אליהו יצחק: כבוד היושב ראש, מחלה ארורה וקשה זה נושא האופניים.

<אליהו יצחק: לצערי הרב, גם אלה שרוכבים על האופניים, לא עושים חשבון לא לזקנים, לא לעומדים בתחנה ולא לאף אחד.

<אליהו יצחק: אני זוכר בעודי ילד, כשהייתי צריך לרכוב על אופניים, לפני שאתה קונה את האופניים, דיבר על זה סגן ראש עיריית נתניה, הלכת לשלם כמה גרושים לקבל מספר בן שלוש ספרות על האופניים, דינמו, פנס קדמי, פנס אחורי, מדבקה על הכנף של האופניים וקפל"ד כפרס, איך שתרצו לקרוא לזה, העיקר מגן ראש.

<אליהו יצחק: אני לא רוצה להאריך בדיבורים, זאת סכנת נפשות.

<אליהו יצחק: מה שכן אפשר לעשות בינתיים, עד שיחוקקו את החוקים, עד שידברו – אני השתתפתי במשרד להגנת הסביבה כנאמן ניקיון.

<אליהו יצחק: ברגע שיש מספר לאופניים, אפשר לעשות נאמן בטיחות ולא לחכות לפקח.

<אליהו יצחק: אני בעצמי כמה פעמים ראיתי שזורקים ציוד מהרכבים או בדלי סיגריות, צילמתי אותם.

<אליהו יצחק: לא יתכן שרוכב אופניים על המדרכות, אם זה בבר אילן שחוצה כביש ברמזור אדום בין המכוניות, או שפוגע באיזה ילד שמחכה להסעה שלו, אני כמה פעמים עצרתי את האופניים ואמרתי לו: אדוני, תרד מהאופניים, תעבור.

<אליהו יצחק: אנחנו מתקרבים עכשיו ליום כיפורים, יום מחילה, ולצערי הרב כל אחד עושה מה שהוא מרגיש.

<אליהו יצחק: אנחנו לא קובעים לאף אחד איך להתנהג, חג האופניים זה יום הכיפורים, ואתה יודע, כבוד היושב ראש, כמה נפגעים יש לנו אחרי כל נדרי בירידות.

<יעקב אדלר: אני רק יכול להזמין את כולם להתפלל בבית הכנסת ואולי לחסוך חיים.

<אליהו יצחק: הכול ברוח טובה.

<אילן שני: אני מהנדס ורוב השנים עסקתי דווקא בבנייה, ורק בשנתיים האחרונות אני מתעסק בייבוא של אופנועים חשמליים עד מהירות 45 קמש.

<אילן שני: מתוך הלימוד ובאמת אכפת לי מה שקורה, הבנתי כמה דברים.

<אילן שני: אני מסכים אתו בהחלט, בתל אביב, גבעתיים, רמת גן ואולי בעוד ערים אחרות, מה המשמעות של תמא 38?

<אילן שני: פי שניים אנשים, עוד 2.5 קומות ועוד הקלות, אנחנו מכפילים את תל אביב במקום X – תהיה ומופרדות, לא עם פס צהוב, עם בטונדה, לקחת רחוב, למשל אבן גבירול בתל אביב, לשים שם בטונדה ולהוריד את כל רוכבי האופניים.

<אילן שני: באבן גבירול עם אופניים, או ברחוב אחר עם אופניים לכביש?

<ישראל אסל: הוא אמר אופנוע חשמלי, נכון?

<ישראל אסל: אתה לאופנוע החשמלי שלך יש מספר רישוי?

<אילן שני: צהרים טובים, קוראים לי אילן שני, אני מהנדס, ורוב השנים עסקתי דווקא בבנייה.

<אילן שני: הייתי 30 שנה בבנייה ורק בשנתיים האחרונות התחלתי להתעסק בייבוא של אופנועים חשמליים עד מהירות 45 קמ"ש, זאת אומרת אופנועים עירוניים, לא אופנועים בין-עירוניים.

<אילן שני: מתוך הלימוד שלי בשנתיים האחרונות, ובאמת אכפת לי ממה שקורה בכבישים, ממספר ההרוגים וכל הדברים האלה, הבנתי כמה דברים, וגם מתוך הנסיעות שלי בעולם.

<אילן שני: מה שהבחור שעכשיו עזב אמר, אני מסכים אתו בהחלט.

<אילן שני: מה שקורה בתל אביב, גבעתיים, רמת גן, רעננה, אולי זה יקרה בעוד ערים אחרות בארץ – תמ"א 38, מה המשמעות של תמ"א 38?

<יעקב אדלר: ציפוף.

<אילן שני: זה פי שניים אנשים.

<אילן שני: אם יש בניין של שלוש קומות, מוסיפים שם עוד שתיים קומות ועוד הקלות, אנחנו מכפילים את תל אביב, כך שבמקום שתהיה X, היא תהיה X2.

<אילן שני: רמת גן, במקום שתהיה X, תהיה X2.

<אילן שני: לכן אנחנו צריכים לעשות zoom out ולחשוב איך מטפלים במערכת התנועה הכללית בעיר.

<אילן שני: צריכים להבין, שיהיו יותר אנשים, תהיה יותר תנועה בעיר, וחייבים להקצות לאנשים האלה דרכי תנועה נפרדות ומופרדות – לא עם פס צהוב, עם בטונדה.

<חגית אוריין: נכון.

<אילן שני: לקחת פס ולקחת רכוב, למשל אבן גבירול בתל אביב, לקחת את המסלול הימני, לשים שם בטונדה ולהוריד את כל רוכבי האופניים.

<אילן שני: מה אתה חושב, שיש לי נכדה שאני רוצה שתרד לכביש באבן גבירול או ברחוב אחר עם אופניים לכביש?

<ישראל אסל: ברשותך, אם אפשר שאלה.

<ישראל אסל: הוא נוגע בנקודה מאוד חשובה.

<ישראל אסל: הוא אמר אופנוע חשמלי.

<ישראל אסל: אתה, לאופנוע החשמלי שלך, יש מספר רישוי ורישיון?

<אילן שני: הכול, עברתי תקן, אישור יבואן רשמי, יש לי ערבויות, הכול בסדר, הכול כחוק.

<אילן שני: דיברתי באופן כללי, מה הולך לקרות בארץ, כך שלא צריך להסתכל רק על השבילים היום.

<אילן שני: באירופה בשנת 2013 שינו את הרישיון, את כל הרישיונות שינו באירופה.

<אילן שני: לפני שהם שינו אותם, הם עשו מחקרים עצומים.

<אילן שני: אם אתם תחפשו עכשיו באינטרנט, תראו רישיונות חדשים באירופה, אתם תראו כמה עבודות מחקר.

<אילן שני: אנחנו עיר, שמונה מיליון איש, אנחנו עיר.

<אילן שני: אירופה זה מאות מיליונים, בכל העולם זה דבר גדול.

<אילן שני: הם עשו מחקרים ועשו סטטיסטיקות, לא בדק את זה איזה מכון כזה או מכון אחר, אלא קיבלו שם סטטיסטיקות אין סופיות.

<אילן שני: הם קבעו סוגי רכבים, ויש שם את כל האינפורמציה הזאת.

<אילן שני: במקום שאנחנו נמציא, אפשר פשוט לקחת.

<אילן שני: לא רק שאפשר לקחת, אנחנו חייבים לקחת, כי מדינת ישראל חתומה על הסכמים עם האירופים.

<אילן שני: בשנת 49', בשנת 68' חתמנו על הסכמים בילטראליים.

<אילן שני: אם אנחנו עם הרישיון הישראלי נוסעים עכשיו ליוון ורואים את כל היוונים נוסעים שם עם אופנועים בלי רישיון, לנו אסור לנסוע בלי רישיון, כי מה שכתוב בחוק היווני זה שאם במדינה שלנו אין לנו רישיון לטוסטוס כזה, גם ביוון אסור לנו לנסוע.

<אילן שני: העובדה שמשכירים לנו את האופנוע, זה לא אומר שמותר.

<אילן שני: לכן אני מציע בשורה התחתונה לאמץ את הדירקטיבה האירופית לפי החוק שהתחייבנו, שכל מה שיש ברישיון האירופי יהיה ברישיון הישראלי.

<ישראל אסל: ברישיונות נהיגה שלנו עשו את זה.

<יעקב אדלר: ברכב יש את זה, אבל אנחנו לא מדברים על רכב.

<אילן שני: באופניים הם חייבים תיאוריה והם חייבים קסדה, באופנועים – גם שהם עירוניים - גם מחייבים תיאוריה וקסדה.

<אילן שני: מי שיש לו רישיון פרטי, יכול לנהוג בטוסטוס בלי רישיון בנפרד.

<יעקב אדלר: אני לא צריך את חכמי העולם בשביל לומר את זה.

<חיים אמיגה: אני מהמשרד לביטחון פנים.

<חיים אמיגה: נאמר פה משהו לא מדויק לגבי חוק שאנחנו כתבנו.

<חיים אמיגה: לפקח יש סמכות לאכוף אופניים חשמליים על מעבר חציה, זה מופיע בחוק, בתוספת הראשונה לחוק.

<חיים אמיגה: לגבי קורקינט חשמלי כיום יש לקונה בחוק, בתקנות.

<חיים אמיגה: קורקינט חשמלי מותר בנסיעה במעבר חציה.

<חיים אמיגה: משרד התחבורה אמור להגיש תקנות לוועדה – בשבועות הקרובים אני מניח – וברגע שזה יתוקן, אנחנו נוכל להכניס לחוק שלנו גם אפשרות של הפקח לאכוף קורקינט חשמלי.

<יעקב אדלר: מאה אחוז.

<יעקב אדלר: אבנר, הגענו אליך.

<יעקב אדלר: קח את הזמן שלך, לא יותר מדי, אבל תן לנו כיוונים ותתייחס למה שאמרתי בתחילת דבריי לגבי רגולציה אחת רחבה, מפורטת.

<אבנר פלור: אדוני היושב ראש, כמו שאמרתי, ועדת הכלכלה ב-29 בדצמבר 2015 אישרה הארכת הוראת השעה בנושא אופניים חשמליים.

<אבנר פלור: האריכו את הוראת השעה, ובתנאי שאנחנו נציג מסמך שהוגש לוועדת הכלכלה ב-29 בפברואר 2016 להסדרת תחומים, שהוועדה ביקשה שנתייחס אליהם, והמסמך אכן הוגש.

<אבנר פלור: חלק מהנושאים שעלו שם היו העלאת הגיל מ-14 ל-16, ובאמת זה אושר לגבי אופניים חשמליים, הנושא של הקמפיין.

<אבנר פלור: ב-2016 הוקצה למעלה מחמישה מיליון שקל לקמפיין פרסומי רחב וגדול, גם חלוקת חוברות לאלה שרכשו את האופניים, כל מיני מבצעים שעשינו יחד עם הרשות הלאומית.

<אבנר פלור: כל הפעילות הזאת ב-2016 בוצעה בהתאם לבקשת הוועדה.

<יעקב אדלר: איפה היא בוצעה?

<יעקב אדלר: אדם בא לרכוש, איפה?

<יעקב אדלר: אצל היבואן הוא קיבל ערכה?

<אבנר פלור: אם זה אצל היבואנים ואם זה אצל המוכרים.

<יעקב אדלר: זה הגיע לחנויות?

<אבנר פלור: כשעשינו את כל מבצע האכיפה שלנו והגענו לאותם גורמים שעשו כל מיני דברים לא חוקיים כאלה ואחרים, זה פורסם.

<אבנר פלור: גם במהלך 2017, כמו שציינה מנכ"לית הרשות, הקמפיין הפרסומי בנושא אופניים חשמליים המשיך.

<אבנר פלור: זאת נקודה מאוד חשובה, כי זה חלק מתנאים משלימים להסדרת הנושא.

<אבנר פלור: בנוסף, במסגרת התקנות היום, לדעתנו – וכמו שאתה יודע, אדוני היושב ראש – היום בתקנות נושא האופניים החשמליים מוסדר בפן של התקינה שלו.

<אבנר פלור: הוא אמור לעמוד בתקן ישראלי.

<אבנר פלור: גיל הרוכב זה מ-16 ומעלה.

<אבנר פלור: הנושא של ההספק, הנושא של המהירות, הנושא של תאורה, כל הדברים האלה מוסדרים בתקנות.

<ישראל אסל: לוחית רישוי – תיגע בנקודה.

<אבנר פלור: סליחה, לא הפרעתי לך, אני מבקש ממך אל תפריע לי.

<ישראל אסל: תיגע בנקודה.

<יעקב אדלר: סליחה, עוד דקה אתה בחוץ, אני אומר לך את האמת.

<יעקב אדלר: חבל, אתה אומר דברי טעם ואתה מאבד אותם אחר כך בחוסר טעם.

<אבנר פלור: יש פה יושב ראש, שהוא ינחה, לא אתה.

<אבנר פלור: הכול מוסדר במסגרת התקנות מבחינתנו.

<אבנר פלור: היתה בעיה בנושא הקסדות.

<אבנר פלור: בנושא הקסדות לגבי אופניים חשמליים וקורקינט לגבי דרך עירונית, זאת חקיקה שאנחנו נגיש בימים הקרובים בכל הליך החקיקה הראשית.

<יעקב אדלר: היא לא תקנות?

<אבנר פלור: לא, זאת חקיקה ראשית.

<יעקב אדלר: במסגרת איזה חוק?

<אבנר פלור: פקודת התעבורה, אנחנו הכנו את זה ובימים הקרובים אנחנו מתניעים את התהליך.

<אבנר פלור: בנושא הוברבורד, גם כאן זה תיקון תקנת התעבורה שגם תוגש, אני מקווה אחרי החגים שתוגש לאישור הוועדה.

<אבנר פלור: אנחנו נעשה את כל המאמצים שיוגש כמה שיותר מהר.

<אבנר פלור: מבחינת סימונים, דרך אגב, התקן הישראלי הוא תקן רשמי, והוא גם מחייב סימונים על האופניים.

<אבנר פלור: הוא מחייב סימונים על האופניים, ואפשר לומר אם תקני או לא תקני.

<אבנר פלור: נכון, כמו שחלק מהדוברים אמרו כאן, מקבלים את האופניים עם 25 קמ"ש ועושים כל מיני פעולות, אבל הן לא חוקיות.

<אבנר פלור: כמו שהוא רוכב על אופניים חשמליים שאסור לו בגיל 10, גם עושים כל מיני שינויים שהם לא חוקיים.

<אבנר פלור: כמו שאמרתי, אופניים עד 25 קמ"ש, הדירקטיבה האירופית לא מתייחסת אליו כרכב שמחויב לעמוד בכל דרישות התקינה, קרי: רישיון רכב, רישיון נהיגה וכו'.

<אבנר פלור: זאת הדירקטיבה האירופית, כך אנחנו מאמצים את הדירקטיבה האירופית במדינת ישראל.

<אבנר פלור: זה המצב.

<יעקב אדלר: וזהו, לא יכול להיות שינוי?

<אבנר פלור: אני תיכף אתייחס לכול.

<אבנר פלור: מבחינת הנושא של הביטוח, בשבוע הקרוב יתקיים דיון פנים ממשלתי, שבו גם יידון הנושא הזה, גם הנושא של הביטוח ונציג לכם את מצאי הדיון.

<יעקב אדלר: אבל איך יוכל להיות ביטוח, אם אין חובה?

<אבנר פלור: אפשרי.

<אבנר פלור: כמו שנאמר, יש חברות שכן עושות ביטוח לאופניים חשמליים.

<יעקב אדלר: זה יהיה וולונטרי.

<אבנר פלור: זה כן אפשרי, אדוני היושב ראש.

<יעקב אדלר: אבל זה יהיה וולונטרי.

<אבנר פלור: גם בלי מספר רישוי ניתן לעשות ביטוח, אבל אני אהיה חכם יותר אחרי הדיון שיתקיים ונציג לך את הממצאים.

<אבנר פלור: לפני שאני מגיע לנושא של הרישוי, כמו שנאמר כאן, בנושא האכיפה ישנו התיקון לגבי פיקוח הפקחים העירוניים, אבל כמו שנאמר פה גם על ידי נציג המשטרה, האכיפה היא באחריות משטרת ישראל, והם כן מבצעים אותה, לפחות בשנה האחרונה – יותר.

<אבנר פלור: לגבי החנויות, משרד התחבורה אוכף את אותן חנויות שמקבלות מאתנו רישיון סחר.

<אבנר פלור: דרך אגב, אדוני היושב ראש, כל מה שאני אומר גם מופיע במסמך שהצגתי לך לפני כשבוע, ולגבי התשתיות, נציג לך - - -

<יעקב אדלר: אבל הסמכויות מלאות לגבי החנויות?

<יעקב אדלר: כי יש דברים ששייכים לכלכלה ולא לך.

<אבנר פלור: לגבי החנויות שמקבלות מאתנו רישיון סחר וחלקי חילוף, אנחנו יכולים לאכוף שם.

<אבנר פלור: אבל חנות, כמו שהוא מוכר את זה בסופר כזה או אחר או משהו דומה, זאת לא סמכותנו, הוא לא מקבל את האישור שלנו.

<יושי יוסף בלוט: למה מאפשרים את זה?

<יעקב אדלר: השאלה האם אפשר להגיע לאיזושהי תובנה, ביחד עם משרד הכלכלה – כל אחד שומר על הסמכויות שלו, אבל יכול להיות שמאחר שמדובר פה בסופו של דבר בכלי תחבורה כזה או אחר, שהסמכויות יהיו שלכם הלאה.

<אבנר פלור: אנחנו נבחן את הנושא הזה, גם הנושא של המוכרים שהציגו כאן.

<יעקב אדלר: בוודאי, כי המוכרים האלה – בעצם חנות אחת בשליטה שלכם, אז משרד הכלכלה ילך לבדוק פג תוקף של הבמבה, אז יבדוק גם את האופניים.

<יושי יוסף בלוט: כשמוכרים את זה בסופר - - -

<יעקב אדלר: הבנתי.

<יעקב אדלר: אני מבין כשמדברים לאט.

<אבנר פלור: לגבי הנושא של החינוך, כמו שאמר מקס, נעשה הרבה בשנתיים האחרונות, ועכשיו עם ההשלמה שהציגה פה המנכ"לית לגבי החינוך התעבורתי, אני מקווה שזה מתחיל ב-2018-2017, זה ייתן עוד דחיפה בנושא של הכרת הרישוי מבחינת הרוכב על האופניים.

<אבנר פלור: לגבי התשתיות בשבילי האופניים, כמו שאמרתי כאן, אבל תקבלו מסמך מפורט על הנושא של הפעילות שלנו בנושא התשתיות בשבילי אופניים, ישנה פעילות ענפה וגדולה.

<אבנר פלור: יש חלק שכן מכירים את פרויקט אופני דן בתל אביב.

<אבנר פלור: למעלה מ-200 קילומטר אמורים להיות מרושתים עם שבילי אופניים, כך שתהיה גישה בין בני ברק - - -

<יעקב אדלר: יש שביל אופניים, שאני עשיתי אותו בבני ברק על גדות הירקון מה שנקרא, ואין המשך לפתח תקווה.

<אבנר פלור: אבל כאן המטרה של הפרויקט הזה – שאנחנו נציג לכם אותו בכתב, ואתם תראו את כל הפרויקט גם מבחינת לוחות זמנים וגם תקציב.

<יעקב אדלר: האם יש איזושהי גם התייחסות לרשויות יותר חלשות, שבהן יש צורך לדבר הזה?

<יעקב אדלר: כי רשויות גדולות כמו תל אביב בסך הכול מקדמות את הדברים האלה.

<יעקב אדלר: יכול להיות שהיה צריך להגיע עם משרד הפנים לאיזשהו דבר מהסוג הזה, כדי לעודד רשויות, כי אם ראש עיר נמצא באיזושהי דילמה אם להקים כרגע כיכר, רמזור או צומת מרומזר, הוא יעשה את זה ולא יסלול שביל אופניים, כי אין לו יותר תקציב.

<יעקב אדלר: עירייה יותר עשירה, יכולה להרשות לעצמה.

<אילנה טלר: בנוגע לנושא התשתיות של שבילי האופניים, משרד התחבורה מפרסם בכל שנה קול קורא לרשויות המקומיות להשתתפות בפרויקטים תחבורתיים עירונים.

<אילנה טלר: חלק מהפרויקטים הם בנושא בטיחות, כפי שציינת, חלק מהפרויקטים הם שבילי אופניים.

<אילנה טלר: כל הרשויות מגישות או יכולות להגיש פרויקטים של תשתית שבילי אופניים.

<אילנה טלר: לצערנו עדיין ההיענות היא לא גבוהה כמו שהיינו מצפים.

<יעקב אדלר: אז אני אומר לך את הפסיכולוגיה של ראשי רשויות אני יודע, כי אני הייתי על ספת המטופלים בתור ראש עיר.

<יעקב אדלר: אם אני הייתי צריך להחליט, האם אני הולך כרגע לרמזר צומת או להתחיל שביל אופניים, שאת יודעת שאלה פרויקטים שצריכים גם להיות מקושרים, זאת אומרת אתה לא יכול לסול רק 100 מטר ובזה לפתור את הבעיה, אז ראשי רשויות עומדים בדילמה הזאת, אם לעשות את זה או לא.

<איתן אטיה: יש לזה עוד סיבות, אנחנו כבר דיברנו על זה בעבר.

<איתן אטיה: יש לזה עוד סיבות.

<איתן אטיה: קודם כל לקבל את הכספים האלה זה ויה דולורוזה בלתי רגילה.

<איתן אטיה: קשה מאוד לרוב הרשויות, גם קשה מאוד להגיש תכניות כאלה.

<יעקב אדלר: דווקא לשבילי אופניים?

<איתן אטיה: מצטייר פה כאילו יש איזה כמויות כסף, והעיריות רק צריכות להושיט יד ולקחת.

<יעקב אדלר: עיריות מושיטות יד ולוקחות.

<איתן אטיה: היו לנו על דיונים בעבר.

<יעקב אדלר: בקטע הזה אני מייצג עכשיו את הרשויות המקומיות, יש לי ניסיון.

<יעקב אדלר: אני רק אומר נקודה אחת למחשבה, ויכול להיות שעם משרד הפנים ביחד, אולי בתקציבי הפיתוח, אני לא יודע, באיזושהי צורה, לעשות איזשהו סקר לגבי רשויות בהן יש צורך, אבל הרשויות האלה הן במצב סוציואקונומי נמוך, אין להן אפשרויות, והן גם יבחרו לבנות איזושהי כיכר, כי זה גם נותן להן על הדרך גם נוי, ועכשיו ערב בחירות אז תראי שיצוצו הרבה כיכרות על חשבון משרד התחבורה.

<יעקב אדלר: אם תהיה חובה מסוימת של עד 20%, 30% מהתקציב שילך לסלילה של שבילי אופניים או דברים מהסוג הזה, ינצלו את זה.

<יעקב אדלר: אם לא תהיה, הרשויות החלשות לא ינצלו.

<יעקב אדלר: זה לתשומת לבכם.

<אילנה טלר: רשויות חלשות, גם הן מגישות ומשתתפות, והכול במצ'ינג, ואני רוצה לציין שגם חלק מהרשויות לא מגישות בקשות, כי לפעמים שבילי האופניים באים על חשבון מיסעה או חניות, וזה גם החלטות אמיצות של רשויות מקומיות.

<יעקב אדלר: נכון, אני מסכים.

<יעקב אדלר: אבנר, אתה לקראת החלק החשוב באירוע.

<אבנר פלור: אני השארתי את זה לסוף.

<אבנר פלור: עלה פה נושא של אחרות הורית.

<אבנר פלור: אי אפשר לנתק את זה, זאת נקודה מאוד חשובה, אי אפשר להטיל הכול על הרשות, על הרגולציה, יש כאן אחריות הורית.

<יעקב אדלר: אין ספק.

<אבנר פלור: לפני למעלה מחודש היתה תכנית בטלוויזיה וראיתם שם כאלה מתחת לגיל 16, שרכשו וההורים אפילו ידעו את זה.

<יעקב אדלר: אתה יודע שלפעמים להורה אחריות הורית זה דרך הארנקץ אם הם ייקנסו ויקבלו פעם ופעמיים קנסות, זה יתחיל לעלות להם ביוקר המשחק של הילד שלהם.

<אבנר פלור: אבל באיזשהו מקום אי אפשר להתעלם מזה.

<יעקב אדלר: ברור, אבל האחריות של הרגולטור זה גם לעורר את האחריות של האחרים.

<אבנר פלור: כן.

<אבנר פלור: יש לנו גם צוות עבודה שבודק ובוחן – כמו שאמרת אדוני היושב ראש, משנה לשנה נכנסים סוגים נוספים של כלים, בהתאם להתפתחות הטכנולוגית.

<אבנר פלור: ישנו צוות עבודה שכרגע דן בכל הכלים שקיימים היום, כדי לקבוע את תהליך האישור שלהם.

<אבנר פלור: אני מקווה שיסיימו את העבודה בחודשיים הקרובים.

<אבנר פלור: זאת המון עבודה, זה צוות בין-משרדי, שכולל גם את המשטרה, גם את המשרד שלנו ועוד גורמים נוספים.

<יעקב אדלר: אנחנו יודעים ארבעה מאפיינים גדולים, בתוכם יש סוגים.

<יעקב אדלר: לצורך מה האפיונים האלה שאתה עושה?

<אבנר פלור: בסוף גם נצטרך לתקן את התקנות, בהתאם לסוג, היכן ייסע, מיקום התנועה שלו.

<יעקב אדלר: אם זה סגווי, זה נוסע איפה שהסגווי.

<משה ויצמן: אנחנו לוקחים את כל הכלים האלה – אגב, יש עוד אחד חמישי שלא דיברנו עליו, רכבים תפעוליים – וביחד מנסים להבין את הרציונל, למשל מה שמשפיע מאוד על היפגעות זה מסה ומהירות, המשקל והמהירות, אז לצורך העניין אנחנו בוחנים כל כלי מה הוא יכול לייצר ברמת העוצמה, כדי להבין באיזה מרחב הוא יכול לנסוע.

<משה ויצמן: יש כלים שיכול להיות שנגדיר שהם רק במגרשי המשחקים, או שנמצא איזושהי הגדרה, שהם לא עולים לא על כביש ולא על מדרכה, כי כל יום נולד כלי חדש.

<משה ויצמן: אנחנו רוצים למצוא משהו גנרי שיאפיין את כל המשפחות, לכן מינינו צוות בין-משרדי.

<יעקב אדלר: אגב, יש כלים שאתם עוצרים מלייבא?

<יעקב אדלר: מגיעות בקשות ואתם לא נותנים לייבא?

<משה ויצמן: כן, הוברבורד עצרנו אותו קרוב לשנתיים מייבוא.

<יושי יוסף בלוט: איך אישרתם אותו?

<יושי יוסף בלוט: איך בסוף אישרתם אותו?

<יושי יוסף בלוט: למה?

<יושי יוסף בלוט: אבל למה ההוברבורד של הילדים?

<יושי יוסף בלוט: איך זה מאושר?

<יושי יוסף בלוט: זה פשוט ליקוי.

<יושי יוסף בלוט: זה פשוט ליקוי.

<יעקב אדלר: כי זה בא משיקולים אחרים, זה בכלל לא עבר לדעתי דרך משרד התחבורה.

<אילן שני: ליקוי.

<משה ויצמן: אותם יבואנים הלבישו את ההוברבורד על הרכינוע, ובעצם הוכיחו שהתקנה אחד לאחד מתאימה - - -

<יושי יוסף בלוט: חור בהגנה.

<יושי יוסף בלוט: חור בהגנה.

<משה ויצמן: טעות.

<אבנר פלור: אני רוצה לומר עוד איזושהי תובנה לפחות מהדיון הזה וגם מהדיון לפני.

<אבנר פלור: ישנה רגולציה, ישנה הסדרה, אבל אין אכיפה מספיקה, כלומר אנחנו כל הזמן מוסיפים עוד תיקון, עוד תקנה, עוד נוהל, אבל אין מספיק אכיפה בכלל הגופים.

<אבנר פלור: אנחנו רוצים לבקש רישוי ורישום לרכב הזה.

<אבנר פלור: עד עכשיו גם אין לי אכיפה על המצב הקיים היום, עכשיו אני בא להוסיף עוד דרישה, שגם עליה לא תהיה אכיפה, למה אדוני היושב ראש?

<יעקב אדלר: אתה טועה, כי אחת הסיבות שאומרים שקשה לעשות אכיפה זה בגלל שאין רישום ואין רישוי.

<יעקב אדלר: אם היה משהו מזהה, מספר, או אתה יודע מה?

<יעקב אדלר: לא מספר כי זה מפחיד אתכם כי זה כמו רכב ומספר צהוב – ציור, לא יודע מה, משהו מזהה שנותן לאופניים האלה או לכלי הזה שם וכתובת.

<יעקב אדלר: אכיפה בסוף מגיעה לאנשים, היא לא יכולה להגיע לברזלים, היא מגיעה לאנשים בסוף.

<יעקב אדלר: אני אומר שזאת ביצה ותרנגולת.

<אבנר פלור: העמדה שלנו, כפי שהוצגה גם במסמך שהוגש אליך, שבעת הזו יש קושי לחייב אופניים ברישוי, שזה כולל לא רק את המספר, כי זה כל התהליך של רישוי שנתי, של העברת בעלות, אתה צריך להגיע למקום לבצע את זה.

<אבנר פלור: כל האופרציה הזאת בעת הזאת לא ניתנת לביצוע; מה עוד שגם הדירקטיבה האירופית לא מחייבת את זה – לא רישוי ולא רישום של האופניים.

<אבנר פלור: אנחנו חושבים שהגברת האכיפה, יחד עם ההסברה, יהיו צעד משלים לשיפור המצב.

<אבנר פלור: את התיקונים נעשה עם הקסדות, אבל לעת הזאת זה קושי מאוד מאוד גדול – זאת העמדה של משרדנו.

<יעקב אדלר: לפני הסיכום, אני רוצה לשאול שאלה ורוצה לשמוע את התשובה שלך.

<יעקב אדלר: החשש שלי שאתם כל הזמן מדברים על משהו דרקוני, רישוי – נתת דוגמה שנתי.

<יעקב אדלר: מי אמר שצריך שנתי?

<יעקב אדלר: יכול להיות שבסוג כזה זה יהיה אחת לחמש שנים או משהו בסוג הזה.

<יעקב אדלר: אנשים יודעים שאם אתה קונה מכונת גילוח, אף אחד לא ביקש ממך שום דבר, מה הכי הרבה יכול לקרות?

<יעקב אדלר: תישרט, אבל כשאתה קונה מכשיר אחר ואתה מקבל 1,000 הוראות, אתה מבין שיש בו משהו אחר.

<יעקב אדלר: זה גם יעזור לאכיפה, השאלה האם נעשתה עבודה?

<יעקב אדלר: אם אני הייתי משרד ממשלתי, אולי גם הייתי אומר למה אני צריך להתחיל עם רישיונות, ניירת, לפתוח לשכות חדשות.

<יעקב אדלר: זה לא חייב להיות ככה, זה יכול להיעשות בדואר בצורה כזאת או אחרת.

<יעקב אדלר: קחו רגע צוות חשיבה, בדיוק ברחה לי רחלי אבל השאירה אותך, זה בסדר.

<יעקב אדלר: תקימו צוות חשיבה כדי למצוא משהו קרוב לרישיון באופן מוחלט.

<יעקב אדלר: אני בטוח שאפשר למצוא את הדרך, כי זו השפה שאנחנו מבינים.

<יעקב אדלר: הורה מבין שאם יש רישיון על השם של הבן שלו, אם יש רישיון על שמו, הוא מבין שיש לו אחריות הורית.

<יעקב אדלר: דיברת על אחריות הורית?

<יעקב אדלר: ככה אנחנו מבינים אחריות הורית, מה לעשות?

<איתן אטיה: הם פשוט טועים בהיקש הזה לאירופה.

<יעקב אדלר: עזוב אותי, לא מעניין אותי אירופה, היינו באירופה יותר מדי זמן.

<יעקב אדלר: היינו מספיק באירופה.

<אבנר פלור: אז אולי תעשו את זה עם הרשות, כמו שהיה לפני 30 שנה.

<אבנר פלור: מצוין, תעשו את זה אתם.

<יעקב אדלר: אבנר, אני גם אפנה לשר בעניין הזה – לא כתלונה, הפוך, כדי לתת רוח גבית.

<אבנר פלור: אני מציג את עמדת השר.

<יעקב אדלר: אני יודע שזאת העמדה שלכם, אנחנו מכירים את העמדה הזאת.

<יעקב אדלר: לדעתי העמדה הזאת היא קיבעון מסוים מחשש לעודף רגולציה, שזה נכון בהרבה דברים.

<יעקב אדלר: אפשר לעשות דבר קטן וחכם – משהו קטן, חכם ונכון, עם שיתוף פעולה.

<יעקב אדלר: אתה יודע, כבר זרקת משהו, אמרת רשויות, אולי אפשר לעשות את זה בשיתוף הרשויות.

<אלי דלל: אני מרים את הכפפה, אפשר לעשות את זה יחד עם הרשויות.

<ישראל אסל: ואני מוכן להתנדב ולתת מהידע שלי כדי לעזור להם לחשוב מחוץ לקופסה.

<אבנר פלור: אנחנו חושבים מחוץ לקופסה, אתה לא חושב נראה לי.

<יעקב אדלר: אתם עושים את זה ואתם מאשימים.

<אבנר פלור: הוא רק מאשים מתחילת הדיון.

<יעקב אדלר: אני מדבר אליו לא בצורה של האשמה, כי אני יודע את הדברים הגדולים והחשובים שהם עושים, אנחנו מלווים פה את הדברים.

<יעקב אדלר: לפעמים אומרים דברים – אני יכול לקחת דוגמה מהעבר שלי, שאמרו שבבני ברק יהיו מגדלי תעסוקה ויהיה אזור תעסוקה, לא העלו את זה בכלל, כי מי חלם שמנהטן תהיה בבני ברק דווקא?

<יעקב אדלר: תיסע לבני ברק ותראה מה מחזיק היום את העיר, איזה מגדלים צומחים שם יום אחרי יום.

<יעקב אדלר: צריך לצאת מהקיבעון.

<יעקב אדלר: אתם נמצאים בו, בגלל שאתם חוששים שזה הולך להיות משהו דרקוני כמו רישוי, כי הרישוי בארץ הוא דרקוני מאוד.

<יעקב אדלר: כאן חייב להיות איזשהו שיתוף פעולה בין המשווקים של החנויות לבין הרשויות המקומיות לבין משרד התחבורה ונושא החינוך והרישוי, איזשהו רישוי.

<יעקב אדלר: ההסברה שאתה מחלק בחנויות, אני לא יודע אם היא מגיעה, דוחפים את זה בארגז, אף אחד לא רואה את זה.

<יותם סלינגרה: אין.

<יעקב אדלר: אני אומר לך בלי שקניתי רכינוע אחד, בבני ברק העסק הזה עוד לא תפס, מי רואה את זה?

<יעקב אדלר: מי קורא?

<יעקב אדלר: איזה טקס קבלה רשמי, משהו שהילד גם ירגיש אחריות שקיבל משהו או ההורים וכו' – אין.

<יעקב אדלר: זה לא יקרה רק עם תקנות ואכיפה, זה יקרה כשאנשים יבינו שיש להם בידיים כלי מסוכן, וכלי מסוכן צריך רישיון, כזה או אחר.

<יעקב אדלר: רישיון קטן, רישיון עגול, רישיון שיחולק ברשויות המקומיות, שיעשו את זה בפיקוח, אוקי?

<יעקב אדלר: שיבואו להדרכות בפיקוח.

<יעקב אדלר: בואו נחשוב על משהו מחוץ לקופסה, כי אני אומר לך שהדבר הזה לא יחזיק הרבה זמן שאי אפשר וזאת עמדת המשרד וזאת עמדת המשרד.

<יעקב אדלר: אתה עכשיו מוסיף עוד משהו לוועדה הקרובה ולדצמבר, וזה מצוין.

<יעקב אדלר: כל הזמן אנחנו סותמים חורים, וזה טוב, כי לפעמים אתה משמר את זה, אבל אנחנו צריכים לקבל מדיניות ברורה, שמתחילה מהרישוי עד לפיקוח, בשתי הקצוות הללו, על הכול, עם ההגדרות הברורות של כלי רכב כאלה שאולי היום לא קיימים.

<יעקב אדלר: למשל, אהבתי מאוד את הרעיון, שזה ייאסר לגמרי מלבד מגרשי משחקים.

<יעקב אדלר: זה גם דבר שאתה יכול לעשות.

<יעקב אדלר: אני פונה למשרד התחבורה, פונה לשר, פונה למנכ"לית ואליך, ואומר שאתם עושים עבודת קודש ועבודה מצוינת, ואני בטוח שתביאו בזמן את הדברים האלה.

<יעקב אדלר: אבל אני אומר עוד פעם, לקחת חודש, חודשיים, לא צריך יותר, לגבש מדיניות.

<יעקב אדלר: תעשו לי טובה, אל תסתכלו מה קורה באירופה.

<יעקב אדלר: תעשו לי טובה, אין לנו תרבות של אירופה בהרבה דברים, אין לנו גם את זה.

<יעקב אדלר: בואו נחשוב לפי הילדים שלנו, לפי האנשים שאתה רואה ברחוב כשאתה חוזר בדרך מהעבודה.

<יעקב אדלר: תכינו תקנות מלאות, עם התייחסות לכול, לסגור את כל הפרצות של הקסדה ושל 13 קמ"ש כאן ו-15 קמ"ש שם.

<יעקב אדלר: תחשבו כחלק משלים על איזשהו הליך רישויי והליך הדרכתי חובה.

<יעקב אדלר: ממילא יהיה גם ביטוח, ממילא כל הצרות שלנו ייכנסו לעניין הזה, והצרה היחידה תהיה שיהיו כמה פקידים שיצטרכו לעבוד קצת יותר קשה, אבל על הצרה הזאת אפשר להתגבר.

<יעקב אדלר: אני אומר לך עוד פעם, שאני אמליץ לאיתן יושב ראש הוועדה לא להסתפק רק בתיקונים נקודתיים, אלא לבקש פעם אחת ולתמיד הסתכלות רחבה, שמולבשים עליה גם התקנות, גם מה שקשור למשרד הכלכלה – ואם צריך לעבור ממשרד הכלכלה, זה יעבור למשרד התחבורה תחת אחריות

<יעקב אדלר: כם – כמו שיש שיתוף פעולה מצוין מול הרשויות, שייבחן בחודשים הקרובים.

<יעקב אדלר: אגב, אני רוצה עוד ישיבה בעוד כמה חודשים לראות את בחינתו בפועל.

<יעקב אדלר: אני אמליץ ליושב ראש הוועדה, הוא הסוברני להחליט בעניין הזה בסופו של דבר, לא להסתפק בתקנות הקטנות – אלא רק דברים כמובן של פיקוח נפש – אלא לחייב אתכם להוציא מחוץ לקופסה, לשבת שבוע באיזשהו מקום אחר, לא בתוך המשרד, עם צוות חשיבה, עם אנשי מקצוע, ולבוא עם תכנית כוללת, לא גדולה, לא גרנדיוזית, לא 1,000 טפסים, איזשהו רישוי כזה או אחר שממנו יצמח הכול – יצמחו הביטוח, יצמחו האכיפה.

<יעקב אדלר: אבנר, זה יחייב את האכיפה.

<יעקב אדלר: היום זה לא מחייב אכיפה, כי המשרדים האחרים לא יודעים להתייחס לזה, הם לא יודעים עם מי הם מתעסקים, מתעסקים עם הילד, מתעסקים עם האבא, עם גדול, עם קטן; ואתה יודע מה זה עבודה של פקח, שגם אין לו זיהוי: לך תביא תעודת זהות, אל תביא תעודת זהות.

<יעקב אדלר: אצלי פקחים היו שוברים את הפיקות של הברכיים בגלל הדברים הללו, והלב שלהם היה נקרע להביא משטרה כדי לזהות רק תעודת זהות.

<יעקב אדלר: אם יש לך רישוי, אתה יודע לזהות את זה שיהיה על הרכב עצמו, או על הכלי עצמו או באיזושהי צורה של ברקוד כזה או אחר.

<יעקב אדלר: תצאו מחוץ לקופסה, תחשבו על הדבר הזה.

<יעקב אדלר: אני אומר את זה באהבה, לא חלילה בביקורת.

<אילן שני: אפליקציה פשוטה שכל אחד מחויב לעשות בעצמו.

<יעקב אדלר: אני מבקש שיהיה אצלכם דיון בעניין הזה.

<יעקב אדלר: אני מוכן לבוא לדיון כזה, או לבקש דיון אצל השר, לחשוב על שינוי הגישה.

<יעקב אדלר: אל תבטיחו, אל תצאו בכותרות בעיתונים, אבל תחשבו, תעשו עוד פעם חשיבה בעניין הזה.

<יעקב אדלר: אני צריך לתאם כמובן עם יושב ראש ועדת הכלכלה את הגישה שלנו בעניין הזה.

<יעקב אדלר: אני חושב שאנחנו צריכים להציג את זה כדרישה אולטימטיבית שלנו, בצורה כזו או אחרת, בכלים שיש לנו.

<יעקב אדלר: הוועדה קוראת לרשויות המקומיות להמשיך את התהליך, לסיים את התהליך של הכשרת הפקחים העירוניים, שיעזרו באכיפה למשטרה ולזרז את התהליך הזה בכל הארץ.

<יעקב אדלר: גם את הנקודה הזאת תבדקו לגבי רשויות חדשות.

<יעקב אדלר: לסיכום, משטרת ישראל צריכה גם להיערך למשאבים נוספים עד כמה שאפשר, אבל גם לדעת לנצל את המשאבים, שבעצם היום מתייתרים במידה מסוימת.

<יעקב אדלר: באותן רשויות שבהן יהיה כוח שיטור נוסף, הוא בעצם מכפיל כוח בשבילכם, הכוח הזה אמור להגיע לכבישים, לאותם מקומות שלפקחים אין סמכות.

<יעקב אדלר: אני קורא למשטרה להיערך לעניין הזה.

<יעקב אדלר: באחת הישיבות הבאות ננסה לבקש גם דוח בעניין הזה.

<יעקב אדלר: אני מודה לכולם על הסבלנות, אני מודה לעצמי גם על הסבלנות.

<יעקב אדלר: גמר חתימה טובה לכולם.