ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 601, 2017-08-09 10:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב, חברים, שלום, היום 9 באוגוסט 2017, י"ז באב תשע"ז, השעה 10:03.

אלי אלאלוף: היום אנחנו בתקנות הרוקחים, סעיף התמרוקים תשע"ז–2017.

אלי אלאלוף: ניתן היה להעיר בכתב, כל מי שהיה מעוניין לפני כמה ימים, ולאור כל הדיונים שהיו – חלקם גלויים, חלקם פחות, חלקם בפגישות אישיות, ובפגישות נוספות – אנחנו יודעים שזה לא יהיה מהלך קל, ויש לנו זמן כדי לקדם את התקנות האלה, אבל עם סדר, לא בקפיצות.

אלי אלאלוף: יש לנו זמן לעשות את הדיון ראוי, למצות את כל הנקודות שיהיו במחלוקות, ויהיו.

אלי אלאלוף: תראו איזו נוכחות יפה של חברי כנסת דווקא בפגרה, ברוכים הבאים, באמת.

אלי אלאלוף: ולכן, אני מציע שנתחיל.

אלי אלאלוף: ותודה למנכ"ל משרד הבריאות שמצא לנכון גם להצטרף פעם שנייה לדיון הזה, לא יודע אם יהיה לו סבלנות עד הסוף, אנחנו מקבלים אותך כמה שתרצה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, ניתן למנכ"ל לפתוח את הדיון בכמה מילים, אחר כך חברי כנסת, אם לכם יש עניין לפתוח, ומייד אחר כך מתחילים בקריאת התקנות.

סימן טוב: ברשותך, קצת zoom out על התהליך, מה עשינו בין הישיבות, ומה לדעתנו צריך לעשות כדי להגיע למצב שכן יהיה לנו מוצר בשל לעבודה.

סימן טוב: להתחלה של הרפורמה מבחינתנו הייתה תכלית מאוד ברורה, ואז במהלך הדרך היו הרבה סטיות לכל מיני כיוונים שהביאו אותנו בראייה שלנו למבוי הסתום שבו אנחנו נמצאים כעת.

סימן טוב: ולכן, בראייה שלנו צריך עכשיו לחזור לדרך המלך שבה התחלנו.

סימן טוב: מבחינתנו, רצינו שישראל תהיה אירופה בהיבט הזה.

סימן טוב: כולם מדברים על זה שהם רואים בפולין ובצ'כיה ובלונדון ובמדינות נוספות באירופה מוצרים זהים למוצרים הישראלים, או במגוון הרבה יותר רחב, בזמינות יותר גבוהה, ובמחירים כמובן יותר זולים, וכמו כולם גם אנחנו שאלנו את עצמנו למה.

סימן טוב: ולכן, הרפורמה שקבענו מבוססת על העקרונות האירופים, מתוך מטרה להגיע למצב שבו כל מוצר שמשווק באירופה, בין אם הוא מיוצר באירופה או מיוצר במקום אחר ומשווק באירופה, וניתנה לגביו נוטיפיקציה לשיווק באירופה, יהיה באופן אוטומטי משווק גם בישראל.

סימן טוב: ואז כל התרגילים שאנחנו עושים של קיצור זמנים ויבוא מסוג אחד ויבוא מסוג אחר, ודברים מהסוג הזה, היו מתייתרים לחלוטין.

סימן טוב: כמו שבתרופות יש לנו מנגנון של הכרה הדדית עם אירופה, כל תרופה משם יכולה להיות פה ולהפך – זה גם נתן boost אדיר לתעשייה הישראלית – כל תרופה ישראלית יכולה באופן אוטומטי להיות משווקת פה.

סימן טוב: כלומר, הם סומכים על מנגנון ההכרה שלנו, ואנחנו סומכים על מנגנון ההכרה שלהם, ובעצם אם משהו נרשם באחת מהמדינות לשיווק אז הוא באופן אוטומטי גם כאן.

סימן טוב: לשם צריך להגיע עם אירופה.

סימן טוב: זה דורש הסכם עם האיחוד האירופי, שיש לגביו כבר מסגרת כללית שמגדירה שאנחנו רוצים לעשות מנגנון הכרה הדדית, יש לנו את זה בתרופות, אנחנו עובדים על זה בציוד רפואי, וצריך לעשות את זה בעוד דברים.

סימן טוב: דבר ראשון בתמרוקים, זה דורש עבודה, אבל לשם אנחנו צריכים לכוון את העניין.

סימן טוב: ואז התחילו כל מיני סטיות מסוג כזה ומסוג אחר.

סימן טוב: אם היינו במצב הזה היום, כל הדיונים שאנחנו עושים פה היו מתייתרים מאליהם, כי כולנו הרי משווים את עצמנו לאירופה ולמה שקורה באירופה, אז זה היה בדיוק כמו אירופה.

סימן טוב: הדבר היחיד שהיה הבדל במחיר עם אירופה זה אולי שיעור המס ועלויות ההובלה, אלו הדברים היחידים שהיו משתנים.

סימן טוב: וכמו שאמרתי, זה גם היה נותן יתרון אדיר לתעשייה הישראלית, כי על סמך ההכרה שלהם פה היו יכולים לשווק באירופה.

סימן טוב: הגענו למצב שמכל מיני – הסוס הזה שנכנס לתהליך העבודה יצא גמל קיטע או קיפח, לא משנה, ויש לנו פה - - -

אלי אלאלוף: אל תתקוף גמלים, הם מהאזור שלי.

סימן טוב: אתה, אני זוכר, מאזור אחר.

אלי אלאלוף: מבאר-שבע, זה אזור הגמלים.

סימן טוב: אז הגמל כבודו במקומו מונח.

סימן טוב: אם רוצים לייצר גמל צריך להחליט שרוצים לייצר גמל.

סימן טוב: פה רצו לייצר משהו אחר, והגיע אפילו לא גמל כמו שצריך.

סימן טוב: אז זה בעיני המקום שבו אנחנו נמצאים היום, ולכן אנחנו בתווך שבין הישיבות נכנסנו מאוד לעומקם של הדברים.

סימן טוב: אני גם באופן אישי וכל הצוות המקצועי במשרד ישבנו עם משרד הכלכלה, ישבנו עם משרד האוצר, ד"ר אסנת לוקסמבורג ישבה עם היבואנים, עם היצרנים ועם היבואנים השניים, כפי שהם קרואים פה בוועדה.

<אוסנת לוקסמבורג: עם משרד המשפטים.

סימן טוב: עם משרד המשפטים, כמובן, שמלווה אותנו בתהליך הזה.

סימן טוב: ואנחנו מנסים עכשיו ליצור איזשהו מצב שבו אנחנו מצד אחד לא נאמר:

סימן טוב: אנחנו עושים עכשיו הפסקה עד שנגיע לעולם האירופי, שזה תהליך שיכול לקחת שנה-שנתיים או שלוש, זה תלוי בקצב העבודה שלנו כממשלה על כל זרועותיה, אבל כן לכוון לשם ולראות איך משם אנחנו מקפלים אחורה ולא עושים תהליך הפוך.

סימן טוב: אנחנו בקשר, אנחנו רואים את כל המכתבים שמגיעים מכל מיני מקומות, בחלקם יש טענות שראויות לבדיקה, ואנחנו בודקים אותן עם עמיתנו האירופים.

סימן טוב: אני אומר בזהירות שיש פער גדול בחלק מהמקרים בין מה שכתוב במכתב לבין מה שאנחנו שומעים מהרשויות הרגולטוריות באירופה.

סימן טוב: אמרתי, יש שני דברים שלא נתפשר עליהם, וזה לא על רמת הביטחון שלנו ביכולת להבטיח לציבור שמה שהוא מקבל הוא ברמת בטיחות מספקת.

סימן טוב: וכבר זימנת אותי פה לדיון על איזושהי סלמונלה, אם אתה זוכר, שאפילו לא יצאה משום מקום, וזו סלמונלה וזה במזון, וזה מזון לא רגיש, ובמזון אין זיופים, ואלו לא חומרים כימיים.

סימן טוב: אני לא אגיע לפה על איזשהו ילד שנמצא באיזשהו מצב קשה באיזשהו בית-חולים כי הוא בלע מי פה – הבאנו לכם בשבוע שעבר משחת שיניים, השבוע הבאנו מי פה שגם הם ממקור עלום.

אלי אלאלוף: תיזהר, אל תפרסם, היית צריך להדביק על זה מדבקות.

סימן טוב: אוקיי.

אלי אלאלוף: באמת, בואו נשמור על אתיקה.

סימן טוב: אבל אלו מי פה שמגיעים, אנחנו מביאים מוצרים אוטנטיים שנתפסו על-ידי יחידת - - -

אלי אלאלוף: אני אפתיע אותך, אני באופן אישי משתמש בזה.

אלי אלאלוף: תראה איך אני נראה.

סימן טוב: אבל אני באופן אישי לא אמליץ לך להשתמש בבקבוק הספציפי הזה, כי אנחנו לא יודעים מה הבקבוקים הספציפיים האלה עברו.

מירב בן ארי: אתה עושה יבוא מקביל של מוצרים שאנחנו אוכלים, ומי פה שאנחנו מוציאים.

סימן טוב: לא מוצרים רגישים, חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: אני יודעת, תאמין לי, על האלרגנים, אתה יודע שיש לי מומחיות באלרגנים.

סימן טוב: לא מוצרים רגישים, לא פורמולות לילדים.

<קריאה: השאלה אם זה מיוצר בארץ.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: רגע, סליחה, עזוב את האלרגנים, אתה יודע שהמומחיות שלי זה לאלרגנים.

סימן טוב: לא רק אלרגנים.

מירב בן ארי: אתה יודע שיש לי קצת היכרות בצליאק ואלרגנים.

מירב בן ארי: אתה כן עושה יבוא מקביל, אבל של אוכל.

מירב בן ארי: עזוב אלרגיות, אוכל יכול בסופו של דבר גם לגרום נזק.

סימן טוב: אוכל פחות רגיש, מירב.

מירב בן ארי: וזה עוד אתה מוציא.

סימן טוב: מירב, אוכל פחות רגיש מתמרוק.

אלי אלאלוף: בואו לא נתווכח.

סימן טוב: זה לא ויכוח.

מירב בן ארי: מה לא?

מירב בן ארי: אנשים הולכים למסעדה עם קלקול קיבה.

<איל שורצברג: מירב, זה לא אותו דבר, זה לא אותם עולמות רגולטוריים.

<קריאה: אנחנו חושבים שאת טועה.

מירב בן ארי: כי מי פה זו הדוגמה הכי פחות טובה.

אלי אלאלוף: מירב, אמרתי לך משהו, את צריכה לעזור לי.

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: הבטחתי לאלי שאני עוזרת לו.

סימן טוב: אנחנו גם פה לעזור, ואנחנו בטוחים שבסוף אנחנו - - -

מירב בן ארי: כן, אבל זה מי פה, אתה אפילו לא שותה את זה.

מירב בן ארי: נו, באמת.

<איל שורצברג: אבל זה נספג מהפה.

סימן טוב: מירב, אבל אני לא כימאי ולא טוקסיקולוג וגם את לא.

מירב בן ארי: ברור, בגלל זה אני אומרת לך, אוכל אתה מייבא וזה לא?

סימן טוב: ולכן, אני מציע שבאמירות האלה כולנו נשמור על ענווה מקצועית, ואם המוצר הזה כשהוא מקולקל או כשהוא מזויף, והיום אנחנו יודעים לשלוט בזה - - -

מירב בן ארי: עזוב, אתה יכול ללכת למסעדה ולאכול אוכל מקולקל.

סימן טוב: לא, מירב, אני לא אעזוב, אני לא אעזוב, זה לא אותו דבר.

סימן טוב: מירב, אני לא מביא פורמולות לילדים ביבוא מקביל, אני לא מביא מזון רגיש.

מירב בן ארי: אתה לא מביא פורמולות לילדים, אבל גם מוצץ מורעל או מוצץ שעבר תהליך לא טוב יכול לפגוע בילד.

סימן טוב: נכון.

סימן טוב: נכון מאוד.

מירב בן ארי: עזוב.

מירב בן ארי: אדוני המנכ"ל, אין לזה סוף, הרי אין לזה סוף, אתה יכול להבריח דברים ואתה יכול להרעיל ילדים ומבוגרים בלי סוף.

מירב בן ארי: אז לא הבאת לה את הפורמולה, לצורך העניין, את ה"מטרנה", אבל הבאת לו מוצץ או הבאת לו - - -

סימן טוב: אני לא הבאתי לו מוצץ, אגב.

סימן טוב: מוצץ הביאו לו עמיתי ממשרד הכלכלה.

מירב בן ארי: כן, אבל אני מאוד שמחה שהם הביאו.

מיכל בירן: ויש על זה תקנים.

מירב בן ארי: כי אם לא, אני הייתי משלמת על מוצץ פי עשרה.

סימן טוב: אני בטוח שהם לא יביאו מוצץ.

מירב בן ארי: מזל שהם עושים יבוא מקביל למוצצים, גם בשבילך, דרך אגב.

סימן טוב: אני בטוח שגם אם הוא יעלה לך פי חמישה ואת תהיי בטוחה שהילד שלך בטוח, את לא תקני מוצץ ממקור עלום.

מירב בן ארי: אתם לא התאוששתם מהפרשה של "רמדיה", ועל זה כולנו משלמים.

סימן טוב: נכון.

סימן טוב: מירב, אנחנו לא התאוששנו מ"רמדיה", והציפייה של מדינת ישראל היא שכשקורה מחדל המדינה מפיקה לקחים.

סימן טוב: , אז המדינה הפיקה לקחים.

מירב בן ארי: אבל עד מתי נשלם את זה?

מירב בן ארי: עד מתי נשלם את זה?

מירב בן ארי: עד מתי?

<איל שורצברג: כמה שצריך.

אלי אלאלוף: משה, אני מתנצל, אבל תסיים.

נאוה בוקר: אז מה הבעיה לעשות ביקורות פתע?

נאוה בוקר: תעשו ביקורות פתע.

סימן טוב: אני רוצה להתכנס.

מירב בן ארי: עד מתי אזרחי מדינת ישראל ישלמו על זה?

מיכל בירן: מירב, אם היו הורים שהיו מגיעים בגלל שקרה משהו לילד שלהם - - -

מירב בן ארי: אבל אין לזה סוף.

<קריאה: הם לא היו אומרים תודה שחסכתם להם חמישה שקלים.

מיכל בירן: מה מסוכן ומה לא, זאת השאלה.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: אבל, מיכל, אין לזה סוף, כל דבר מסוכן.

<איל שורצברג: זה לא מדויק.

מירב בן ארי: הסיכון נמצא בכל דבר, הסיכון נמצא, וזה מסוכן לתינוק.

אלי אלאלוף: מירב, עד כאן.

אלי אלאלוף: תסיים, בבקשה, משה.

סימן טוב: אני רוצה להציף את הבעיה.

סימן טוב: הצענו, אגב, אם משרד אחר מרגיש שהוא יודע לנהל סיכונים לא תחת פוסט טראומה הם מוזמנים לעשות את זה.

מירב בן ארי: אני סומכת על משרד הכלכלה שהם גם יודעים לנהל סיכונים.

<איל שורצברג: אז שיעשו את זה.

סימן טוב: הצענו להם.

מיכל בירן: הם יודעים לנהל רק סיכונים כלכליים, מירב, וזה הוכח לאורך כל הדרך.

מירב בן ארי: גם לשר הכלכלה יש אחריות לאזרחי מדינת ישראל, מיכל.

אלי אלאלוף: סיימת, משה?

סימן טוב: עוד שני משפטים אחרונים.

<איל שורצברג: עם כל הכבוד, אבל אנחנו מומחים לבריאות.

מירב בן ארי: איל, באמת, אני מכירה אותך, אתה עושה עבודה נהדרת, וגם את המנכ"ל שהוא עושה עבודה נהדרת, ואני תמיד מפרגנת לכם, אבל אני חושבת שאתם קצת - - -

אלי אלאלוף: מירב, סיכמנו אתמול שאת תעזרי.

מירב בן ארי: הנה, אני מסיימת.

סימן טוב: מירב, אפשר להסתפק בפרגון.

מירב בן ארי: מסיימת בפרגון.

סימן טוב: היית צריכה להתחיל ולסיים בזה.

מירב בן ארי: הכי טוב.

מירב בן ארי: אתה יודע שאני אדם חיובי, אבל אני חושבת שאתם – בוא, אין לזה סוף.

נאוה בוקר: אלי, אני רוצה רשות דיבור, יש לי דיון.

סימן טוב: עכשיו רק במשפט.

סימן טוב: אמרנו שמדינת ישראל כמדינה מתקדמת צריכה ליישר את מערכות הרגולציה שלה בנושא הזה לפי אירופה, זה בר השגה, אפשר להגיע לשם, זה יוריד את המחירים, זה יגדיל את ההיצע, וזה יעשה את כל מה שצריך.

סימן טוב: זה דורש עבודה, זה לא יכול לקרות ברגע.

סימן טוב: אנחנו שואפים לשם, ובאמצע לראות מה קורה בטווח הביניים.

סימן טוב: זה דורש עוד עבודה גם מבחינת הנוסח שיש פה היום, הוא לא נוסח שאנחנו יכולים לומר שהוא משקף את התובנות שלנו מהשבוע האחרון, כי עוד לא סיימנו גם להפיק את התובנות, ולכן עמדתנו בנוגע לתהליך היום ידועה.

סימן טוב: אבל בכל זאת באנו לפה, ואנחנו אומרים שבסוף יהיה מוצא ופתרון.

אלי אלאלוף: אמרתי את זה באופן מאוד ברור.

אלי אלאלוף: אחרי הפתיחה שלך ושל חברי הכנסת, במידה שירצו, אנחנו נכנסים ישירות לקריאת התקנות.

אלי אלאלוף: זה התהליך שקבעתי וכך יהיה.

אלי אלאלוף: אם יש לכם דרישות אחרות, יש לכם זכות בלעדית.

סימן טוב: למשוך את התקנות.

אלי אלאלוף: תמשכו את זה, אם אתם רוצים, בהתחלה, באמצע או בסוף.

אלי אלאלוף: אתם גוף מאוד אחראי, באופן אישי אני מאוד מעריך את משרד הבריאות, ואני גאה שמעל שליש של הדיונים בוועדה הזאת קשורים אליכם.

אלי אלאלוף: אנחנו נהנים גם לעשות דברים אדירים, גם אם יש לכם מערכת שזקוקה – יש לנו, זו המדינה שלנו, זה המשרד שלנו – שזקוקה לעוד הרבה שיפורים.

אלי אלאלוף: אבל היום אנחנו מתכנסים כדי לדון בתקנות שהוגשו על-ידכם, שיהיה ברור, המשיכה היא רק על-ידיכם אם תרצו.

סימן טוב: נכון, בהחלט.

אלי אלאלוף: הצעתי שיטה אחרת כדי להתקדם.

אלי אלאלוף: שנתחיל בקריאה, איפה שאנחנו רואים שלא ניתן להתפשר, לדחות את זה, כי יש לנו עוד לפחות דיון אחד, אם לא שניים, לדחות כדי שתמצאו את הנוסחה המתאימה בהמשך.

אלי אלאלוף: ונתקדם כדי לעמוד בזה שבסוף חודש ספטמבר יוכל להיות חוק של התמרוקים.

סימן טוב: כבר אמרת בדיון הקודם, וגם אנחנו אמרנו, שהציפייה שבסוף חודש ספטמבר תהיה בישראל מערכת רגולטורית אחרת על התמרוקים היא לא ריאלית בלשון המעטה.

אלי אלאלוף: בשביל זה יש גם חוקים.

סימן טוב: הייתה על זה הסכמה גם בוועדה.

אלי אלאלוף: אמרתי, ואנחנו נשתמש בכל הכלים שניתן כדי לעשות את זה חוקי, זה ברור, ובלוח זמנים שאפשר יהיה, נעשה את כל המהלכים הנדרשים בכיוון זה.

סימן טוב: בסדר גמור.

אלי אלאלוף: אני מבקש מכל חברי הכנסת, בבקשה, בקיצור רב, לא יותר משתי דקות, בסדר?

אלי אלאלוף: בבקשה, נאוה.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני יושב-הראש, תראה, למיטב הבנתי גם משרד האוצר וגם משרד הכלכלה רצו לעשות איזושהי רפורמה חיובית ויצא ההפך, גם אתם, משרד הבריאות.

נאוה בוקר: ואני מעריכה שהיבואנים הנוספים לא יצליחו להתמודד עם התקנות האלה.

נאוה בוקר: אם אנחנו מסתכלים על טובת האזרח, על האינטרס הציבורי, צריך להבין שהיבוא המקביל מיטיב עם הציבור, כי התקנות האלה קודם כול יפגעו ביוקר המחיה, הם יעלו את המחירים, הם יבלמו את התחרות.

נאוה בוקר: הם הרי יעבירו את כל הכוח לחברות שהן מונופול, והן היחידות שתוכלנה בעצם להתמודד עם אותן תקנות.

אלי אלאלוף: זה ניתוח שלך, אני חייב לתת לך עצה.

אלי אלאלוף: דווקא אלה היבואנים החדשים שהצטרפו לוותיקים אומרים את ההפך, אבל תמשיכי בניתוח שלך.

נאוה בוקר: אני מביעה את דעתי.

נאוה בוקר: אני סבורה שאפשר להחריג את הבושם, כי בושם זה לא מוצר רגיש כל כך.

סימן טוב: בושם חייבים להשאיר.

נאוה בוקר: אפשר להחריג אותו.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה לתת תשובות כרגע, ברשותכם.

נאוה בוקר: וגם אין בעיה להקים איזשהו גוף מפקח, גוף שיעשה ביקורות פתע, שהביקורות האלה ימנעו באמת את היבוא של אותם מוצרים שעלולים להזיק לציבור וגם ימנעו – אל תשכח שאנחנו עומדים בפני סכנת פיטורים של מאות עובדים שעלולים להיות מפוטרים בגלל המצב הזה.

נאוה בוקר: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה?

אלי אלאלוף: בבקשה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו פשוט מאוד.

מירב בן ארי: יש כאן איזושהי נטייה, ותסלחו לי, אנשי משרד הבריאות, להפחיד את הציבור.

מירב בן ארי: הנה, אם אנחנו לא נעשה את הרגולציה הזאת אתם תלכו לסופר ותקנו מוצר מורעל.

מירב בן ארי: אז קודם כול יש לי חדשות, מה שנקרא "ברייקינג ניוז", השוק כנראה מלא במוצרים כאלה.

סימן טוב: לא נכון.

מירב בן ארי: לחלק אנחנו נחשפים, לחלק לא.

סימן טוב: לא נכון, מירב, אנחנו תופסים אותם יום קודם.

סימן טוב: אלו שני דברים שתפסנו.

מירב בן ארי: אבל אם אתה אומר שתפסת, אז אני אומרת, כן, אני מסכימה אתך, יש עוד דברים.

סימן טוב: אנחנו תופסים לפני שזה נכנס לשוק, מירב.

מירב בן ארי: אדוני המנכ"ל, אין לזה סוף.

מירב בן ארי: אני רוצה להסביר לך משהו, ואני חייבת רגע גם לציין את הפרסום הזה שהיה ב"גלובס" על משחת השיניים של "קולגייט".

מירב בן ארי: 16 שנה הבן-אדם עושה יבוא מקביל, פתאום יום לפני מפרסמים לו שיש סכנה.

מירב בן ארי: תגידו, ברצינות, מה אנחנו מנסים לעשות?

מירב בן ארי: הרי בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, באנו לכאן לכנסת הזאת כדי לטפל ביוקר המחיה, ואם אני נכנסת לסניף בפולין וקונה מוצר שעולה רבע מאותו מוצר , אותו "ג'ילט" אותו "קולגייט", יש בעיה פה, לא שם.

נאוה בוקר: נכון, צודקת במאה אחוז.

מירב בן ארי: כשאתה אומר לי, וכתבתי שאמרת לי "אנחנו רוצים להיות כמו אירופה", מה אתה רוצה להיות כמו באירופה?

מירב בן ארי: שאני הצרכנית נכנסת לשוק באירופה וקונה, או שאתה רוצה לתת לי בסופו של דבר שאני בעצם אקנה את אותו מוצר כאילו זה מוצר אירופי?

מירב בן ארי: אני רוצה להסביר לך משהו אחד, מבחינתי - - -

סימן טוב: לא הבנתי את השאלה.

מירב בן ארי: אני אסביר לך את ההבדל.

מירב בן ארי: יש הבדל בין זה שאני נכנסת עכשיו לאירופה, לוורשה, לצורך העניין, וקונה את אותו "קולגייט" או אותו "ג'ילט" ב-80% פחות, לבין זה שאתה מדבר על סטנדרטים אירופים, שאגב גם כתובים פה, שאתה מוציא פה יותר מ-100 מדינות שאי-אפשר כנראה יותר להשתמש בהן.

<קריאה: אפשר.

מירב בן ארי: אתה תבין על מה אני מדברת?

סימן טוב: אפשר.

מירב בן ארי: לא, אתה לא.

סימן טוב: מירב, אני אגיד מה אני רוצה.

מירב בן ארי: תבדיל עם אירופה, האם אני קונה כמו באירופה או שאני כפופה רק לסטנדרטים?

מירב בן ארי: יש הבדל.

סימן טוב: מירב, התשובה היא קונה כמו באירופה.

<איל שורצברג: כמו באירופה.

מירב בן ארי: איך?

מירב בן ארי: אבל איך?

סימן טוב: אני אסביר.

סימן טוב: כי באירופה - - -

מירב בן ארי: תסביר לי איך ירד המחיר?

<איל שורצברג: תני להסביר.

מירב בן ארי: מה, אתה עושה קסמים?

סימן טוב: לא קוסם.

אלי אלאלוף: משה, תן לי לנהל את הישיבה.

סימן טוב: אני עושה רגולציה כמו באירופה.

אלי אלאלוף: תנו לה.

מירב בן ארי: תסביר לי, אם אתה קוסם.

סימן טוב: ברגע שהיושב-ראש ייתן לי אני אסביר.

אלי אלאלוף: אני מבקש.

מירב בן ארי: כי אם אתה קוסם, אני אקנה כמו באירופה.

מירב בן ארי: אני לא יודעת מה ניסיתם לעשות כאן, אבל עם כל התקנות האלה פה אין אפשרות.

מירב בן ארי: ואני חייבת להגיד משהו על "רמדיה".

מירב בן ארי: אין ספק שזו פרשה קשה למה שנקרא אימהות, אבות, משפחות שלמות שבאמת, באמת בסופו של דבר הן נמצאו בסיטואציה שאני לא מאחלת לאף אחד, וגם למשרד הבריאות, חלילה, שהיה שם בטווח האש.

מירב בן ארי: אבל מאז "רמדיה" עברו המון שנים, ואפשר לעשות פיקוח, אמרה חברת הכנסת בוקר, ואפשר לעשות אכיפה, אבל אפשר במקביל גם להוריד את המחירים.

מירב בן ארי: ואמרה עוד משהו אחד כאן, ואני חושבת דווקא, אלי, שאתם חושבים אותו דבר, אבל זה כנראה לא כל כך ברור, אבל היא אמרה מאוד נכון, יש כאן שלושה – כמה?

נאוה בוקר: שלוש חברות.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: שלוש חברות, שלושה, לצורך העניין, שבאים ומנהלים כאן את כל השוק.

מירב בן ארי: אתה, באמצעות התקנות האלה, לא תאפשר לעוד גורמים להיכנס לשוק, זה חד-משמעית.

מירב בן ארי: כי אתם פשוט גומרים אותם.

סימן טוב: זה ממש לא נכון.

מירב בן ארי: ומילה אחת אחרונה, על "ביוטיקייר", כי הגיעה אלי פנייה של הסמנכ"ל שלהם, הוא פה דניאל?

<קריאה: הוא צריך להגיע.

מירב בן ארי: אני חייבת להגיד משהו על "ביוטיקייר".

מירב בן ארי: חייבת להגיד, כי אני קונה שם, ואני מודה, ואין לי בעיה לקנות שם ולשלם חמישה שקלים על מברשת ולא 50 שקל כמו ב"סופר-פארם".

מירב בן ארי: אתמול סיפרתי לאלי, כי אמרתי לו: אלי, אתה פחות מבין באיפור, בסדר, פחות התחום שלו.

אלי אלאלוף: אפילו בטלוויזיה לא מאפרים אותי.

נאוה בוקר: בטח, הייתי.

מירב בן ארי: תקשיבי, לא רוצה לקנות ב"סופר-פארם", אני מודה, למה שאני אשלם כל כך הרבה כסף על אותו מוצר?

מירב בן ארי: אז אולי תהיה במברשת שערה פחות, אני לא יודעת, אבל who cares?

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: מילה אחת, כי זה 25 סניפים שייפגעו.

מירב בן ארי: ואני שוב רוצה שיהיה ברור, אני לא לוביסטית שלהם, לא מעניין אותי בכלל, לא הכרתי את הדניאל הזה בחיים עד שהוא לא שלח לי את המייל.

מירב בן ארי: כל מה שמעניין אותי זה האינטרס הצר שלי, ושל נשים אחרות להיכנס לסניפים האלה ולקנות את המוצרים האלה, וזה בסדר גמור מבחינתי.

<קריאות: - - -

סימן טוב: אני מבטיח לשמר לך את זה.

<איל שורצברג: אבל אנחנו משמרים את זה, כי נפגשנו אתו ונתנו לו פתרון.

מירב בן ארי: לפי מה ששמעתי לא, אבל אם תאירו את עיני אחרת, אז בסדר.

מירב בן ארי: סיימתי.

מירב בן ארי: ושוב פעם, אין לי שום עניין עם "ביוטיקייר", שתדעו, בחיים לא פגשתי את הדניאל הזה.

מירב בן ארי: תקשיב, זה מטורף.

מירב בן ארי: תשמעי, זה רבע מחיר.

אלי אלאלוף: בבקשה, גב'.

אלי אלאלוף: לוקסמבורג, קודם כול, שם מדהים.

סימן טוב: זה חותם איכות.

סימן טוב: ברשותך, נענה לחברת הכנסת בן ארי.

אלי אלאלוף: לא אתה, אח שלי, תרשה לי.

אלי אלאלוף: שמולי, אתה רוצה?

אלי אלאלוף: איציק, בבקשה.

איציק שמולי: כן אנסה אחרי הנאום הדרמטי על "ביוטיקייר".

מירב בן ארי: אולי יום אחד תצטרך להתאפר, אתה לא יודע איפה זה יפגוש אותך.

סימן טוב: אתה לא מתגלח, אתה לא מתאפר, מה נשאר?

מירב בן ארי: כן, מה נשאר לו? אתה מבין, זה רבע מיוקר המחיה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אני מציע, בואו נשמור על אתיקה, לא לדבר על גופים ועל גופים מסחריים אלה ואחרים, זה לא פייר.

איציק שמולי: יש לי שתי הערות, אדוני היושב-ראש, אחת, זו אומנם שאלה בנאלית, אבל אנחנו צריכים להגדיר לעצמנו, הממשלה צריכה להגיד מהי המטרה של החוק.

איציק שמולי: כי לפי משרד הבריאות המטרה של החוק זה להעמיד עוד חומות ועוד גדרות כדי לבטח - -

<רינת בכר: זה לא משרד הבריאות.

איציק שמולי: - - את עצמו או את כולנו, למעשה, מפני אותה - - -

<קריאות: - - -

איציק שמולי: אני לא צריך עזרה.

איציק שמולי: לא צריך עזרה.

סימן טוב: בסדר.

איציק שמולי: אני חבר כנסת, מותר לי להגיד מה אני חושב.

אלי אלאלוף: חבר'ה, תתאפקו.

אלי אלאלוף: תאמינו לי, הוא פנה אלי, ואני שותק.

<רינת בכר: הוא מדבר בשמנו.

איציק שמולי: ואני בינתיים חבר הכנסת שדיבר הכי פחות, כי היה עסוק בלהקשיב גם לכם.

סימן טוב: נענה לו, בסדר.

איציק שמולי: אז תכבדו את זה.

איציק שמולי: אם הולכים לפי מה שאני רואה פה, אדוני היושב-ראש, לפי אופן החשיבה של משרד הבריאות, אז מטרת החוק היא לגדר סיכונים.

איציק שמולי: אם הולכים לפי גורמים אחרים בממשלה, המטרה של החוק זה להפחית רגולציה ולהוריד את יוקר המחיה.

איציק שמולי: וכל עוד הממשלה לא מסכימה על מטרה אחת – ואנחנו כמובן נשמעים להנחיות שלך, אדוני היושב-ראש – ואנחנו יכולים לעבור פה על סעיפי ההגדרות ולהציג איזשהו מצג לעצמנו כאילו אנחנו מתקדמים, אבל סלע המחלוקת העיקרי נותר בחדר, ואנחנו לא נצליח להתקדם, לדעתי.

איציק שמולי: אני מזכיר לחברים במשרד הבריאות – ואני מדבר פה כמי שהיה בחוק הבטיחות במזון כמשבית השמחות של החוק, כי כל הזמן הסבירו לנו פה, אני זוכר את הישיבות הארוכות עם אלי גורדון, שאני מאוד מעריך אותו, שבענייני מזון אמר וטבע פה עיקרון מאוד מאוד פשוט – יצרן, יבואן, מישהו שעוסק במזון, לא בתמרוקים, שיש לו קרדיט ויש לו מוניטין, והוא לא הונה את המערכת, המדינה נותנת לו קרדיט, מקלה עליו ברגולציה במזון, וכל עוד לא הוכח אחרת יאפשרו את החיים הקלים שלו.

איציק שמולי: אז אני לא כל כך מבין למה כאן במקרה הזה אנחנו גוזרים גזירה שווה.

איציק שמולי: אני כן חושב שאנחנו צריכים למצוא נקודת איזון טובה יותר, שגם תנוח דעתו של המנכ"ל ושל הגורמים המקצועיים במשרד הבריאות, שבאמת אנחנו לא פה מסירים את כל הגדרות, וחס וחלילה מעמידים בסכנה את הבריאות של הציבור.

איציק שמולי: אבל מצד שני, בואו נזכור שמטרת החוק העיקרית והמקורית הייתה להוריד את יוקר המחיה.

מירב בן ארי: נכון.

איציק שמולי: ואם נשים עוד הגנות ועוד הגנות ועוד הגנות אנחנו נוציא את חלק גדול מהשחקנים מהשוק ולא נצליח להוריד את יוקר המחיה.

איציק שמולי: ולכן, אני חושב שאנחנו, אדוני היושב-ראש, צריכים ללכת בשיטת ניהול הסיכונים, ולא העלמת הסיכונים.

איציק שמולי: כי אם הכוונה פה היא להעלים את כל הסיכונים, אז לא צריך חוק.

איציק שמולי: ועוד הערה אחת לסיום.

איציק שמולי: ביקשתי את זה גם בישיבה הקודמת.

איציק שמולי: אני חושב שאם באים לפה, אדוני היושב-ראש, ומציגים מוצרים שהם מוברחים – אני לא יודע אם המוצרים האלה הם מוברחים – מבחינתי זה לא רלוונטי לשום דבר.

סימן טוב: הם הגיעו ביבוא מקביל, הם לא מוברחים.

איציק שמולי: אם הם מגיעים ביבוא מקביל זו דוגמה שהיא קבילה בעיני, אבל אם מדובר בהברחות, אז יש הבדל גדול בין יבוא נוסף לבין הברחות.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, מיכל.

מיכל בירן: תודה.

מיכל בירן: אצלי יש מדרג מאוד ברור, וכן, בריאות באה לפני פרנסה.

מיכל בירן: בכל ההיבטים אנשים יודעים שמה שאני עושה בעיקר בכנסת זה בזכויות עובדים ובעסקים קטנים, זה מה שאני עושה.

מיכל בירן: ובכל זאת, בריאות בעיני נמצאת במקום יותר מיידי ויותר בסיסי בפירמידת הצרכים של מסלאו שמגדירה מה צריך בן-אדם.

מיכל בירן: אני גם לא סומכת על משרד הכלכלה אחרי ארבע שנים בכנסת של דה-רגולציה, של באמת מולך של יוקר המחיה, ומה שיצא לי בדיונים עם מכון התקנים, אני לא סומכת על השיקולים שלכם, אני מודה, ושמה את זה על השולחן.

מירב בן ארי: למה את לא סומכת על השיקולים שלהם?

מיכל בירן: כי ראיתי אותם - - -

מירב בן ארי: את חושבת שלמשרד הכלכלה לא אכפת מבריאות הציבור?

מיכל בירן: כי ראיתי אותם עם מכון התקנים, יצא לי גם לחוות את בנט כשר הכלכלה.

מירב בן ארי: אבל יש שר כלכלה חדש.

מיכל בירן: יצא לי לראות אותם, זה היה כשדרעי היה שר הכלכלה, בגלל זה זה גם לא אדם ספציפי אחד.

מיכל בירן: הם רוצים שהממונה על התקינה יהיה עורך-דין או כלכלן במקום מהנדס כדי שהוא יגיד אם זה יקר לבדוק ולא אם צריך לבדוק.

מיכל בירן: אגב, את זה הצלחנו לעצור בפעילות פרלמנטרית.

מיכל בירן: כך שאני אומרת שאני שמה על השולחן שאני לא סומכת על מערך השיקולים שלכם.

מיכל בירן: אבל אני חושבת שהפתרון של רגולציה צריך להיות מידתי.

מיכל בירן: אנחנו לא רוצים לשפוך פה את התינוק עם המים, אנחנו לא רוצים שלא יהיה יבוא מקביל, אנחנו רוצים שתהיה לכם יכולת לבדוק את זה, אבל אנחנו לא רוצים שזה יהיה משהו שהוא לא סביר.

מיכל בירן: וגם עוד דבר, אגב הנחות יסוד – ואני לא חושבת שאלו תיאוריות קונספירציה – אבל אי-אפשר להתעלם מזה שיש פה שחקנים עם אינטרסים מאוד מובהקים לא לאפשר את היבוא המקביל, אנשים שנוהגים ורשתות שנוהגים, יבואנים, סליחה, שנוהגים בבריונות היומיום, לא בספקולציות לעתיד, אלא בניתוח של המציאות מנסים לוודא תחרות ומנסים להוריד מחירים.

מיכל בירן: וגם את זה אני לוקחת בתוך השיקולים במה שבעצם נמצא על הפרק.

מיכל בירן: אני מנסה להבין, ועוד לא הצלחתי, ואני אשמח אם כן.

מיכל בירן: בדיון בקודם ישב פה אחד היבואנים, אני חושבת שנתת דוגמה של משחות שיניים של היבוא המקביל, ואמר שבנוהל הקודם הוא היה מגיע פעם בשבוע למשרד הבריאות, היו בודקים אצווה ומשחררים לו, וזה היה דבר שהוא חי אתו.

סימן טוב: אנחנו רוצים להמשיך עם זה.

מיכל בירן: אני לא לגמרי מצליחה, חוץ מהבשמים, וגם לא שוכנעתי - - -

מירב בן ארי: שהבשמים זו פגיעה בטובת הציבור?

מיכל בירן: לא.

מירב בן ארי: שהם מסכני חיים?

מיכל בירן: כן, שהם מסכני חיים.

מיכל בירן: והדבר הזה הוא דבר שאני כן חושבת שבשביל המידתיות צריך להסביר אותו.

מיכל בירן: נראה לי שיש פה הסכמה לגבי כל מה שבא במגע עם רירית הפה, נראה לי שכולם מסכימים שצריך לבדוק את הדברים האלה.

מיכל בירן: מה שאני מבקשת, ואני חושבת שזה הכיוון של רובנו, זה כן את המידתיות.

מיכל בירן: לא לשים בתוך זה דברים שהסכנה בהם נשמעת קצת מופרכת, ושאחרי שנים של שימוש לא התגלו מקרים שמעידים על סכנה לציבור.

מירב בן ארי: כמה מקרים יש של בשמים?

מיכל בירן: אבל אני מנסה להבין את זה, לסדר לי מה ההבדל בין התקנות הקודמות לבין התקנות האלה.

אלי אלאלוף: תודה.

סימן טוב: אענה בקצרה ובענייניות.

סימן טוב: אני רוצה רגע לענות לחברת הכנסת בן ארי למה התכוונו כשאנחנו אומרים אירופה.

מירב בן ארי: כמו אירופה.

סימן טוב: אנחנו מסתכלים על הפערים המבניים בשוק התמרוקים בין ישראל לבין אירופה, כי אכן יותר יקר פה, אני שם בצד, תאמינו לי למע"מ ולמכסים יש הבדל גדול מאוד בפער המחיר.

סימן טוב: המע"מ שם על המוצרים האלה הרבה הרבה יותר זול, לפחות חצי.

סימן טוב: אבל אני לא אלך לקרוא פה למע"מ דיפרנציאלי על תמרוקים ועל תרופות.

סימן טוב: אבל כשאתם שמים לכם בראש את הכוכבית הזאת של המחירים השונים תזכרו את המע"מ ואת המכסים, פעם אחת.

סימן טוב: אבל נוציא את זה מהדיון כי זה לא הדיון.

סימן טוב: הדבר המבני הוא כזה, באירופה מוצר שנרשם השיטה היא נוטיפיקציה.

סימן טוב: בישראל השיטה היא להירשם במשרד הבריאות, ואז לקבל אישור להיכנס לשוק.

סימן טוב: ואז מגיעים מוצרים לישראל, לצורך העניין לרינת בכר שיושבת פה, מנהלת אגף הקוסמטיקה במערך הרוקחות אצלנו, היא מקבלת אותם, היא בודקת מוצר מוצר, ואז מחליטה אם כן או לא להכניס את זה לשוק.

סימן טוב: השיטה הזאת מייצרת, א', תור מאוד מאוד ארוך של מוצרים שנמצאים אצלה במשך חודשים עד שהיא מספיקה בכלל להגיע אליהם.

מירב בן ארי: עד שהיא מגיעה אליהם הם כבר לא רלוונטיים, כי בדרך כלל תמרוק זה מוצר עונתי.

<קריאות: - - -

סימן טוב: אבל זה מה שבאנו לתקן, זו הרפורמה.

<רינת בכר: זה המצב היום.

אלי אלאלוף: מירב, באמת, אל תעזרו לנו, בבקשה.

אלי אלאלוף: יש פה מנכ"ל, תנו לו.

אלי אלאלוף: תאמינו לי שהוא מכיר את הנושא טוב.

סימן טוב: מירב, תני בבקשה להשלים, אני חושב שאני אדע לתת תשובה.

סימן טוב: לצערי, נכנסתי לזה יותר ממה שתכננתי.

סימן טוב: פעם ראשונה זה מייצר תור, ו- time to marketשווה הרבה כסף.

יצרנים אומרים: אמרנו שאנחנו רוצים אירופה.

יצרנים אומרים: מה קורה באירופה?

יצרנים אומרים: באירופה מוצר, כדי להיכנס לשוק זה נוטיפיקציה, הוא לא צריך להגיע ל-pre-approval, אלא זה port marketing supervision או surveillance או לא משנה מה.

יצרנים אומרים: באירופה המוצר נכנס, היבואן רושם שהוא הולך להכניס את המוצר, ופשוט מתחיל לשווק אותו.

יצרנים אומרים: והדבר השני באירופה זה שאם מוצר נרשם באיזושהי מדינה הוא כאילו נרשם בכל אחת ממדינות השוק המשותף, כי לפי החוק שם החבות של ה-Responsible person, הגורם האחראי מול רשויות האכיפה, הוא נותן דין וחשבון לכולם.

יצרנים אומרים: אנחנו רוצים שאותו מנגנון יהיה גם בישראל, ושישראל תהיה חלק ממנו.

יצרנים אומרים: כלומר, נרשמת באיזושהי מדינה באירופה ומינית גורם אחראי, הוא גורם אחראי גם כלפינו, ואתה יכול לשווק באופן אוטומטי את המוצרים בישראל.

יצרנים אומרים: ואז הפער היחיד ביוקר המחיה שיהיה בין ישראל לבין אירופה יהיו פערי המע"מ והמכסים שיש, ואולי עלויות הובלה, שלדעתי גם זה לא יהיה.

יצרנים אומרים: אולי גודל שוק.

מיכל בירן: והרווח שהמונופולים יעשו פה.

סימן טוב: והרווח – בסדר, לא משנה, אבל זה פותח לך את השוק, יהיו לך הרבה יותר מוצרים, מגוון הרבה יותר רחב, יהיה הרבה יותר קל לייבא, וכמובן באפס זמן.

סימן טוב: זאת הרפורמה שהצענו.

מירב בן ארי: רגע, ואדוני היושב-ראש, הוא יכול גם להתייחס לגבי העניין של הרגולציה?

מירב בן ארי: אמרה חברת הכנסת בירן שחשובים לה העובדים – לגבי נטל הרגולציה על המפעלים הישראלים.

סימן טוב: אז אמרתי שאני מיישר קו עם אירופה.

סימן טוב: מה שדורשים באירופה - -

מירב בן ארי: בנטל של הרגולציה?

סימן טוב: - - אני לא רוצה לדרוש יותר מאירופה.

סימן טוב: בסדר?

סימן טוב: מצד אחד לא אדרוש פחות, לא נהיה איזו מדינה ב-tier השלישי של הרגולציה, שמטופטפים אליה כל מיני מכולות מכל מיני מקומות.

סימן טוב: אנחנו מדינה ריבונית שדואגת לביטחון של התושבים שלה, לבטיחות של התושבים שלה, אבל אני מוכן ליישר קו באופן מלא עם אירופה על כל המשתמע מכך.

סימן טוב: אנחנו אכן מפיקים את לקחי "רמדיה", אבל אני לא הייתי שם, אני לא מבוהל, אנחנו רוצים לעשות את הדבר הנכון.

סימן טוב: ובנוגע לשאלה של חבר הכנסת שמולי, אכן מדובר בנקודת איזון.

סימן טוב: ממשלה, יש לה יותר ממטרה אחת, היא רוצה מצד אחד להבטיח מוצרים נגישים, כולנו רוצים, אנחנו מבינים שזה משהו שנדרש לעשות וצריך לעשות, אבל צריך לאזן את זה עם עוד צרכים אחרים של בטיחות הציבור.

סימן טוב: ולכן, נקודת האיזון שאנחנו רואים היא באמת לצמצם או לבטל את הפערים המבניים בין ישראל לבין אירופה.

סימן טוב: ולכן, בהקשר הזה לעשות את הרפורמה בדרך המלך בצורה הנכונה ייתן מענה לכל הדברים האלה, גם נוכל להבטיח את בטיחות הציבור, גם נהיה כמו אירופה פתוחים לכל השוק המשותף, וגם יהיה פה את כל מגוון המוצרים.

סימן טוב: זה דורש עבודה וצריך לעשות אותה.

מירב בן ארי: והבשמים באירופה הם גם בזה?

<איל שורצברג: כן.

סימן טוב: כן, בשמים כרגע זה תחת משרד הכלכלה, בשמים וסבון מוצק בישראל.

<רינת בכר: כן, בארץ.

סימן טוב: סבון נוזלי אצלנו, סבון מוצק אצלם.

מירב בן ארי: למה?

סימן טוב: ככה יצא.

מירב בן ארי: זה כמו החינוך הטכנולוגי.

חיים ילין: זה כמו היתושים.

חיים ילין: היתושים זה הגנת הסביבה, אבל אם יש קדחת הנילוס זה עובר אליך.

סימן טוב: זה כמו שגילאי אפס עד שלוש זה משרד העבודה.

חיים ילין: הם מתים שיהיה קדחת נילוס על היישוב, שאתם תטפלו בזה ולא הגנת הסביבה.

חיים ילין: נהדר, אחלה ניהול של מדינה.

סימן טוב: לא משנה, צריך לתקן את זה.

מירב בן ארי: הסבון המוצק משפיע על ניהול המדינה, חיים.

חיים ילין: ממש.

אלי אלאלוף: חבר'ה.

אלי אלאלוף: חיים, אני יודע שאתה חדש בישיבה.

מירב בן ארי: גם בוועדה, לא?

חיים ילין: תשמע, יש לי חצי שעה עד שאני פוגש את שגריר ספרד אז אמרתי שאני בא לפה.

אלי אלאלוף: אתה יכול.

מירב בן ארי: אתה יכול.

מירב בן ארי: תשאל אותו כמה עולה שם סכין גילוח של "ג'ילט" בסופר שלו במדריד.

אלי אלאלוף: תגיד לו שאתה לא ספרדי.

<קריאות: - - -

חיים ילין: סכינים, מי זה?

<רינת בכר: זה משרד הכלכלה.

<איל שורצברג: סכינים זה לא אנחנו, זה משרד הכלכלה.

חיים ילין: אה, זה כלכלה.

חיים ילין: המנתח משתמש בסכין של הסופר.

סימן טוב: אבל הפלסטר, כשהוא נחתך זה שלנו.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אי-אפשר, כבר אכלנו 40 דקות.

סימן טוב: מילה אחרונה.

סימן טוב: אמרנו ליבוא המקביל, מירב, לא זוכר את השם של החברה שדיברת עליה, לא משנה, whatever.

אלי אלאלוף: אל תזכור.

סימן טוב: אנחנו מוכנים להמשיך בנוהל הקיים.

סימן טוב: אגב, הנוהל הקיים הוא שהכול עובר אותנו קודם, כי אנחנו באמת רוצים לבדוק, זה לא נכנס לשוק.

סימן טוב: לגבי מוצרים רגישים, אנחנו מוכנים להמשיך בנוהל הקיים ולבחון איזה הקלות ניתן לעשות לגבי המוצרים הלא רגישים, ואז רק נהנה ולא נפסיד ביחס למצב הקיים.

סימן טוב: סיימתי.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אני מזכיר לכולם, מעכשיו מתחילים להקריא, מי שרוצה בסוף הסעיף להתייחס אליו אז הוא יכול להרים יד ונשתדל לתת את רשות הדיבור לכל מי שרוצה להתייחס.

אלי אלאלוף: אז בשעה טובה, בבקשה, היועצת המשפטית שלנו.

<ענת מימון: אנחנו מתחילים מפרק א' שזה סעיף מאוד ארוך של הגדרות.

<ענת מימון: אז גם בתוך ההגדרות אם יש הערות, אז נעצור.

<ענת מימון: אני פשוט רצה עכשיו על ההגדרות, אבל אם יש הערות להגדרות אז תעצרו אותי.

<ענת מימון: ואני רק אסביר שבתקנה 35 יש איסור על שיווק והפצה של תמרוקים עם חומר אסור, ששם מפנים להוראות האיחוד האירופי.

<ענת מימון: ויש לנו את התוספת הרביעית שמונה שלושה חומרים שנחשבים חומרים אסורים, נגיע לזה בהמשך בתקנה.

<ענת מימון: פרק ח' מפנה להגבלות לפי האיחוד האירופי לעניין חומרים מוגבלים.

אלי אלאלוף: מי שלא מכיר, זה חבר הכנסת ביטן.

אלי אלאלוף: חשבתי שאתה עסוק.

מיכל בירן: למי שבמקרה לא היה בארץ בשנה האחרונה, אז עדכנת.

חיים ילין: מי לא היה בארץ?

מיכל בירן: אמרתי, מי שלא יכיר את ביטן.

חיים ילין: גם בחו"ל מכירים אותו.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<ענת מימון: רק אזכיר שמדובר על מדינות שחברות באיחוד האירופי, על אוסטרליה, על איסלנד, ארצות-הברית, יפן, נורבגיה, ניו-זילנד, קנדה, ושוויץ, אלה המדינות המוכרות.

<ענת מימון: וזה חוקק במסגרת הפקודה בתיקון שעשינו.

<ענת מימון: זה פרק הפיקוח הכללי של פקודת הרוקחים, אז גם פה המפקחים מכוח הפקודה יהיו לעניין הזה מפקחים.

<ענת מימון: שזה מי שמייצר, מייבא, מייצא, עוסק באחסון סיטונאי, הפצה הובלה של תמרוקים או מוכר תמרוקים, וגם נציג אחראי נחשב "עוסק בתמרוקים".

<ענת מימון: אלו ההגדרות.

<ענת מימון: עכשיו אנחנו עוברים לפרק ב'.

<נילי חיון דיקמן: הערת נוסח.

אלי אלאלוף: מי מכם?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<נילי חיון דיקמן: בוקר טוב, רק להגדרה של "עסק", יש כאן איזושהי שארית של נוסח שאחר כך נעשה פה שינוי ביחס לבית מסחר תרופות.

<נילי חיון דיקמן: בהתחלה עשינו שימוש במונח "בית מסחר תרופות", אבל למעשה עשינו שימוש רק במונח של בעל רישיון תמרוקים, אז צריך להחליף את זה.

<ענת מימון: אז מה זה יהיה?

<ענת מימון: עסק זה אתר?

<נילי חיון דיקמן: אז אתר יהיה כל התמרוקים או בעל רישיון תמרוקים ליבוא או לאחסון והפצה.

אלי אלאלוף: תשימו לב שפה, ואני שמח, שאין פה יבואן ראשי, יבואן מקביל, יש רק יבואן.

<נילי חיון דיקמן: נכון.

<ענת מימון: נכון.

אלי אלאלוף: ולכן, כדאי שניצמד להגדרות שביקשתם.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<יואב גזית: זו הערה שאני חושב שמוסכמת גם על המשרד הבריאות.

<יואב גזית: יש הגדרה "שיווק", כתוב: "כהגדרתו בסעיף 1 לפקודה", סעיף 1 לפקודת הרוקחים אומר ש"שיווק זה מכירה, אספקה, יבוא, יצוא של העברת בעלות".

<יואב גזית: לגבי היצוא יש טיפול מאוד מאוד רציני בחקיקה הראשית, ולמעשה אם מכניסים פה את השיווק לפקודה אז מחזירים חזרה את כל ההגבלות שיש על יצוא.

<יואב גזית: לכן, אנחנו מבקשים שיהיה ברור שהשיווק זה למעט יצוא.

<נילי חיון דיקמן: כבר הסברנו את זה להתאחדות התעשיינים, אבל זה פשוט מבחינה משפטית לא מדויק.

<נילי חיון דיקמן: אומנם שיווק צריך להיות כולל יצוא, וזה נדרש גם בתקנות, היות שבעלי רישיונות תמרוקים, עסקים שעוסקים בייצור של תמרוקים צריכים להיות גם – התקנות, ובפרט פרק א', צריכים לחול גם על בעלי רישיונות לייצור של תמרוקים שעוסקים בשיווק שהוא לצורך יצוא.

<נילי חיון דיקמן: נכון שבהוראות התקנות הספציפיות, מקום שאנחנו רוצים להתייחס לשיווק, אך ורק שיווק בישראל, אנחנו כותבים את זה, אנחנו כותבים "שיווק בישראל".

<נילי חיון דיקמן: מעבר לזה יש הופעה של המונח "הודעה על שיווק", שזה מונח שמוגדר באופן נפרד.

<נילי חיון דיקמן: ולכן, כשאומרים "הודעה על שיווק" זה לא כולל את ההגדרה של שיווק יבוא יצוא, אלא הכוונה היא הודעה על שיווק כפי שהיא מוגדרת.

<נילי חיון דיקמן: אז אנחנו נעשה את ה-fine-tune בנוסח במקומות שבהם באמת זה לא צריך לחול על יצוא ואין בינינו מחלוקת מהותית.

<נילי חיון דיקמן: פשוט נוודא שכתוב "שיווק בישראל".

אלי אלאלוף: מובן?

אלי אלאלוף: רק שזה לא יסרבל את הביורוקרטיה הנדרשת.

<איל שורצברג: זה לא מסרבל.

אלי אלאלוף: כי אם בצד אחד כבר יש להם את כל ההגדרות והם מילאו את כל הדרישות, עכשיו by the way כשאנחנו בחוק אחר מתחילים לסרבל להם את זה.

<נילי חיון דיקמן: אני רק מבהירה שהפיקוח של משרד הבריאות על יצרנים שמייצרים תמרוקים הוא בלי קשר ללמי התמרוקים מיועדים.

<נילי חיון דיקמן: העמידה בתנאי הייצור הנאותים מחויבת גם אם אתה מייצר לצורך שיווק בישראל וגם אם אתה מייצר לצורך שיווק בחו"ל.

<נילי חיון דיקמן: זה נדרש עבור היצרנים.

<נילי חיון דיקמן: התוצרת של ישראל היא תוצרת שעומדת ב-GMP, והם יכולים להציג את אישור ה- GMPשלנו בכל המדינות ולשווק על בסיס זה, וברור לכולם ש- GMP הוא מחויב גם לכל אלה.

אלי אלאלוף: מקובל עליכם?

אלי אלאלוף: בצרפתית יש איזה פתגם מאוד קצר, מה שמובן מהר נאמר קצר.

אלי אלאלוף: אז פה תנסו, כי אתם נותנים לנו תשובות שמאבדים את חוט ההבנה בזה.

אלי אלאלוף: מקובל?

<יואב גזית: כן, רק שהיועצת המשפטית תכניס את ההבהרות האלה.

אלי אלאלוף: ביחד הן יכניסו, אל תדאג.

אלי אלאלוף: כן, גב'.

<רבקה מזרחי: אנחנו חברה שקיימת משנת 1939 ומתעסקים בבישום ובתמרוקים בעיקר ל-private labelling.

<רבקה מזרחי: מה קורה במקרה של יבואן שמייצר מוצר פרטי לרשתות קטנות בארץ והמפעל שלו נמצא בחו"ל, ולא קיים בתוך רשימת המדינות המוכרות?

אלי אלאלוף: זה לא חלק מההגדרות, ברשותך.

<רבקה מזרחי: למה לא? זה כן חשוב.

<ענת מימון: זו הגדרה של מדינה מוכרת.

<רבקה מזרחי: למה לא מספיק GMP ואת האישור של המוצר?

<רבקה מזרחי: למה המפעל חייב – המפעל עובד רק עבורי, אני לא יכולה להוציא "פריסייל" לאירופה, הוא לא יושב ברשימת המדינות, איך אני מייבאת?

אלי אלאלוף: את נכנסת לנושא שעוד לא הגענו אליו, אני מצטער, גב'.

אלי אלאלוף: כשנגיע לזה.

<מורן שקלאר: אבל יש את זה כאן בהגדרות, רשום מה זה "מדינה מוכרת" בהגדרות.

<קריאות: - - -

<ענת מימון: אני רק רוצה להעיר, ההגדרה "מדינה מוכרת" נמצאת בפקודה, עשינו את זה לפני חצי שנה כשחוקקנו את החוק.

<ענת מימון: כרגע אין אפשרות לוועדה לתקן, זה פשוט לא נמצא על שולחן הוועדה.

<רבקה מזרחי: אבל ברגולציה כתוב שאסור להפלות בין מדינות.

<רבקה מזרחי: אין לי אפשרות בשלב הזה להתפרנס כחוק.

<רבקה מזרחי: אז אם אתם רוצים לאפשר תחרות ולכל האנשים להתפרנס כחוק, אז תאפשרו נתיב חוקי.

<רבקה מזרחי: זה לא כי אני גונבת, זה לא כי אני מזייפת, זה לא כי אני - - -

אלי אלאלוף: עוד מישהו פה רצה?

<ענת מימון: זה חוקק.

אלי אלאלוף: אני פה חוזר, גב' אומרים לי שזה בחקיקה הראשית, אי-אפשר פה להתייחס למה שאת אומרת.

<רבקה מזרחי: אז מה עושים?

<רבקה מזרחי: אני פה שתספרו לי מה עושים.

אלי אלאלוף: אולי יום אחד נתקן חקיקה ראשית.

<מורן שקלאר: אבל יש השלכה ישירה לתקנות.

אלי אלאלוף: לא קיבלת את רשות הדיבור, גב', אני מזכיר לך.

<מורן שקלאר: אז אני רוצה לדבר, בבקשה.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רצה פה?

אלי אלאלוף: בבקשה, גב'.

<מורן שקלאר: גם אנחנו, דיברתי גם בוועדה הקודמת, ואמרנו שיש לנו גם private labelling, ואנחנו מביאים מכל מיני מדינות, ואני מבינה שההגדרה של מדינה מוכרת הוגדרה בפקודה, אבל יש לזה השלכה ישירה בתקנות, התקנות מדברות על זה.

<מורן שקלאר: צריך לתקן את הפקודה.

<ענת מימון: תמיד יש את הקשר הישיר בין הפקודה לתקנות.

<מורן שקלאר: אוקיי, אז צריך לתקן את הפקודה.

<מורן שקלאר: יש לה השלכות הרות גורל על כל התמרוקים, על "ביוטיקייר", על "אפי חורי הפצה", על "יהודה מזרחי", על כל התמרוקים האלה שבעצם הם מעודדים תחרות בכל שוק התמרוקים, באיפור, בקוסמטיקה, יש לזה השפעה ישירה.

מירב בן ארי: נכון, היא צודקת.

אלי אלאלוף: אז מה עושים?

<ענת מימון: אז צריך לתקן את הפקודה.

<ענת מימון: אבל כרגע לא נמצא על שולחן הוועדה הנושא של תיקון הפקודה.

אלי אלאלוף: הפקודה זה לא לדיון כרגע.

אלי אלאלוף: אם נצטרך להגיע לתיקון החקיקה אז אולי נוכל להתמודד אז.

<ענת מימון: אני רק אעיר שכשנגיע לפרק של היבוא יכול להיות שיהיו דברים בתקנות שאפשר יהיה לעשות במסגרת ההוראות של הפקודה.

<מורן שקלאר: כל עוד לא מתקנים את הפקודה ואת ההגדרה של מדינה מוכרת - - -

אלי אלאלוף: חבר'ה, יש דברים שאי-אפשר לעשות.

<נילי חיון דיקמן: הבעיה היא לא בהגדרה, אלא בסעיף בפקודה.

<מורן שקלאר: אז זה מחסל את כל תעשיית הקוסמטיקה בישראל.

<רבקה מזרחי: חיסול ממוקד.

אלי אלאלוף: נגיע לתעשייה.

אלי אלאלוף: עוד הערות להגדרות?

אלי אלאלוף: אנחנו דנים רק בהגדרות.

<ענת מימון: אתה רוצה להצביע על הסעיף?

סימן טוב: אנחנו מבקשים לא להצביע.

סימן טוב: אנחנו לא רוצים.

אלי אלאלוף: לא, אתה לא נותן הוראות.

סימן טוב: אנחנו מבקשים שכרגע לא.

אלי אלאלוף: בכלל?

אלי אלאלוף: אין דבר כזה.

אלי אלאלוף: מה פתאום.

מירב בן ארי: לא להצביע?

סימן טוב: - - -

אלי אלאלוף: מה זה סמכותה?

אלי אלאלוף: מה פתאום.

סימן טוב: התקנות צריכות לעבור עוד עבודה רבה לפנינו.

סימן טוב: מה לעשות, הייתה פה ישיבה, שלחתם אותנו לעבודה.

אלי אלאלוף: לא, חבר'ה, לא, אתם לא תעשו מאתנו ישיבה סתמית.

מירב בן ארי: אז מה זה?

מירב בן ארי: אנחנו חותמת גומי?

סימן טוב: מה פתאום, לא חשבנו שהולכים להצביע.

אלי אלאלוף: כשנמצא לנכון אנחנו נצביע.

מירב בן ארי: הוא עושה כאן ועדה היום עד שתיים.

סימן טוב: אכן פנה שר הבריאות ליו"ר הוועדה שלא לקיים דיון, כי הייתה פה ישיבה קודמת.

אלי אלאלוף: לא הייתה לי פנייה, לא דיברתי אתו.

סימן טוב: הוא פנה אליך בכתב.

אלי אלאלוף: לא ראיתי אותו.

מירב בן ארי: אם לא נעשה את התקנות איך החוק יכנס?

מירב בן ארי: גם ככה צריך שנים להיערך.

אלי אלאלוף: לא, חבר'ה, אנחנו לא - - -

סימן טוב: מירב, שלחתם אותנו פה לעבודה.

מירב בן ארי: התעשיינים צריכים להיערך.

סימן טוב: נכון, לכן התאריך לא ריאלי.

סימן טוב: שלחתם אותנו פה לעבודה עם משרדי הממשלה, עם היבואנים, א', ב', והתעשייה, התחלנו את העבודה, אנחנו עובדים על זה באופן אינטנסיבי.

מירב בן ארי: אז למה אנחנו יושבים?

סימן טוב: שום דבר מהתובנות שעלו בדיונים עדיין לא מגולם פה, כי זה הנוסח שהוגש קודם.

מירב בן ארי: זה הנוסח הישן?

סימן טוב: זה הנוסח המקורי.

סימן טוב: דווקא מתוך כבוד לעבודת הוועדה.

סימן טוב: שלחתם אותנו לעבודה, אנחנו רוצים להשלים את העבודה.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה להגיד ששלחנו, כולל אותי, רציתי לעבוד גם, מצאתם לנכון לעשות את זה בלעדי.

אלי אלאלוף: גם זה לא מפריע לי.

אלי אלאלוף: אבל כרגע כוועדה סמכותנו וחובתנו וזכותנו להצביע כשנמצא לנכון, זה חד-משמעי.

<אתי שבתאי: נכון, אנחנו גם לא קיבלנו שום פנייה.

סימן טוב: יש לי פה עותק ממנה.

<אתי שבתאי: הוועדה לא קיבלה.

אלי אלאלוף: קשור להגדרות, אדוני?

<ראובן בילט: לא קשור להגדרות.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אז אנחנו עוברים לסעיף הבא שהוא רישיון.

<ענת מימון: פרק ב' עוסק בנושא של רישיון תמרוקים.

<ענת מימון: ובזמנו דיברנו על זה שגם לצורך יצוא תמרוקים צריך רישיון תמרוקים, נילי, נכון?

<ענת מימון: אני מדברת על זה שצריך לצורך הפעילות הזאת רישיון תמרוקים, ואני אומרת שגם יצוא תמרוקים, בין אם הם מיועדים לשיווק בישראל ובין אם הם מיועדים ליצוא, צריך מלכתחילה לבקש רישיון תמרוקים.

מיכל בירן: מתווך שלא ייצר אותן שמייצא.

<נילי חיון דיקמן: היצרן שמשווק את התמרוקים ליצוא מחזיק ברישיון יצוא.

<ענת מימון: אז לא יכול להיות מישהו שמייצא בלי לייצר, אלא רק כחוליה בשרשרת?

<נילי חיון דיקמן: רוב היצוא - - -

<ענת מימון: בסדר, רוב.

<ענת מימון: אני שואלת אם מי שלא לא צריך רישיון?

<נילי חיון דיקמן: אם יש רק משרד שעוסק ביצוא והוא לא - - -

סימן טוב: - - -

אלי אלאלוף: אין טעם, זה לפי דעתך.

סימן טוב: ברור שזה לפי דעתי.

אלי אלאלוף: תאמין לי, נקדם אתכם גם בזה.

סימן טוב: אני חושב שלהביא משהו לא מבושל לא נותן תוצאה.

אלי אלאלוף: נמשיך, סליחה.

אלי אלאלוף: מה היה?

<ענת מימון: שאלתי אם גם לצורך יצוא תמרוקים צריך לבקש רישיון תמרוקים.

מיכל בירן: השאלה אם יש קונספט כזה שמישהו לא מייצר את זה ורק מייצא.

מיכל בירן: אם לא היצרן מייצא.

<נילי חיון דיקמן: אז אסביר.

<נילי חיון דיקמן: אני מסכימה.

<נילי חיון דיקמן: היצוא מבוסס או על יצור, ואז יש מפעל יצור שעל בסיס רישיון תמרוקים, או על אחסון והפצה.

<נילי חיון דיקמן: זאת אומרת, אם מישהו מחזיק במחסן תמרוקים לצורך יצוא, אז על המחסן הזה הוא יצטרך לקבל רישיון תמרוקים שעוסק בתנאי האחסון וההפצה.

<נילי חיון דיקמן: אבל לפעולה עצמה של יצוא לא צריך.

<ענת מימון: לא צריכה רישיון.

<נילי חיון דיקמן: למשל, משרד שעוסק ביצוא בלבד, רק בהיבט האדמיניסטרטיבי אין לנו שום צורך לתת לו רישיון תמרוקים.

<ענת מימון: בסדר.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: אני מבקש מהקואליציה המורחבת לא לדבר.

איציק שמולי: אחרי אירוע כזה לא יהיה בושם אחד שיוכל לנקות אותי.

איציק שמולי: עומד בתקן, לא עומד בתקן.

דוד ביטן: אבל יש בשמים שהם אומרים שהם יכולים להרוג אנשים.

מיקי לוי: לא שמעת מה אורן אמר כאן?

אלי אלאלוף: דוד, אתה עושה בדרך כלל דיונים ענייניים, פה אתה מפריע לנו, ברשותך.

דוד ביטן: אני רואה פה את אנשי מפלגת העבודה, זה נהיה זן נדיר, אז מה אתה רוצה?

אלי אלאלוף: חברי כנסת, תשימו לב שאתם היום המפריעים ביותר.

מיכל בירן: זה חלק מהגדרות התפקיד.

אלי אלאלוף: נמשיך, בבקשה.

<ענת מימון: אני חוזרת.

<נילי חיון דיקמן: יש לנו כאן סעיף שאנחנו עדיין בהידיינות לגביו מול התאחדות התעשיינים, לכן אנחנו רוצים להשאיר אותו פתוח.

אלי אלאלוף: איזה סעיף, בבקשה?

<נילי חיון דיקמן: אנחנו מדברים על סעיף בפרט פרט (6), אבל פשוט הנושאים עוד פתוחים.

אלי אלאלוף: אז סעיף (6) לא הייתם רוצים שייחשב כאן.

מיכל בירן: אבל אולי אפשר להסביר לנו את הדילמה.

<נילי חיון דיקמן: באוצר אומרים שגם (5).

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: רגע, אחד אחד.

מיכל בירן: אלי, אני אשמח שיסבירו את הדילמה.

אלי אלאלוף: האוצר פה יבטלו את ההצבעה.

<נילי חיון דיקמן: אם הם לא מסכימים אז לא נדון.

אלי אלאלוף: אני מבקש.

אלי אלאלוף: לכם יש בסעיף (6) עוד בירורים לעשות.

<עדי חכמון: כן.

אלי אלאלוף: מיכל ביקשה אם יש לכם אפשרות להסביר לנו מה הדילמה.

אלי אלאלוף: אתם רוצים להסביר את זה?

מיכל בירן: אם מישהו רק יכול להגיד מה הדילמה.

<נורית הראל: אני אשמח, אפשר?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<נורית הראל: בתקנות האלה לא הייתה שום התייחסות, לצערנו, בכאב לב של אף אחד מהדוברים כרגע לתעשייה הישראלית.

<נורית הראל: יש פה הרבה הכבדות שקיימות על המפעלים הישראלים.

אלי אלאלוף: ספציפית.

אלי אלאלוף: ההערה הזאת, היות שאמרתם שזה לפי אירופה.

סימן טוב: יושווה לאירופה.

סימן טוב: אנחנו בודקים בדיוק, אנחנו בשיחות עם השוויצרים בבריסל, ועם כל מדינה רלוונטית, מה שיהיה שם יהיה פה.

<נורית הראל: אני רק אוסיף מילה, זה דורש מאתנו הסכמים מסחריים, פירוט של העובדים שלנו, קורות חיים.

<נורית הראל: אף מפעל צרפתי לא ייתן לנו.

מירב בן ארי: למה צריך את פרטי ההשכלה והניסיון שלהם, מה זה?

מירב בן ארי: למה זה עכשיו?

מירב בן ארי: עכשיו אני רואה את זה.

מירב בן ארי: איזה מסר?

מיקי לוי: אז בוא נחליט שכשייתנו לכם מצרפת, תבואו לבקש גם מפה על התעשייה הישראלית.

מירב בן ארי: מה זה הדבר הזה?

מירב בן ארי: נו?

מירב בן ארי: תגיד לי, אני קונה עכשיו מ"ד"ר פישר" אני מבקשת - - -

מיכל בירן: זה נשמע תנאים להקמת אתר שידוכים יותר מאשר - - -

מירב בן ארי: מה זה קורות חיים עכשיו של כל עובד?

מיקי לוי: מיכל, למה?

מיקי לוי: אנחנו נסכים.

מיכל בירן: שמענו, אולי הם רוצים להקים משרד שידוכים.

מיקי לוי: כשהצרפתים ייתנו גם אנחנו ניתן.

מירב בן ארי: (8) בכלל לא בא בחשבון, סליחה.

<נילי חיון דיקמן: חבר הכנסת, שמענו את ההערות, ואנחנו בדיאלוג אתם, לדעתנו לא תהיה מחלוקת, אם היה לנו עוד זמן היינו גם מגיעים להסכמה מלאה על הסעיף, והיינו פה שכם אל שכם.

<נילי חיון דיקמן: אז חבל על דיון הזה.

מיקי לוי: (6) ו-(8).

מירב בן ארי: גם (8), אלי.

סימן טוב: סעיף 3 הגדול זקוק לכל מיני תיקונים.

מירב בן ארי: כל ה-3 הזה צריך לעבור תיקון.

אלי אלאלוף: רק להזכיר מה שנאמר על-ידי המנכ"ל, שהולכים על ההגדרות האירופיות.

סימן טוב: הולכים על הסטנדרט האירופי.

מירב בן ארי: רגע, אבל גם בסטנדרט האירופי – לא משנה שאני לא מאמינה שיש את זה, אבל בסטנדרט האירופי אתה תיתן פה עכשיו למפעל לרשום את שמות אנשי המקצוע שהוא מעסיק ופרטי השכלה וניסיון, למה, אלי?

מיקי לוי: קורות חיים.

מירב בן ארי: למה כל הדבר הזה?

מירב בן ארי: למה להכביד עליהם?

מיקי לוי: זו רגולציה מיותרת.

מירב בן ארי: כן, מיותר.

<נילי חיון דיקמן: לא, מדובר רק על אנשי מקצוע מסוימים.

<קריאות: - - -

מיכל בירן: כשיש לך מישהו שלוקח את האחריות - - -

מירב בן ארי: מה זה מסוימים?

מירב בן ארי: תגידי, למה איזה מפעל במדינת ישראל צריך להראות דבר כזה?

<איל שורצברג: אבל זה לא על כולם, מירב, מדובר על מיעוט אנשים.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אני לא מסכים.

אלי אלאלוף: נילי, ברשותך, וחברי הכנסת.

מיקי לוי: יש מהנדסי טילים שלא עושים את זה.

מירב בן ארי: אין את הדבר הזה.

מירב בן ארי: ב"רפאל" וב"אלביט" אתה מבקש דבר כזה?

<איל שורצברג: זה חסוי שם.

מירב בן ארי: חבל על הזמן, זה לא צריך לעבור.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: תגידי, במפעל של תעשיות נשק את מבקשת את זה?

מירב בן ארי: ברמה כזאת?

אלי אלאלוף: מירב.

סימן טוב: תשאלי את משרד הביטחון, בוודאי שכן.

מירב בן ארי: מעניין, אני רוצה לראות את התקנה.

מירב בן ארי: מה שבטוח, שאף אחד מהציבור לא קורא את זה, בטח הם עושים את זה רשימות למגירה.

דוד ביטן: אבל זה משהו סודי.

<קריאות: - - -

סימן טוב: זה לא לפרסום לציבור.

מיקי לוי: אבל זה לא בתוך החוק, אדוני המנכ"ל.

סימן טוב: זה בתקנות.

מירב בן ארי: למה להעמיס על המפעל?

אלי אלאלוף: כבר שמענו את זה, מירב, כמה פעמים?

אלי אלאלוף: כן, גב'.

<חנה לאידרשניידר: יש עוד כמה דברים שהייתי רוצה פה לבקש הבהרה, אחד מהם זה לגבי הבקשה לקבלת רישיון תמרוקים.

<חנה לאידרשניידר: לא מוגדר מיהו הגורם המסמיך לרישיון הזה, מאחר שהוא כיום הרוקח המחוזי.

<חנה לאידרשניידר: זאת אומרת, במחוזות השונים אנחנו מודעים לזה שיש בעיות, יש אי התאמה בין הדרישות של המחוזות השונים, וחשוב לנו שזה יוגדר.

<חנה לאידרשניידר: ככל שזה ימשיך להיות הרוקח המחוזי שזה יוגדר בנוהל, שתהיה אחידות בין המחוזות, שלא יהיה הבדל.

<איל שורצברג: יש אחידות בין המחוזות, חד וחלק.

אלי אלאלוף: התשובה נשמעה עד הסוף?

אלי אלאלוף: איל שורצברג אמר את זה.

<איל שורצברג: יש אחידות בין המחוזות.

<איל שורצברג: המחוזות פועלים באחידות מלאה.

אלי אלאלוף: מה עוד?

<חנה לאידרשניידר: אדוני, הערות נוספות, ברשותך.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<חנה לאידרשניידר: לגבי סעיף (5), אנחנו מבקשים שככל שהוא לא משתנה או להדגיש את ההערות שיש לנו בנושא הזה, כי אנחנו לא יודעים איזה הערות יתקבלו אצלכם בסעיפים האלה.

<חנה לאידרשניידר: לגבי נותני השירותים, שיובהר שככל שצריך לציין את נותני השירותים זה רק בארץ.

<חנה לאידרשניידר: הסכמים שיש רק בארץ לגבי נותני השירותים של היבואן.

מירב בן ארי: על איזה סעיף את מדברת?

<חנה לאידרשניידר: (5).

<ענת מימון: כרגע זה מנוסח.

אלי אלאלוף: אמרנו שסעיף (5) הוא לבדיקה מחודשת.

מירב בן ארי: (5), (6) ו-(8).

<חנה לאידרשניידר: אבל אנחנו לא יודעים מה ייבדק, לכן אנחנו רוצים לשאול.

אלי אלאלוף: אז ייבדק.

מירב בן ארי: הוא אמר.

אלי אלאלוף: אם הייתם מקשיבים, אמרנו ש-(5), (6) ו-(8) לבדיקה מחודשת.

<חנה לאידרשניידר: נכון, אבל אנחנו לא יודעים עם גם איזה נושאים ייבדקו, אנחנו רוצים לראות במה מדובר.

אלי אלאלוף: בבקשה, מה ההערה הספציפית, אם את חושבת שזה לא נקרא כאן?

<חנה לאידרשניידר: לגבי נותני שירותים, לגבי סעיף (6) הנושא של החוזה.

<חנה לאידרשניידר: אין לזה תקדים שצריך להציג חוזה עם נותני השירותים.

<חנה לאידרשניידר: אני חושבת שמספיק שהחוזה הזה קיים.

<מורן שקלאר: לא עם כל נותן שירותים יש חוזה.

<מורן שקלאר: לפעמים זה נוהג בין הצדדים, זה לא מחייב חוזה בכתב.

<חנה לאידרשניידר: אבל זה לא מקובל.

<מורן שקלאר: עם רוב הספקים שלנו אין לנו חוזה בכתב.

סימן טוב: בלחיצת יד אתם עובדים?

<קריאות: - - -

<ירמיהו מזרחי: נוהל ה-GMP מחייב אותנו בחוזים האלה, החוזים האלה קיימים ונמצאים אצלנו, אבל חשיפתם זה חשיפת סוד מסחרי שאנחנו לא חושבים שצריך להיות בציבור.

סימן טוב: זה לא יתפרסם באתר מסחרי, זה יהיה רק - - -

<מורן שקלאר: זה לא רלוונטי.

אלי אלאלוף: יש בזה משהו, באמת, תשמרו גם על - - -

סימן טוב: זה לא לציבור.

<קריאות: - - -

<איל שורצברג: זה לא לציבור.

מירב בן ארי: זה לא משנה, אבל אתה מכביד עליהם.

<איל שורצברג: זה לא מכביד, זה לא עניין של הכבדה, זה עניין - - -

מירב בן ארי: מה לא מכביד?

מירב בן ארי: אבל למה אתה צריך את זה?

<איל שורצברג: אני יכול להסביר לך.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: מישהו הבין משהו מהשיח הלא מסודר שלכם?

אלי אלאלוף: אז מה זה עוזר?

אלי אלאלוף: סתם זורקים.

מירב בן ארי: הוא אומר שזה לא לציבור, זה מה זה מיותר.

אלי אלאלוף: פה נאמרה אמירה שאני תומך בה, מבין אותה, ברורה, של אדון מזרחי.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש פה עניין, אדוני המנכ"ל.

מירב בן ארי: איפה קיבלת השראה לזה?

סימן טוב: באירופה – בפולין, ורשה.

מירב בן ארי: אתה קורא פולנית?

אלי אלאלוף: חבר'ה, בעניינים פולניים תשאלו אותי.

מירב בן ארי: אמרתי לו, מי נתן לו את ההשראה לתקנות.

אלי אלאלוף: יש פה עניין שבאמת כולם אמרו בשיחות שלא בוועדה, אנשים צריכים לדעת שהסודיות המסחרית המקצועית שלהם זה לא דבר שהוא ניתן לסמוך, ואני אגיד את זה, גם בתיקייה המסודרת של משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: אם תגידו שאתם מעבירים את כל העובדים שלכם על טופס סודיות, שמירה על טופס סודיות וכו', וזה עומד בזה, בבקשה.

<איל שורצברג: את כולם.

<רינת בכר: כן.

אלי אלאלוף: אבל תראו גם מה קורה במשרדים אחרים כגון זה.

אלי אלאלוף: זהו.

סימן טוב: אנחנו לא משרד אחר.

<איל שורצברג: ככה אנחנו עובדים בתרופות, ובסודות של התרופות הכי קריטיים גם ככה אנחנו עובדים.

אלי אלאלוף: תשמרו על העניין.

<איל שורצברג: זה לא משנה, זו אותה רגולציה.

<קריאות: - - -

<נילי חיון דיקמן: אבל חבל לקיים דיון.

מירב בן ארי: חבל, די.

אלי אלאלוף: בינתיים ליושב-ראש מותר להגיד בלי לקיים דיון.

אלי אלאלוף: בבקשה, לאיזה סעיף את מתייחסת?

<רבקה מזרחי: בסעיפים המדוברים עכשיו אתם מבקשים ספציפיקציה שאף ספק בחו"ל - - -

דוד ביטן: - - -

אלי אלאלוף: דוד, אתה לא עוזר לי.

מירב בן ארי: הוא יושב פה.

דוד ביטן: זה מקצועי.

אלי אלאלוף: אז תצאו החוצה לחדר שלי, יהיה גם קפה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<רבקה מזרחי: מבקשים פה ניירת שאף ספק בחו"ל לא יהיה מוכן לחשוף בפני עד הרזולוציה שאתם מבקשים.

<נילי חיון דיקמן: לא מדובר - - -

<רבקה מזרחי: ויש לי ניסיון בענף אחר שעושה רגולציה לא הגיונית, ואז שלושה מפעלים גדולים בחו"ל לא - - -

אלי אלאלוף: היות שהנושא הזה הוא לדיון, הסעיף הזה הוא לדיון חוזר, אז תעבירו את זה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<יואב גזית: אדוני, אני רוצה לחדד את מה שאמרה חברתי.

<יואב גזית: התקנות והחקיקה מדברים על תמרוקים בשני היבטים, יש את ההיבט של הייצור עצמו, ויש את ההיבט של התמרוק הבודד.

<יואב גזית: לגבי הייצור עצמו, כי הסעיפים האלה מדברים על הייצור עצמו, יש מושג שנקרא צדק ויש מושג שנקרא אפליה.

<יואב גזית: אני לא דן בצדק, אני דן באפליה.

<יואב גזית: אנחנו מבקשים שהתעשייה הישראלית לא תופלה לרעה, שכל מה שדורשים מיצרן בחו"ל ידרשו גם מיצרן ישראלי.

סימן טוב: כך ייעשה.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה הגיוני מאוד.

<יואב גזית: כרגע הדרישה, אדוני , הדרישה היחידה שיש מיצרן בחו"ל, וזה בסעיף (10)(ב) שתכף נגיע אליו, שהוא עומד בתנאי יצור נאותים, זה הכול.

מירב בן ארי: זה ה-GMP.

<יואב גזית: ומאתנו יש דרישות של עמודים שלמים.

אלי אלאלוף: נגיע לזה.

אלי אלאלוף: נאמר על-ידי המנכ"ל, ואני גם בעצמי סומך.

אלי אלאלוף: שמולי איציק.

איציק שמולי: יש לי שאלה.

איציק שמולי: בעצם בסעיף קטן (10) מוזכרת עמידה בתקן ISO משהו, התקן הזה מעיד על מה?

איציק שמולי: על יצור נאות או על תקן למוצר עצמו שהוא עומד בסטנדרטים?

<ירמיהו מזרחי: יצור.

<רינת בכר: יצור.

<איל שורצברג: תנאי יצור הולמים.

איציק שמולי: אז שאלה, שאני אבין.

איציק שמולי: אם בעצם יש גוף שאנחנו סומכים עליו שנותן את אותו התקן של ISO, שאנחנו אומרים - -

מירב בן ארי: או GMP, תנאי יצור.

איציק שמולי: - - שאנחנו אומרים שזה מעיד על יצור נאות, למה בעצם זה לא מייתר את (5), (6), (8), כל הסעיפים הבעייתיים מראש?

<ירמיהו מזרחי: זו בהחלט הטענה שלנו.

<נילי חיון דיקמן: אני אסביר.

<נילי חיון דיקמן: תקן ה- ISOהוא תקן חשוב, והוא התקן שקובע את הסטנדרטים המקצועיים, ועדיין, כל מדינה קובעת לעצמה את החוקים שלה איך היא מפקחת על אותם גופים.

<נילי חיון דיקמן: הדרישה בחוק – וזה לא בתקנות – הדרישה החוק היא שגוף שעוסק בייצור או אחסון או הפצה צריך לקבל רישיון מאת המנהל.

<נילי חיון דיקמן: ולכן, הבקשה הזאת היא בקשה שמופנית למנהל.

<נילי חיון דיקמן: הוא מגיע לעשות ביקורת, הוא בודק שיש עמידה בתנאי ISO ודברים נוספים, בסופו של דבר הוא נותן אישור GMP.

<נילי חיון דיקמן: גם במדינות אחרות, יש מדינות באירופה שנותנות אישורים מהסוג הזה, זה פשוט לא מוסדר בחקיקה הרלוונטית שאנחנו עוסקים בה, ולכן, זה לא נכון שאנחנו מופלים ביחס למדינות אחרות.

<נילי חיון דיקמן: כל מדינה מפקחת על היצרנים שלה.

<נילי חיון דיקמן: אנחנו גם רוצים לומר דבר נוסף.

<נילי חיון דיקמן: בנושא הזה אין שינוי מהקיים היום.

<נילי חיון דיקמן: היום אנחנו נותנים, לפי הצו הקיים, רישיון תמרוקים כללי, ואותו רוקח מחוזי הולך לאותם מפעלים ויצרנים שיושבים כאן ועושה פיקוח כל חמש שנים לצורך מתן הרישיון הזה.

<נילי חיון דיקמן: פשוט כתבנו את הנהוג היום בנוסח התקנות כדי להתאים את זה לחקיקה החדשה, אין כאן שום שינוי מהקיים היום.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: עוד הערות?

אלי אלאלוף: תשתדלו לא לחזור על כל הערה פעמיים, תגידו פעם אחת את כל מה שיש לכם, אחרת זה יהיה אין-סופי.

אלי אלאלוף: בבקשה, הערה.

<חנה לאידרשניידר: הייתה פה הערה לגבי המדינות שנותנות אישורים, אישורי GMP.

<חנה לאידרשניידר: את יכולה לציין איזה מדינות אלה?

<חנה לאידרשניידר: אנחנו יודעים שהמדינות לא נותנות אישורים.

אלי אלאלוף: תעבירו להם בכתב, לא עכשיו.

אלי אלאלוף: עוד?

אלי אלאלוף: אפשר להתקדם?

אלי אלאלוף: בבקשה, בואו נתקדם.

<ענת מימון: אני אקריא עכשיו את תקנה 3(10).

<ענת מימון: שזה מופיע בפקודה עצמה, ההוראות, ושם זה מוסבר.

<ענת מימון: לגבי אגרה, גם לא צריך שוב אם עושים חידוש רישיון?

<ענת מימון: כי לפי הנוסח כרגע זה לא חל.

<נילי חיון דיקמן: אנחנו צריכים לבדוק את זה.

אלי אלאלוף: אנחנו ממליצים ללא אגרה.

<נילי חיון דיקמן: ללא אגרה, זה כבר קבוע בחוק.

<ענת מימון: זה מופיע כבר בחוק, אבל צריך פשוט לנסח את תקנה (ב) כך שזה ישקף, כי כרגע כתוב שבחידוש לא יחול כל (א).

סימן טוב: אנחנו בכלל בעד להקל באגרות על כולם, גם כחלק מהמלחמה ביוקר המחיה.

<נילי חיון דיקמן: כן.

סימן טוב: זה כלי מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: נכון.

סימן טוב: ולא עושים בו את השימוש הנכון.

מירב בן ארי: ברור, כי אחרי זה אנחנו משלמים את זה.

<ענת מימון: אגב, כתוב על רישיון תמרוקים כללי, לא כתוב על חידושו בפקודה.

סימן טוב: גם מכסים אפשר להוריד.

<עדי חכמון: תשאיר את זה למשרד האוצר.

סימן טוב: את לא משאירה למשרד הבריאות מה שלמשרד הבריאות, אנחנו לא נשאיר למשרד האוצר מה שלמשרד האוצר.

<קריאה: קראתי בעיתון שאתם רוצים להעביר את זה אלינו.

<איל שורצברג: אבל אתם רוצים לקחת.

סימן טוב: אם אתם רוצים, תיקחו.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: חבר'ה את הבעיות תשאירו אחרי זה.

מירב בן ארי: בואו.

אלי אלאלוף: מותר הערות שמצחיקות, אבל אלה שהופכות לרציניות לא.

<איל שורצברג: צוחקים, זה עושה קמטים הצחוקים האלה.

אלי אלאלוף: אוקיי, איל.

מיכל בירן: מזל שיש תמרוקים.

איציק שמולי: יש לי הערה.

אלי אלאלוף: בבקשה, איציק.

איציק שמולי: אני חושב שהסעיף הזה כללי מדי, אדוני היושב-ראש, כי תחת המילים "הבטחת בריאות הציבור" אפשר לדרוש גם מסמכים ודברים – אפשר להכניס תחת הקטגוריה הזאת את כל העולם ואחותו, ואם זה לא מספיק אז כמובן "לשם הבטחת יעילות התמרוק, בטיחותו ואיכותו".

איציק שמולי: אין לי רעיון מה אפשר להציע אחרת, אבל אני מרגיש קצת לא נוח.

איציק שמולי: זה כאילו אתה לוקח סעיף אחד, עכשיו אנחנו מדקדקים בכל סעיף וסעיף, ותחת סעיף 4 בעצם משרד הבריאות יוכל לעשות כל מה שהוא רוצה, וזה לא מידתי.

אלי אלאלוף: בבקשה, גב'.

<אוסנת לוקסמבורג: אל תשכח שהיום אנחנו בעצם הולכים פה לחקיקה של משהו שאמור להיות משהו עתידי.

<אוסנת לוקסמבורג: אתה היום מסתכל על השוק, רואה סוג מוצרים מסוים.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו מדברים על פתיחת השוק לתחרות, פתיחת השוק לכניסה של מוצרים.

סימן טוב: באופן גורף.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו רואים פיתוחים טכנולוגיים של כל מיני מוצרים שנכנסים.

<אוסנת לוקסמבורג: היום אני לא יודעת לחזות לך את העתיד על מה נרצה לבדוק או איזה עוד פרמטרים וקומבינציות של תכשירים ותכשירים שיהיו קשורים אולי עם כל מיני היבטים אחרים של בריאות, מה בדיוק ולפרוט את זה לפרטים קטנים.

<אוסנת לוקסמבורג: ולכן, הסעיף הזה כן יצטרך להשאיר את שיקול הדעת של משרד הבריאות שפותח שוב, את השוק לנוטיפיקציה, שפותח את השוק בצורה כזאת שבעצם רק מודיעים ונכנסים לשוק.

<אוסנת לוקסמבורג: ויש לנו פה חבר כנסת שיש לו רקע - - -

איציק שמולי: תראי, אבל הזכות של משרד הבריאות לבוא לכאן - -

<אוסנת לוקסמבורג: אני רק אסיים.

איציק שמולי: - - ולהתקין תקנות עומדת לו גם בעתיד.

איציק שמולי: הרי המחוקק קבע שהתקנות יהיו בסמכות ובאישור ועדת העבודה והרווחה, כי הוא ראה היגיון מסוים.

איציק שמולי: הוא לא רצה להפקיד בידי משרד ממשלתי אחד כוח בלעדי לקבוע ככל העולה על רוחו, למרות סמכותו המקצועית, ואני חושב שאת הדבר הזה צריך לשמר.

איציק שמולי: זאת אומרת שאם בעוד שנתיים משרד הבריאות יבוא ויגיד לנו: תשמעו, חבר'ה, יש טכנולוגיה חדשה, היא לא נכללה באף אחד מסעיפי התקנות, ואנחנו מבקשים את ועדת העבודה והרווחה להכניס, לעדכן את התקנות, אני בטוח שוועדת העבודה והרווחה תעשה את זה.

איציק שמולי: אבל אי-אפשר לשים סעיף כללי - -

מיכל בירן: זה צ'ק פתוח.

איציק שמולי: - - שמשמעותו, בדיוק, צ'ק פתוח מעכשיו ועד עולם.

איציק שמולי: זה מייתר את ועדת העבודה והרווחה.

אלי אלאלוף: ללא שליטה בוועדה.

<אוסנת לוקסמבורג: יחד עם זאת, צריך לדעת, וגם אתם יודעים את זה, ויש לנו פה גם חבר כנסת שמכיר את זה מהתפקידים הקודמים שלו, שברגע שדברים נמצאים בשוק ואתה צריך ללכת ולפקח בשוק, זה אחרת לגמרי וקצבים אחרים לגמרי.

<אוסנת לוקסמבורג: גם הנושא של לבוא לכנסת ולעשות – תראו כמה כל פעם שרוצים לעשות תיקון חקיקה לוקח זמן.

<אוסנת לוקסמבורג: זה לא כמו שאתה צריך לבוא ולהגיד: אני לא יכול לאפשר להכניס את התמרוק הזה.

איציק שמולי: את יודעת מה, אבל יש משהו נכון בחוכמת השולחן.

איציק שמולי: יש משהו נכון בזה שיושבים פה כל בעלי האינטרס, כולל חברי הכנסת, כולם, וזה לא דבר מגונה, האינטרס, ובסוף השולחן מוצא נקודת איזון שהיא טובה בדרך כלל.

איציק שמולי: ואני חושב שלא כדאי לוותר על התהליך הזה.

איציק שמולי: אז שמתם פה סעיף כל כך כללי, לפחות תבקשו את אישור ועדת העבודה והרווחה להתקין את הדבר הזה.

אלי אלאלוף: שי ממשרד המשפטים.

<שי גלברג-סומך: הסמכות לדרוש מסמכים היא סמכות בסיסית שנתונה לרגולטורים, אני לא בדקתי עכשיו בפקודת המזון, אין לי זמן לבדוק, אבל אני משוכנע שיש סמכות דומה.

<שי גלברג-סומך: התחום הוא דינמי גם בהווה, יש סוגים שונים של מוצרים, וגם בעתיד – לא לאפשר למשרד הבריאות לדרוש מסמכים זה הופך אותו באמת לרגולטור בלי יכולת מאוד מאוד חשובה שלדעתי - - -

איציק שמולי: שי, אתה קצת חוטא למה שאמרתי.

איציק שמולי: אני אמרתי שאם אתה משאיר את סעיף 4 כנוסחו המקורי אתה למעשה מייתר את הוויכוחים בכל הסעיפים הנוספים.

<נילי חיון דיקמן: זה לא נכון.

<נילי חיון דיקמן: דרישה ספציפית.

<שי גלברג-סומך: יש שיקול לדעת לרגולטור, הוא לא ידרוש מסמכים, הוא לא ידרוש דרישות לא סבירות, אין לו עניין בזה.

<שי גלברג-סומך: כאשר כל החלטה מינהלית לדרוש מסמכים היא כפופה - -

<נילי חיון דיקמן: לביקורת.

<שי גלברג-סומך: - - לחובות שמוטלות על גורם מינהלי.

מירב בן ארי: כן, שי, אבל מילא כשאתה אומר על בריאות הציבור, הנה, גם תגיד לך היועצת המשפטית, זה לגיטימי, אבל יעילות התמרוק, מה, היא תבדוק אם ה"ד"ר פישר" עובד על 30 או על 50 בקרם הגנה?

<נילי חיון דיקמן: לא.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: מה עכשיו אתם?

מירב בן ארי: תיתן את זה למשרד הכלכלה, לא?

<איל שורצברג: זה לגבי GMP של יצור.

אלי אלאלוף: אני מציע, ברשותכם, שבסעיף הזה, ברמזים הבנתי מהיועצת המשפטית שאתם תנסו להתמקד בסעיף הזה.

מירב בן ארי: לא.

סימן טוב: ממש לא.

<איל שורצברג: לא מבינים למה אנחנו מתכוונים.

<איל שורצברג: לא מבינים מה שאנחנו רוצים להגיד.

מירב בן ארי: מה זה יעילות התמרוק?

<נילי חיון דיקמן: הסמכות לדרוש מסמכים קבועה כבר בפקודה.

<נילי חיון דיקמן: במסגרת התיקון שעשינו לפני שנה יחדיו קיבלנו סמכות לדרוש מכל מבקש שייתן אישור לפי הפקודה "כל מידע הנחוץ לשם הפעלת סמכויות המנהל".

<נילי חיון דיקמן: המנהל כאן צריך לתת רישיון, למשל, למפעל שמייצר תמרוק.

<נילי חיון דיקמן: היום אנחנו יכולים להגיד איזה מסמכים אנחנו דורשים עכשיו, אבל יבוא מפעל שמתחיל לייצר למשל, תמרוק עם רכיב ננו - -

איציק שמולי: אבל הכוונה שלנו - - -

<נילי חיון דיקמן: - - ואנחנו נרצה עוד איזשהו מסמך שאנחנו אפילו לא יודעים היום להגיד שאנחנו עלולים להיזקק לו.

<נילי חיון דיקמן: ולכן, שוב, מדובר בסמכות פרטנית - - -

איציק שמולי: אז תפני - - -

<נילי חיון דיקמן: רגע.

איציק שמולי: לא, לא רגע, מותר לי לקטוע אותך.

איציק שמולי: מותר לי.

<נילי חיון דיקמן: בדיוק.

<נילי חיון דיקמן: אבל אני רוצה להשלים את המשפט.

איציק שמולי: ואני אומר לך שיש לי הצעה.

<נילי חיון דיקמן: היושב-ראש, אני יכולה להשלים משפט?

מירב בן ארי: רגע, תקשיבי שנייה.

אלי אלאלוף: זו הזכות שלו, הוא חבר הכנסת.

איציק שמולי: עם קצת יותר צניעות לבוא לדיונים האלה, כמו שאנחנו באים.

<נילי חיון דיקמן: סליחה.

<נילי חיון דיקמן: בבקשה.

איציק שמולי: ויש לי הצעה בשבילך.

איציק שמולי: במקום להקנות לעצמך איזושהי סמכות כללית ואלוהית - -

מירב בן ארי: סמכות על.

איציק שמולי: - - תפני לסעיפים שנמצאים בסעיף קטן (א).

מירב בן ארי: את גם רוצה GMP, את גם רוצה ISO, את גם רוצה תקנים ספציפיים של המדינה, כי כל מדינה יכולה, וגם את רוצה לבדוק את יעילות התמרוק.

מירב בן ארי: מה זה יעילות התמרוק?

<נילי חיון דיקמן: אני אסביר.

מירב בן ארי: תסבירי לי מה זה יעילות התמרוק.

מירב בן ארי: אם יש חשש לפגיעה בבריאות הציבור זו אחריות שלכם, חשש מיידי, חשש קבוע, אבל יעילות התמרוק, מה זה יעילות התמרוק?

<איל שורצברג: את רוצה שנסביר.

מירב בן ארי: אם קרם הפנים מוציא את החצ'קונים?

<ענת מימון: השאלה אם בריאות לא כוללת - - - אבל בריאות זה מספיק.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: שאלת שאלה.

<אוסנת לוקסמבורג: את רוצה רק למרוח את הקרם, את לא רוצה לדעת שהוא יעיל?

מירב בן ארי: תגידי, אין לי שום אחריות בתור צרכן אם המוצר עובד עלי או לא?

מירב בן ארי: אני צריכה אתכם?

<איל שורצברג: מירב, זו עסקת חבילה.

<קריאה: אין בעיה, לא צריך אותנו בכלל.

<אוסנת לוקסמבורג: הכנסת יכולה להחליט - - -

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: אני רוצה להחזיר את רשות הדיבור, ד"ר לוקסמבורג, בבקשה.

אלי אלאלוף: ברשותך, שנייה.

אלי אלאלוף: תנו לחבר הכנסת שמולי לסיים.

מירב בן ארי: לבדוק אם קרם הפנים עובד אני צריכה את משרד הבריאות.

איציק שמולי: במקום להקנות סמכות על, שהיא לא במקומה, להפנות לסעיפים רלוונטיים, למשל, תגידי: לצורך הבטחת משהו משהו משהו, משרד הבריאות - - -

מירב בן ארי: בריאות הציבור.

איציק שמולי: סליחה, לצורך מימוש, נגיד סעיף (5), משרד הבריאות רשאי לדרוש מסמכים נוספים.

איציק שמולי: זה בסדר.

מירב בן ארי: כן.

איציק שמולי: אבל תבינו שמה שאתם מבקשים פה זה נגיד סעיפים שכרגע הוועדה לא תאשר אותם ותגיד שהם לא מידתיים.

איציק שמולי: תחת הסעיף הזה תוכלו לבקש מהיצרנים דה-פקטו, וזה לא הגון, לא מבחינה דמוקרטית ולא מבחינה מקצועית.

<נילי חיון דיקמן: זו דרישה פרטנית.

אלי אלאלוף: תשובה, בבקשה.

אלי אלאלוף: ד"ר לוקסמבורג, רצית להגיב?

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו נקשיב.

סימן טוב: לא עכשיו, אנחנו מקשיבים.

<איל שורצברג: אני חושב שלא להכריע בסעיף הזה.

סימן טוב: בלי ספוילרים, אנחנו לא צפויים לוותר ולצמצם את הסמכות שלנו, כמו שמנהלת רשות שוק ההון והחיסכון - - -

אלי אלאלוף: אתה יכול להוסיף את המילים גם לא לסרבל את המערכת?

<אוסנת לוקסמבורג: לא נסכים.

<נילי חיון דיקמן: זה רק לפי הצורך.

סימן טוב: כן, גם לא לסרבל, זה לפי דרישה.

סימן טוב: כמו שמנהלת הרשות להגבלים עסקיים יכולה לדרוש כל מסמך שהיא צריכה, ומנהלת הרשות החיסכון וביטוח יכולה לדרוש כל מסמך, גם אנחנו שצריכים - - -

מירב בן ארי: אני רוצה את המסמך באנגלית שכתוב - - -

אלי אלאלוף: מירב, מירב.

מירב בן ארי: הוא משווה כל הזמן לאירופה, שיבוא לוועדה ויראה לי שבאירופה הם מבקשים GMP, ISO, כללים של המדינה, וגם בריאות, וגם יעילות.

סימן טוב: מירב, באירופה הם נכנסים - - -

מירב בן ארי: אבל תראה לנו, אין בעיה, אני מאמינה לך.

סימן טוב: אז תאמיני לי.

מירב בן ארי: אז תביא.

סימן טוב: באירופה זה הרבה הרבה יותר נוקשה וקשוח מפה.

מירב בן ארי: אז תביא.

סימן טוב: אין את כל היאללה, בא לי לא בא לי, זה לא עובד ככה, אתה נכנס ונותן דין וחשבון.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אדוני, בבקשה.

<ראובן בילט: הוויכוח הוא סרק, כי בסעיף 55ׁב, אני רוצה פשוט לתמוך בעמדת משרד הבריאות, כי זה כתוב כבר, בסעיף 55ב לפקודה לחוק שהתקבל כתוב: רשאית להתקין תקנות לשם הגנה על בריאות הציבור, שמירה על יעילות התמרוקים, בטיחותם ואיכותם.

<ראובן בילט: אז אם בחוק קיבלו, אז בתקנות יסירו את זה?

<ראובן בילט: לא יכול להיות, החוק גובר על התקנות.

אלי אלאלוף: אף אחד לא ביקש להסיר.

אלי אלאלוף: תודה על ההבהרה.

<ענת מימון: אני רק רוצה להעיר שכמובן שתקנה 4 מדברת על דרישה ממבקש ספציפי.

<נילי חיון דיקמן: נכון.

<ענת מימון: משרד הבריאות לא יכול דרך התקנה הזאת להוסיף לרשימה של הדברים שהוא דורש בכל רישיון ורישיון מסמכים נוספים.

<ענת מימון: הכוונה באמת פר מקרה.

<ענת מימון: כשמתעורר הצורך אפשר לפנות ולבקש מסמך או נתון שחסר.

<ראובן בילט: התייחסתי ליעילותם, כי היא כתובה כבר בחוק.

<ענת מימון: ברור.

<ענת מימון: אני לא מתייחסת לזה.

<ענת מימון: אני רק אומרת שאי-אפשר לעקוף בעזרת 4 את תקנה 3.

אלי אלאלוף: בוא נמשיך, בבקשה.

<ענת מימון: תקנה 5, ממשיכים.

<ענת מימון: בתוספת הראשונה יש הוראות לגבי אחסון והפצה, הוועדה קיבלה מסמך מחברת "סלע", יש להם הערה לגבי התוספת הראשונה.

<ענת מימון: אתה רוצה שנעבור לתוספת עכשיו?

אלי אלאלוף: לא, כשנגיע אליה.

אלי אלאלוף: יש הערות לתקנה?

אלי אלאלוף: בבקשה, גב'.

<גלי עמיר: בקשר ל"המנהל לא ייתן רישיון לייבוא תמרוקים ורישיון לאחסון והפצה", מי שיש לו עכשיו רישיון, יש לו רק רישיון לאחסון, אין לו להפצה, אז ברגע שהוא יבצע חידוש אז הוא יצטרך רישיון אחר.

<איל שורצברג: יקבל רישיון, יוסיפו לו.

<גלי עמיר: אם מישהו עכשיו קיבל רישיון תמרוקים כללי זה רק לאחסון?

<ענת מימון: לצורך מה?

<ענת מימון: רישיון תמרוקים כללי יכול להיות לכל אחת מהפעולות שמנינו בתקנה 2.

<גלי עמיר: אבל כרגע לכולם, לכל מי שיש רישיון תמרוקים הוא רישיון תמרוקים כללי רק לאחסון, אין להפצה.

<נילי חיון דיקמן: המונח שעשינו בו שימוש הוא רישיון לאחסון והפצה.

<ענת מימון: לאחסון והפצה, זה רק שינוי של המונח.

<גלי עמיר: אז אם עכשיו מישהו קיבל רישיון תמרוקים כללי, לפני שבוע, ועוד חמש שנים, אז הוא יצטרך לעמוד בתנאים אחרים, וזה חל, הרישיון שלו תקף.

<נילי חיון דיקמן: לא.

אלי אלאלוף: סליחה, השאלה הובנה?

אלי אלאלוף: אני לא הבנתי אותה, אני מתנצל.

<גלי עמיר: הבנת, נילי?

אלי אלאלוף: הבנתם את השאלה?

<נילי חיון דיקמן: אני הבנתי.

<איל שורצברג: כן.

אלי אלאלוף: אז יש תשובה?

<נילי חיון דיקמן: השאלה מתייחסת לפער שבין המצב הקיים היום לבין המצב שיהיה לפי החוק.

<גלי עמיר: החוק משתנה.

<נילי חיון דיקמן: שתי הבהרות.

<נילי חיון דיקמן: במצב הקיים היום אנחנו נותנים רישיון תמרוקים כללי לאחסון, זה היה המונח.

<נילי חיון דיקמן: אבל כמובן שכשכתבנו את זה מחדש דייקנו ואמרנו שרישיון התמרוקים הוא לאחסון ולהפצה, אבל הכוונה היא שאותו רישיון לאחסון הוא שווה ערך לרישיון לאחסון והפצה.

<נילי חיון דיקמן: זה דבר אחד.

<נילי חיון דיקמן: ההבהרה השנייה היא שבמסגרת הוראת החוק - - -

אלי אלאלוף: אם זה כל כך ברור למה לא לכתוב את זה?

<נילי חיון דיקמן: בצו הקודם קראנו לזה אחסון, ועכשיו אנחנו קוראים לזה אחסון והפצה.

<נילי חיון דיקמן: לבחירתכם, אם תבקשו לשנות את הנוסח.

<ענת מימון: אבל כבר בפקודה קראנו לזה אחסון והפצה.

<איל שורצברג: זה נשמט.

<נילי חיון דיקמן: נכון.

<נילי חיון דיקמן: צריך להבהיר שיש הוראת מעבר.

<נילי חיון דיקמן: בהתאם לתיקון של הפקודה שיכנס לתוקף ב-29 בספטמבר כתוב שמי שמחזיק היום רישיון תמרוקים כללי לאחסון והפצה, לצורך העניין לפי הצו הקודם, הרישיון ימשיך ויהיה בתוקף עד למועד פקיעתו.

<נילי חיון דיקמן: כלומר, כל מי שיש לו היום רישיון לפי הצו יכול להמשיך ולעבוד עם כניסת החוק לתוקף לפי תוקף הרישיון שלו, אם הרישיון הוא עד חמש שנים ומישהו קיבל היום רישיון חדש, אז יש לו חמש שנים מלאות כדי להמשיך ולעסוק, ובתום אותן חמש שנים הוא יפנה לרישיון.

אלי אלאלוף: אז הלכו לקראתכם, לפי מה שאני מבין.

אלי אלאלוף: הלכו לקראתכם עם ההשלמה הבאה.

אלי אלאלוף: אפשר להמשיך, בבקשה?

אלי אלאלוף: אני מודיע, המזנון נפתח בשתיים-עשרה, אז בשתיים-עשרה ניתן לכם חמש דקות, רבע שעה לזלול.

מירב בן ארי: לא רבע שעה, זה קצר.

מירב בן ארי: עד שאתה מגיע למזנון זה עשר דקות.

<ענת מימון: נכון.

אלי אלאלוף: רבע שעה, וחמש דקות על חשבון מירב, אז 20 דקות.

מירב בן ארי: למען הציבור.

אלי אלאלוף: אבל עד אז please שקט.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

מירב בן ארי: למה זה 45 יום, אפשר לדעת?

סימן טוב: אז 90 לתת לנו?

מירב בן ארי: לא, אני רוצה 15.

מירב בן ארי: די כבר, אתה יודע, תסביר.

<ענת מימון: זו בקשה שמוגשת אחת לחמש שנים, הרישיון יעמוד בתוקף, זה לא לכל - - -

אלי אלאלוף: במיוחד למוצרים העונתיים.

אלי אלאלוף: זה בעיה, באמת.

<נילי חיון דיקמן: זה לא רישיון למוצרים, זה רישיון לעסקים.

<איל שורצברג: זה דורש רישיון לעסקים.

מירב בן ארי: מה דורש?

מירב בן ארי: 45 יום?

אלי אלאלוף: יש הרבה בדיקות שם?

<איל שורצברג: ואם צריך לתקן?

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו יכולים לא לתת רישיון לשום דבר, לכל המוצרים.

<אוסנת לוקסמבורג: הכנסת גם יכולה להחליט שהיא מוכנה לוותר על כל הרגולציה, שכל אזרח הוא אחראי בפני עצמו, שיש ביטחון לכל הגורמים, ובואו, תורידו מאתנו את האחריות הזאת.

אלי אלאלוף: ד"ר לוקסמבורג, אני מקווה - - -

מירב בן ארי: זה לא העניין, אל תעשי לנו את זה.

סימן טוב: היא תחזור ותעשה לכם את זה.

<אוסנת לוקסמבורג: אני אומרת לך לאן את לוקחת את זה.

<אוסנת לוקסמבורג: את לוקחת את זה מנקודת איזון, את לוקחת פה ניסיון של מהלך שאנחנו מנסים לעשות להיטיב עם כולם, כולל יוקר המחיה, כולל שמירה על בריאות הציבור.

מירב בן ארי: האמת שזה לא נראה כך.

אלי אלאלוף: מירב, את הבטחת לי שתבואי לעזור לי.

<אוסנת לוקסמבורג: סליחה, אבל עם כל הכבוד אתם - - -

מירב בן ארי: 45 יום?

מירב בן ארי: אלי, מה קרה?

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו יכולים לחיות גם במדינה שמחליטה שהיא לא מפקחת על תמרוקים והיא לא מפקחת על בתי עסק, והיא עושה את כל הדברים האלה.

מירב בן ארי: נו, ברצינות, את אומרת לנו שאת לא צריכה רגולציה.

<אוסנת לוקסמבורג: זה בסדר, אתם המחוקק.

מירב בן ארי: אנחנו עוסקים בזה כל יום.

<אוסנת לוקסמבורג: אתם יכולים לקבל את ההחלטה הזאת בשם כולנו.

אלי אלאלוף: ד"ר לוקסמבורג, שמת לב שכל הנאום היה ללא רשות?

<אוסנת לוקסמבורג: אני מתנצלת, פעם אחרונה, אדוני.

מירב בן ארי: ומה גם שבנאום הזה היא גם אמרה לנו שבעצם לא צריך רגולציה.

<רבקה מזרחי: נכון, אבל אתם עושים את זה כאן בחוק, היבוא האישי זה בדיוק זה.

אלי אלאלוף: חברים, יש לכל אחד תפקיד פה, וכל אחד תפקידו מכובד מאוד, בוודאי בעיני היושב-ראש, אני האחרון שינסה, חס וחלילה, לפגוע בסמכויות של הפקידים שמשרתים את המדינה בצורה בלתי רגילה.

אלי אלאלוף: please, אבל תכבדו את זה שגם לחברי הכנסת יש זכות לשאול ולהעיר ולקבל תשובות ענייניות.

מירב בן ארי: מותר להעיר הערות.

אלי אלאלוף: ואל תבקשו מאתנו להפוך את המדינה שלנו, שבקושי בונים אותה יום יום, שנהרוס אותה בדקה.

אלי אלאלוף: אף אחד לא מתכוון לזה, אז אל תתחילו, אל תטיפו לנו מוסר.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<איל שורצברג: זו תחושה שלנו.

<נורית הראל: לגבי 45 יום, בתקופה בלי חגים זה חודשיים, מפעל לא יכול לחכות לתגובת הרגולטור חודשיים, גם אם יש השגות ונצטרך לתקן משהו, גם אם לא.

מירב בן ארי: נכון.

<נורית הראל: נראה לנו ש-15 יום זה זמן סביר, כי מפעל לא יכול לעמוד.

<נילי חיון דיקמן: זה רק ברישיון אישי.

אלי אלאלוף: עוד הערה?

אלי אלאלוף: אני מבקש שתשקלו שוב את הבקשה הזאת, בסדר?

אלי אלאלוף: ונחזור בקריאה הסופית.

<איל שורצברג: שקלנו.

מירב בן ארי: אין דבר כזה שקלנו.

מירב בן ארי: תשמע, אנחנו לא חיים במדינה - - -

<איל שורצברג: אמרנו, אמרנו.

מירב בן ארי: אבל אני רואה את המלמולים.

מיקי לוי: לא, אבל, איל, כשאתה אומר שקלנו זו חותמת גומי.

מירב בן ארי: אלי, אתה לא רואה את המלמולים, הוא מולי.

מירב בן ארי: אני מולך.

מיקי לוי: אז תבואו עם אותה תשובה, תכשיל את הכול, חבל.

מירב בן ארי: הוא אומר לי שקלנו, ולא.

<איל שורצברג: אני צריך לבצע בקרה.

מיקי לוי: אבל, איל, אבל כשאתה אומר שקלנו זה אומר שאתה לא הולך לשקול את זה.

מירב בן ארי: זה 45 ימי עבודה.

<איל שורצברג: שקלנו, נשקול שוב.

<איל שורצברג: זה לא נכון, אנחנו גם מדברים - - -

מירב בן ארי: היושב-ראש לא רואה את המלמולים.

מירב בן ארי: אני במקרה מולך אז אני רואה, כל מלמול אני רואה.

מיקי לוי: עכשיו זה בסדר, איל.

אלי אלאלוף: חברים, יש לי גם עצה מהיועצת המשפטית שלי שאומרת, מפעל שיודע שהרישיון שלו פג תוקפו בעוד כך וכך, שיתחיל חצי שנה לפני הזמן.

מירב בן ארי: עם זה אין בעיה.

<יואב גזית: יש לך טעות, אדוני, במשפט שאמרת - - -

מיקי לוי: אין בעיה, לא על זה מדובר.

אלי אלאלוף: לא נשיג, אני יודע מניסיוני שפה לא נקבל תשובה.

מירב בן ארי: אין בעיה, אז שיעשה 45 ימים, לא ימי עבודה.

מירב בן ארי: 45 ימים, אדוני היושב-ראש, זה חודש וחצי, שיורידו את העבודה.

אלי אלאלוף: ועכשיו את מונעת ממנו לחזור עם תשובה יותר משופרת.

מירב בן ארי: אוקיי.

מיקי לוי: חודש וחצי לא מספיק.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתבדקו את זה המועד.

סימן טוב: נבדוק, נבדוק.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדון מזרחי.

<ירמיהו מזרחי: אדוני היושב-ראש, לא תמיד אפשר להגיש את הבקשה לפני הזמן, מכיוון שאנחנו תלויים גם ברישיון של המועצה המקומית, שהיא לא נותנת לנו את הרישיון לפני הזמן.

<ירמיהו מזרחי: יחד עם זה, גם אם זה 45 ימים, אם יאפשרו לנו בתוך ה-45 ימים לפעול כאילו הרישיון בתוקף - -

איציק שמולי: ברור.

מירב בן ארי: ממש.

<ירמיהו מזרחי: - - זה ייתן את האפשרות לשני הצדדים להמשיך ולחיות עם המצב.

סימן טוב: אם זה חידוש רישיון, אז זה מאליו כך.

סימן טוב: אם זה רישיון חדש אז זה לא ככה, זה ההבדל.

<ירמיהו מזרחי: שזה יהיה מובהר.

<איל שורצברג: זה ברור.

אלי אלאלוף: זה ברור.

<יואב גזית: סליחה, אדוני המנכ"ל, אתה לא צודק.

אלי אלאלוף: למה במקרה אומרים תרשמו את הפרוטוקול?

אלי אלאלוף: ותנו לפרוטוקול להיות רשום מסודר, תשתמשו בזה, הפרוטוקול הוא גם לרשותכם.

סימן טוב: לא, זה ברור מאליו.

<יואב גזית: אני חושב שאתה טועה, אדוני.

אלי אלאלוף: לא קיבלת רשות הדיבור.

<יואב גזית: אדוני, אתה טועה, כי הוראות המעבר חלות בתנאי שיש לך רישיון עסק.

<יואב גזית: היום כדי לקבל רישיון עסק אתה צריך רישיון מקדים ממשרד הבריאות מהמחלקה לבריאות הסביבה, ורק אחרי שיש רישיון עסק שהתקבל רישיון הבקשה מהמחלקה לבריאות הסביבה אז אתה הולך לבקש רישיון תמרוקים כללי.

<יואב גזית: משרד הבריאות נותן שני רישיונות, למעשה, לחברה, וזאת פרוצדורה מאוד מאוד מאוד מסובכת ומורכבת שמהניסיון שלי, אני כמה עשרות שנים בענף הזה, זה משהו שלוקח שבעה-שמונה חודשים.

סימן טוב: בוא נעשה סדר.

סימן טוב: בלי קשר לרפורמות שאנחנו מנסים לעשות ברישיונות של בריאות הסביבה, כאן השאלה שהייתה בנוגע לחידוש רישיון, כל עוד הרישיון שלך בתוקף ואתה מתחיל בהליכי החידוש קודם, אז הרישיון הקודם שלך בתוקף.

סימן טוב: לא דיברתי על הוראות המעבר.

סימן טוב: ולכן, אין בעיה.

סימן טוב: הרישיון הראשוני, אכן, גם אתה, אני מניח, אף אחד לא ירצה לפתוח עסק לפני שיש לו את הרישיון הסופי ביד, כי אחרת זה סיכון גדול מדי עבורו.

סימן טוב: הוועדה ביקשה מאתנו לבדוק אם אפשר לעשות את זה יותר קצר, לצד הבקשה שלך מהאוצר לתגבר אותנו בתקנים לנושא הזה, אנחנו נבדוק את זה.

אלי אלאלוף: אני חושב שקיבלנו תשובה מספקת.

אלי אלאלוף: בואו נמשיך.

<יואב גזית: לא, פשוט הוא טועה.

מירב בן ארי: כן, כן, זה אותו דבר כמו בסעיף 4.

אלי אלאלוף: נמשיך?

אלי אלאלוף: איציק.

איציק שמולי: ההערה שלי חוזרת גם פה.

מירב בן ארי: גם ב-7.

איציק שמולי: אני חושב שצריך להגביל פה את חלק מהסעיפים.

איציק שמולי: שאלה כללית נוספת.

איציק שמולי: בעצם אחרי שהבקשה נדחתה, איזו סמכות ערעור עומדת בפני המבקש, אם בכלל?

<נילי חיון דיקמן: כמו כל החלטה מינהלית יש ביקורת תקופתית, אפשר להגיש עתירה מינהלית לבית-משפט מחוזי.

<נילי חיון דיקמן: כללי ההידיינות הרגילים בתחום הערעורים המינהליים יחולו כאן, וזו עתירה מינהלית לבית-משפט מחוזי.

<קריאות: - - -

<קריאה: יש גם השגה.

איציק שמולי: בחוק המזון לא היה לנו - - -

<ענת מימון: יש לנו סעיף השגה בתקנות.

<נילי חיון דיקמן: נכון, מעבר לכך יש סעיף השגה על כל החלטה שמתקבלת על-ידי המנהל.

<ענת מימון: שעל החלטה לעניין רישיון תמרוקים יש אפשרות להגיש השגה, זה סעיף 55(ב)(1).

איציק שמולי: אז רק תרשמי את הערתי לגבי סעיף 7, אותה הערה כמו סעיף 4.

<ענת מימון: שהוא כללי מדי?

מירב בן ארי: כן, 7(4), אני גם הערתי על זה.

אלי אלאלוף: מיקי, מה אתה היום יושב בשקט?

מיקי לוי: כל זמן שהם משמשים לי כפה אז מה אני אוסיף?

<נילי חיון דיקמן: זה לדיון?

מירב בן ארי: כן.

אלי אלאלוף: ביקשו להעיר, תבדקו את זה, תחזרו ונראה.

סימן טוב: נבדוק.

<ענת מימון: הורדנו את זה כבר, אז נגיד שזה בעל רישיון כאמור שאצלו מתבצעת התאמת אריזות לשיווק בישראל ימנה גם אחראי בקרת איכות.

מירב בן ארי: אני רוצה בבקשה להעיר.

מירב בן ארי: כל מי שיש לו גם עסק קטן שמייצר תמרוקים צריך מנהל קשרי לקוחות וקשרי חוץ, מנהל מדעי?

<ענת מימון: זה יכול להיות אותו אחד.

סימן טוב: זה יכול להיות אותו אחד.

סימן טוב: כתוב לך (1) או (2) - - -

<איל שורצברג: הוא יכול לעשות אותו דבר.

מירב בן ארי: מה חובה עליו?

סימן טוב: כולם חובה.

סימן טוב: רשום לך פה ש"אחד מאנשי המקצוע המנויים בפסקאות (1) ו-(2)", מנהל ייצור ואחראי בקרת איכות, יכול גם להיות מנהל הלוגיסטיקה, המנהל המדעי ומנהל קשרי חוץ.

סימן טוב: כלומר, זה יכול להיות נוסף לתפקיד.

<רבקה מזרחי: מה זה מנהל מדעי?

<קריאה: מה זה מנהל מדעי, בבקשה?

מירב בן ארי: כן, מה זה מנהל מדעי?

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: איזה מדע זה?

מירב בן ארי: בקצב הזה זה נראה פה מדע בדיוני כל הסעיף, רק אומרת.

מירב בן ארי: מה זה מנהל מדעי?

אלי אלאלוף: כאחד שהיה רשום פעם בחוג הזה?

מירב בן ארי: היה מדען על חלל.

מירב בן ארי: כן, איל, מה זה מנהל מדעי?

מירב בן ארי: ברצינות.

<איל שורצברג: הכי ברצינות.

מירב בן ארי: אתה אפילו מצחיק פה את כולם.

מירב בן ארי: אפילו אותך זה מצחיק, אתה מבין?

<איל שורצברג: הם צוחקים אז גם אני צוחק.

<איל שורצברג: הכוונה לאדם שיכול לענות על השאלות המקצועיות, שאנחנו נפנה אליו בנושא של תהליכי יצור, החשיבה מאחורי הפורמולציה וכדומה.

סימן טוב: המדע הוא כימיה.

מיקי לוי: התאחדות התעשיינים, יש לכם דבר כזה?

מיקי לוי: מותר לבקש מהתעשיינים, יש לכם דבר כזה?

מירב בן ארי: אולי התעשיינים יגידו לנו, מיהו המנהל המדעי - - -

מיקי לוי: נורית, יש דבר כזה?

<רבקה מזרחי: מה ההבדל בין נציג אחראי לבין מנהל מדעי?

אלי אלאלוף: כן, שם הנציג ששקט.

<שלומי שניזיק: אני מבין למה צריך מנהל קשרי חוץ אצל יבואן תמרוקים, אבל מדוע מנהל מדעי?

<שלומי שניזיק: הרי הוא נסמך על כל המדע שנמצא אצל היצרן.

מירב בן ארי: נכון.

סימן טוב: זו בקשה לרישיון לייצור תמרוקים.

מיקי לוי: ומהתעשייה גם אני מבקש לשמוע.

מירב בן ארי: כן, גם מהתעשיינים אנחנו רוצים לשמוע.

סימן טוב: מנהל מדעי.

מיקי לוי: אלי, אני מבקש גם מהתעשייה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<נורית הראל: כל הדרישות האלה לא קיימות ברגולציה האירופית למבנה ארגוני של הארגונים, כל מפעל מנהל את עצמו.

<נורית הראל: יש את ה-ISO שאנחנו מתנהלים לפיו, אין צורך, כמו קודם שאמרנו, לשלוח את קורות החיים של האנשים האלה, ואין צורך שנמלא את מלא התפקידים כי אין את זה באירופה, ואתם הבטחתם שתשוו לאירופה.

<נילי חיון דיקמן: אבל ב- ISOיש התייחסות למבנה הארגוני ולפונקציות מקצועיות.

<אליעזר פישר: אז יש ISO.

<נורית הראל: יש את ה-ISO.

<נורית הראל: ולכן יש לנו ISO, וזו דרישה שלכם.

<נורית הראל: אם אין לנו ISO אנחנו לא יכולים לפתוח את שערינו, אז למה פעמיים?

<נורית הראל: למה דרישות כפולות?

<נילי חיון דיקמן: אל תגידי שזה לא קיים - - -

<נורית הראל: ברגולציה האירופית זה לא מופיע, זה מופיע בתוך ה- ISO, ואנחנו מחויבים לעמוד בו.

<נורית הראל: אז למה אנחנו צריכים דיווח כפול?

סימן טוב: ואת צריכה לעמוד בזה באירופה.

<נורית הראל: ב-ISO.

<נורית הראל: וגם פה אני חייבת לעמוד ב-ISO, אני לא צריכה לדווח דיווח כפול.

מירב בן ארי: ב-ISO.

מירב בן ארי: אז למה?

מירב בן ארי: למה?

מיקי לוי: למה זה כפול?

מיקי לוי: זו השאלה שלה.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: כל דבר פה אנחנו עושים כפול.

<איל שורצברג: נבחן את זה.

<ענת מימון: לא דיווח.

סימן טוב: זה מתייחס לאיזה אנשי מקצוע הוא צריך להעסיק, זה לא דיווח.

<נורית הראל: זה מינויים שאני מחויבת.

<נורית הראל: אני לא חייבת להעסיק מנהל מדעי.

<נורית הראל: יכול להיות שה- Responsible person שלי הוא האיש המדעי ומנהל קשרי לקוחות.

אלי אלאלוף: אני לא מצליח להבין, מה זה מנהל מדעי?

מירב בן ארי: גם אני לא.

סימן טוב: מנהל מדעי, אתה עוסק פה במוצרים כימיים, בתרכובות כימיות של מוצרים, אתה צריך מישהו, אם אתה יצרן - -

אלי אלאלוף: - - - אמרנו מנהל מדעי.

<נורית הראל: אז מה תפקידו של ה-Responsible person? זה התפקיד שלו.

<קריאות: - - -

<נורית הראל: זה נציג אחראי שעובר הכשרה 36 שעות, זה בדיוק.

סימן טוב: ה-Responsible person הוא על מוצר.

<קריאה: מה התפקיד של מעריך הבטיחות?

סימן טוב: אנחנו צריכים שיהיה לנו counterpart בתוך המפעל שידע להסביר לנו מה ההרכב הכימי שיש שם, מה התרכובת שהוא יצר.

<נורית הראל: זה הנציג האחראי, הוא חלק מהרישיון הכללי.

<נורית הראל: אם אנחנו גרענו את הסעיף שקודם - - -

סימן טוב: בסדר, זה לא קשור.

סימן טוב: זה לא קשור, זה ברמת הרישיון למפעל, זה לא ברמת הנוטיפיקציה.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: מה זה הדבר הזה?

<נורית הראל: אני מדברת ברמת המפעל.

סימן טוב: הוא קיים באירופה.

אלי אלאלוף: מישהו שייתן את התשובה, בבקשה.

מירב בן ארי: תשובה.

אלי אלאלוף: בבקשה, אבל מנהל מדעי בעיני זה מישהו עם תואר מיוחד בתחום מיוחד וכו' וכו'.

אלי אלאלוף: זו סתם הגדרה.

מיקי לוי: תורידו אותו.

אלי אלאלוף: המושג הזה הוא מנהל מדעי.

מיקי לוי: חד-משמעית תורידו אותו.

מירב בן ארי: לחתוך לו את הראש.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: אבל השיא, מילא על התעשיינים אתה מכביד, אבל גם על היבואנים.

אלי אלאלוף: יש פה אדון ממושמע.

אלי אלאלוף: אדוני, עם החולצה הלבנה, הממושמע.

מירב בן ארי: כל המנהל המדעי הזה צריך לרדת.

מיכל בירן: אני רוצה עוד להגיב.

מיכל בירן: הוא רק - - - לכל מפעל?

אלי אלאלוף: או, או.

<נורית הראל: כל הסעיף צריך לרדת.

מירב בן ארי: ירד, ירד.

מיקי לוי: ירד, ירד.

סימן טוב: לא.

מיקי לוי: לא נצביע, לא נצביע.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים להצביע בסוף.

מיקי לוי: לא, לא נצביע, אתם לא מבינים.

אלי אלאלוף: בבקשה, מה שמך, בבקשה?

מירב בן ארי: אולי זה נראה לכם מוזר, אולי זה נראה לכם שיח כזה נכבד, אבל תראו - - -

מיקי לוי: מה לעשות, אנחנו אמורים להרים יד.

אלי אלאלוף: אין לך מה להגיד?

<קריאה: זה בעניין המנהל המדעי.

אלי אלאלוף: אז אני אומר, המנהל המדעי, נראה לי שזה יהיה - -

<איל שורצברג: צריך להגדיר באופן יותר ספציפי, יכול להיות, את הכישורים שלו.

אלי אלאלוף: - - או מישהו שמסוגל לתת תשובות, ולא יותר מזה.

<קריאות: - - -

<קריאה: הוא לא מוריד.

אלי אלאלוף: תרשמו את זה, את הנושא של מנהל מדעי, כי זה לא ברור.

<חנה לאידרשניידר: יש כאן נושא מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: לא קיבלת רשות דיבור.

אלי אלאלוף: בבקשה, גב'.

<חנה לאידרשניידר: אני מבקש להעיר לגבי המושג "יעסיק", אנחנו דנים בזה בתחומים אחרים כרגע, וחשוב להבהיר שמודל ההעסקה הוא לא העסקה ישירה, ואפשר לשכור שירותים חיצוניים של האנשים האלה.

אלי אלאלוף: מסכים.

אלי אלאלוף: אז תרשמי את זה.

מירב בן ארי: נכון, היא צודקת.

אלי אלאלוף: נילי, רשמת את הסיפור של המעסיק?

<נילי חיון דיקמן: נדון בנושא הזה.

מירב בן ארי: מה, אתה עוד מפיל עליהם עכשיו דבר שיעסיק אותם?

מירב בן ארי: הורגים את האנשים.

מירב בן ארי: כל הסעיף הזה בעייתי.

אלי אלאלוף: בוא נמשיך, בבקשה.

<ענת מימון: אני מזכירה, שם דיברנו על זה שהאדם הוא למעט תאגיד, הוא צריך להיות תושב ישראל, לא מורשע, אין כתב אישום, ולא אסרו עליו להיות נציג אחראי.

<ענת מימון: אלו הדרישות מנציג אחראי.

אלי אלאלוף: למה הוא צריך אנגלית ולא סינית?

<עדי חכמון: צרפתית.

סימן טוב: אמרנו שנדרוש אנגלית ולא סינית, אבל אפשר פה, אנחנו מוכנים - - -

<רינת בכר: אפשר.

<איל שורצברג: אנחנו מוכנים באמת בשפה של המדינה שבה מיוצר התמרוק.

מירב בן ארי: השפה האנגלית זה ממש הבנת דוח הערכת בטיחות.

<איל שורצברג: שיבין.

סימן טוב: זה האחריות שהוא לוקח, מירב.

מיכל בירן: נו, זה מה שהוא צריך לעשות.

מירב בן ארי: סליחה, מה הבעיה לקחת מתורגמן?

מירב בן ארי: מה הבעיה?

מיכל בירן: לא, לא, די, די, את מגזימה.

מירב בן ארי: והסיני מבין אנגלית?

מיכל בירן: זה האדם שזה התפקיד שלו.

מירב בן ארי: את חותמת לי שהסיני הזה יודע אנגלית שבמפעל?

מיקי לוי: לא, הוא לא מבין.

מירב בן ארי: נו, באמת, כאילו אין תרגום.

מיכל בירן: כאילו האדם לא מבין.

מיכל בירן: הוא לא מבין מה שזה, יושב מישהו ומתרגם לו לזה.

מיכל בירן: מירב, את מגזימה, די.

מירב בן ארי: אני רואה כאן כמה חברי כנסת שלא היו יכולים לעבוד במקצוע הזה.

מירב בן ארי: תביא את הסיני, אני רוצה לראות אם הוא מדבר ככה אנגלית.

אלי אלאלוף: גב' מזרחי, יש לך תרומה לתרגומים?

<רבקה מזרחי: לגבי הנציג האחראי, שבמקרה יש לי תעודה כזאת, אני לא רואה בתקנות שום התייחסות לחבות הפלילית שלי.

אלי אלאלוף: עוד מעט, עוד מעט.

סימן טוב: זה לא בתקנות.

<ענת מימון: זה בחוק.

סימן טוב: זה בחוק.

סימן טוב: זה בחוק, זה לא בתקנות.

<ענת מימון: יש בחוק בסעיף 55א6, אני עונה, בסעיף קטן (ד): "לא יאשר המנהל אדם כנציג אחראי אם נקבע שהוא לא יוכל לשמש נציג אחראי", או אם הוא מצא שהוא "הורשע או הוגש נגדו כתב אישום שטרם ניתן בו פסק דין סופי, בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה, אין הוא ראוי, לדעת המנהל, לשמש נציג אחראי.

<ענת מימון: "

סימן טוב: זה חלק מהפקודה?

אלי אלאלוף: מהפקודה עצמה.

<רבקה מזרחי: אבל השאלה שלי היא אחרת.

<רבקה מזרחי: אם אני עומדת בהכשרה, ואני נציג אחראי שעומד כאן בכל התקנות, ויש לי איזושהי חבות פלילית מול המדינה, האם החבות הפלילית מתחילה בזה שהנוטיפקציה, שעל התווית כתוב משהו שלא נראה למישהו.

סימן טוב: זה לתחולת האחריות.

<איל שורצברג: זאת אומרת, מה תחולת החבות הפלילית שלי?

סימן טוב: זה מפורט בתחולת האחריות.

<ענת מימון: זה גם מפורט בפקודה וגם בתקנות, נגיע לזה בהמשך התפקיד.

<ענת מימון: עכשיו זה רק הכשירות, דיברנו רק על הכשירות עכשיו.

<רבקה מזרחי: אתם משאירים אנשים - - -

אלי אלאלוף: יש התייחסות.

אלי אלאלוף: בואו נמשיך, בבקשה.

<ענת מימון: נא לחכות.

<ענת מימון: שזו תעודת בגרות או 12 שנות לימוד.

<ענת מימון: יש הערות?

איציק שמולי: את יכולה להסביר מה התפקיד של הנציג האחראי?

<ענת מימון: התפקיד של הנציג האחראי מוגדר קודם כל בפקודה.

סימן טוב: תפקידים.

<ענת מימון: זה תפקידים, בדיוק.

<ענת מימון: הוא צריך להבטיח בעצם את הבטיחות של התמרוק, שהתמרוק עומד בתנאי הייצור הנאותים, שנערכה הערכת בטיחות, הוא זה שמוסר את הנוטיפיקציה, את ההודעה על השיווק.

<ענת מימון: את זה קבענו בפקודה.

סימן טוב: זה חלק מניהול הסיכונים.

<ענת מימון: בדיוק.

מירב בן ארי: בקיצור, הוא אחראי בקרת איכות, הוא מנהל לוגיסטיקה, הוא מנהל מדעי, הוא - - -

<איל שורצברג: לא, לא.

סימן טוב: לא, לא.

<איל שורצברג: הוא איש הקשר למול - - -

מירב בן ארי: איש הקשר.

<איל שורצברג: הוא איש קשר.

סימן טוב: זה משהו אחר.

סימן טוב: זה אגב המודל האירופי, באנגלית פשוטה Responsible person.

סימן טוב: זה המודל האירופי שיש לכל תמרוק Responsible person.

מירב בן ארי: לכל תמרוק?

<איל שורצברג: לכל תמרוק, כן.

סימן טוב: כן.

סימן טוב: יכול להיות שלאדם אחד יש יותר מתמרוק אחד, אבל לכל תמרוק יש אדם שמוגדר כ- Responsible person, הנציג האחראי.

מירב בן ארי: מול המשרד.

סימן טוב: הוא בעצם מול הממשלה, לצורך העניין, מול גורמי האכיפה.

סימן טוב: אם יש בעיה הוא הכתובת שלנו בעצם.

<רבקה מזרחי: מה זה התאגיד שכתוב כאן?

אלי אלאלוף: לא, לא, גב'.

אלי אלאלוף: אם את רוצה לקבל רשות דיבור תקבלי, לא תבלבלו את הפרוטוקול.

אלי אלאלוף: פה יש עבודה אדירה שנעשית לטובתכם.

אלי אלאלוף: כן, ד"ר לוקסמבורג.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו רוצים להסביר.

<אוסנת לוקסמבורג: שוב, כל המהות של הרפורמה הזאת, אנחנו כמשרד בריאות לא בודקים את התמרוקים, התמרוקים נכנסים לשוק על אחריות היצרנים והיבואנים שממנים נציג אחראי שעושה את כל הבדיקות.

<אוסנת לוקסמבורג: אם היום אנחנו צריכים לבדוק האם הוא עומד בכל הדרישות של האיכות, וכל הדרישות שאין בו חומרים מסוכנים ודברים כאלה, זה יבוצע היום על-ידי נציג אחראי שתמנה כל חברה וחברה, שתבחר, והוא יהיה אחראי על זה שהוא בדק את כל ההיבטים האלה שהיום אנחנו בודקים.

<אוסנת לוקסמבורג: כל ההיבטים האלה שנדרשים, לא רק אצלנו.

סימן טוב: עכשיו אנחנו בודקים לפני.

<אוסנת לוקסמבורג: זה קיים גם באירופה, זה אומר שצריכים לקחת בן-אדם - -

<איל שורצברג: אמין.

<אוסנת לוקסמבורג: - - שיודע את העבודה שלו, שיודע לבצע את כל החישובים שנדרשים כדי לבדוק אם לוקחים קרם, איזה היקפי גוף נמרחים בו, איזה סוגים, איזה ריכוזים, מה המשמעויות, אם יש חומרים מסוכנים, אין חומרים מסוכנים, הוא צריך להבין את כל המשמעויות של תהליך הייצור, וכו' וכו'.

<אוסנת לוקסמבורג: ולכן, כל הדרישות שמוגדרות פה, הוא בעצם לוקח על עצמו את האחריות שהוא בדק את הכול, הכול תקין, וזה יכול להיכנס לשוק.

<אוסנת לוקסמבורג: כי אנחנו לא מתכוונים לעצור, נהפוך הוא, בנינו מערכת מחשב מאוד יפה שרצינו להציג אותה במצגת בשבוע שעבר.

אלי אלאלוף: אחרי החוק תציגו לנו.

<אוסנת לוקסמבורג: מסכים מאוד ידידותיים, כאשר נכנסים, מקלידים את הפרטים, אותו נציג יודע לעבוד אם הוא עבר את ההכשרה, וההכשרה מאוד מינימלית מבחינתנו, הוא מכניס את הדברים והדברים משתחררים לשוק, זה הכול.

<אוסנת לוקסמבורג: ואז מיידית זה בשוק בלי בדיקה שלנו, בלי שום דבר, והאחריות היא שוב, גם על היצרנים, יבואנים, הנציג האחראי, וגם על הצרכן שיודע לרכוש את המוצרים שלו בצורה אחראית.

אלי אלאלוף: עוד הערה?

אלי אלאלוף: על כל דבר יש הערה?

<חנה לאידרשניידר: לא, רק על חלק מהסעיפים, ברשותך.

<חנה לאידרשניידר: יש פה הערה שהמנהל יחליט בבקשה בתוך 30, בהינתן שנציג אחראי מתחלף והמנכ"ל יכול לשמש כנציג אחראי רק 14 יום.

<חנה לאידרשניידר: אני חושבת שצריך לקצר את זמן ההחלטה הזו ל-14 יום לכל היותר.

אלי אלאלוף: יש עוד הערה?

<אוסנת לוקסמבורג: אני רוצה רק להגיד הערה כללית, כי זה נאמר פה.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו כמשרד בריאות רוצים לתת שירות טוב לכולם, לעשות את זה כמה שיותר מהר, לעשות את זה כמה שיותר בצורה יעילה.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו לא מחפשים אצלנו ערמות וזמנים.

אלי אלאלוף: כן, נו, לעניין.

<אוסנת לוקסמבורג: יחד עם זאת, בן-אדם אחד יכול לעשות עבודה אחת.

<אוסנת לוקסמבורג: לא יכול להיות שיקצרו לנו זמנים בכל דבר ויצפו שנוכל לתת את השירות הזה.

אלי אלאלוף: זו שאלה מאוד פשוטה.

<אוסנת לוקסמבורג: אין לי בעיה, אני רק מסבירה.

סימן טוב: התשובה היא לא.

אלי אלאלוף: על כל שאלה תיתנו תשובה פשוטה.

<אוסנת לוקסמבורג: הכול זה פונקציה של כוח-האדם שיינתן לנושא.

<אוסנת לוקסמבורג: אם יהיו 100 איש הם יעשו עבודה בחצי מהזמן שיעשו 50 איש.

אלי אלאלוף: היום זה לפי היכולות של המשרד, זו התשובה.

אלי אלאלוף: עוד שאלה?

<חנה לאידרשניידר: אבל אני מפנה אתכם לפקודה.

<ענת מימון: אבל בפקודה יש גם אפשרות להאריך את התקופה אם יש צורך.

<חנה לאידרשניידר: זאת אומרת שלכל אחד צריך להאריך.

<ענת מימון: לא לכל אחד.

<ענת מימון: היא אומרת שכמובן שהם יעשו את המאמץ.

אלי אלאלוף: שיהיה שיקול דעת שלהם, ודאי.

<אוסנת לוקסמבורג: כן.

אלי אלאלוף: בבקשה, שמולי איציק.

איציק שמולי: מה בעצם סוג ההכשרה המקצועית שאותו נציג אחראי אמור לעבור?

סימן טוב: עכשיו זה בדיוק הסעיף הזה, 11.

<ענת מימון: זו התקנה הבאה.

<נילי חיון דיקמן: תקנה 9.

סימן טוב: ב-11 כתוב.

אלי אלאלוף: הלאה.

אלי אלאלוף: אז אפשר להמשיך?

אלי אלאלוף: בבקשה, היועצת המשפטית שלנו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<נורית הראל: אני רק רוצה להגיד שהגענו להסכמה עם משרד הבריאות שזה יהיה בפרוטוקול, שגם קורס אינטרנטי יוכל להיות אחד מדרכי ההכשרה.

אלי אלאלוף: יופי.

סימן טוב: למי שיש WiFi.

אלי אלאלוף: איציק, בבקשה.

איציק שמולי: אני חושב בקול רם, אבל בכל זאת מעלה את זה.

איציק שמולי: אתם לא חושבים שחלק מהקורס צריך לכלול היבטים של הגנת הצרכן?

איציק שמולי: אני מתלבט בזה ביני לבין עצמי, אבל אני לא בטוח.

<איל שורצברג: אפשר להוסיף.

איציק שמולי: בעניין של טענות שיווקיות.

<איל שורצברג: הבנתי מה הוא אומר, אפשר להכניס גם את ההיבטים האלה.

אלי אלאלוף: נמשיך, בבקשה.

<יואב גזית: אדוני, הערה קטנה.

<יואב גזית: אני חושב שגם משרד הבריאות הסכים לזה שביקשנו שהשאלון לא יינתן 60 יום לפני עריכת הבחינה.

<יואב גזית: כי נוצר פה מצב באמת משונה שהבחינה נכתבת לפני שהקורס התחיל בכלל, ואז המרצים בקורס – אני מדבר מניסיון אישי – נותנים את השאלות אחרי שהם נתנו את ההרצאות, לא לפני שהם נתנו את ההרצאות.

אלי אלאלוף: מה, לא היית בקורס נהיגה מונעת?

<איל שורצברג: זה תלוי אם זה הפעם הראשונה או הפעם השנייה.

סימן טוב: הם צריכים להכין מערכי שיעור מראש.

<יואב גזית: השאלון צריך להינתן לא 60 יום.

סימן טוב: אתם צריכים להכין מערכי שיעור מראש, לא נכנסים לכיתה ומתחילים לדבר.

<יואב גזית: זה בסדר?

<יואב גזית: זה יסודר?

<יואב גזית: זה מוסכם עליכם, נכון?

סימן טוב: אם אתם רוצים, נבקש גם לאשר מערכי שיעור, ואז זה בדיוק יסתדר לכם עם הזמן.

<אוסנת לוקסמבורג: אני רק רוצה להגיד שבאמת הנושא עלה בפגישות שעשינו עם התאחדות התעשיינים.

<אוסנת לוקסמבורג: מבחינתנו, מה שחשוב זה שאותו נציג אחראי, ששוב, יישא על כתפיו את האחריות של המוצר הזה והכניסה שלו, ויבדוק את הדברים במקומנו.

<אוסנת לוקסמבורג: מה שחשוב לנו אלו בעיקר התכנים המקצועיים, ושהוא יעמוד בהם ברמה טובה.

סימן טוב: צריך לתת לו כלים למלא את התפקיד שלו, יש לו אחריות מאוד גדולה.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו מודעים לזה שכמובן העולם משתנה, ויש גם אפשרות ללימוד אינטרנטי, רואים גם את הסטודנטים היום איך הם לומדים.

<אוסנת לוקסמבורג: לכן, קיבלנו את הבקשה ואמרנו שנהיה מוכנים גם לקורסים אינטרנטיים, כל עוד החומר מועבר כמו שצריך להיות.

<אוסנת לוקסמבורג: לגבי הסוגיה של הבחינה, שוב, יש שיטות שונות, אנחנו נחשוב על הבקשה ונראה מה קורה.

אלי אלאלוף: נמשיך, בבקשה, ברשותכם.

מירב בן ארי: מי עושה את ההשתלמות?

<איל שורצברג: אותו גוף שיעשה את זה, לא אנחנו.

<נילי חיון דיקמן: - - -

סימן טוב: אגף תקציבים.

<רינת בכר: אין דרישות להשתלמות.

<רינת בכר: השתלמות מקצועית כמו שהיא.

מירב בן ארי: באת משם, לא?

מירב בן ארי: זה כמו ש-11?

אלי אלאלוף: אל תדאגי, הוא עוד יחזור.

<איל שורצברג: אין דרישה.

<נילי חיון דיקמן: אין דרישה שזה יהיה גוף שאושר על-ידי המנהל.

<נילי חיון דיקמן: זה יכול להיות יום עיון בנושא מקצועי, זה יכול להיות השתלמות מאוד מגוונת.

סימן טוב: גם המציאות משתנה, אז צריך להתעדכן כמו כל איש מקצוע.

<איל שורצברג: חבר הכנסת אלאלוף, אני רוצה - - -

אלי אלאלוף: אם אתה קורא לי ככה, סימן שהולך ליפול משהו ככה עלי.

מירב בן ארי: הוא הולך להפיל עלינו משהו.

<איל שורצברג: חלילה, אני הולך לחזק כאן משהו.

<איל שורצברג: אני חושב שחשוב מאוד שכל מי שיושב כאן מסביב לשולחן, וגם חברי הכנסת יבינו, שהנציג האחראי הוא אדם שהוא חוליה קריטית בכל התהליך הזה, וללא העובדה שהוא יקבל את ההכשרה שנדרשת ועדכונים מעת לעת יהיה מאוד מאוד קשה להכניס את הרפורמה הזאת לתוקף.

<איל שורצברג: ולכן, חשוב – זה נשמע אולי מצחיק, 60 שעות פה, 36 שעות, חשבו כאן הרבה כבר.

סימן טוב: אני חשבתי שה-36 שעות זה מעט מדי, אבל החבר'ה מימיני מהמשרד היו מקלים באופן יחסי.

אלי אלאלוף: לך למשרד הכלכלה, ייתן לך גם פחות.

סימן טוב: ב-3.6, כן.

סימן טוב: אבל צריך להבין את עוצמת התפקיד הזה, זה תפקיד מאוד רציני.

<איל שורצברג: תפקיד סופר קריטי.

אלי אלאלוף: גב'.

<חנה לאידרשניידר: אם יותר לבקש, שההשתלמויות האלה, כשמדברים על השתלמות אחת לשנה לא תמיד יש משהו רלוונטי ומשהו שחשוב להעביר.

<חנה לאידרשניידר: אנחנו מבקשים לשקול שמשרד הבריאות בעצם יעביר את ההשתלמויות האלה על סמך שינויים בחקיקה או דברים שהוא חושב לנכון - - -

אלי אלאלוף: אני מאמין שמי שמעביר את הקורסים האלה יתייעץ עם משרד הבריאות.

מירב בן ארי: למה עכשיו עוד פעם קורסים?

מירב בן ארי: דווקא בקטע הזה - - -

<איל שורצברג: תתייעצו אתנו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אוסנת לוקסמבורג: אני רק רוצה לענות לקולגה שלנו, איגוד לשכות המסחר.

<אוסנת לוקסמבורג: יחד עם קבלת ההיתר ללכת ולשווק את הדברים ישירות ניתנת גם האחריות, ואחריות שלכם, והאחריות של כל אחת מהחברות, ובטח ובטח של הנציג האחראי שיש לו חבות שתכף נגיע אליה, היא להתעדכן, להיות מעודכן, ולא להסתמך רק על עדכונים מקצועיים שמבוצעים על-ידי גורם זה או אחר, אלא גם לעשות את זה באופן עצמאי.

סימן טוב: כמו כל איש מקצוע.

<איל שורצברג: כמו כל איש מקצוע.

<אוסנת לוקסמבורג: זאת דרישת מינימום, אנחנו פה לא קבענו.

<אוסנת לוקסמבורג: וחשוב לי שתבינו את המשמעות, המשמעות היא שהאחריות עוברת אליכם, אל הנציגים האחראים, כי זו המשמעות.

<אוסנת לוקסמבורג: אי-אפשר לפתוח את השוק, להגיד שמכניסים פנימה והאחריות היא בממשלה.

<אוסנת לוקסמבורג: לא.

<אוסנת לוקסמבורג: האחריות של הממשלה תהיה על ההיבטים שלה, ואנחנו כמובן לא מפקידים את בריאות הציבור ואת כל המהות של התקנות, אבל אם הולכים לשם מתלווה לזה גם אחריות וגם משימות שתצטרכו לעמוד בהם.

מיקי לוי: איזה משימות?

מיקי לוי: מה, הן לא כתובות?

<איל שורצברג: כתובות.

סימן טוב: כתובות.

<אוסנת לוקסמבורג: המשימות הכתובת הן שיהיה לך נציג אחראי ושהוא יהיה מעודכן, כי אם אתה רוצה שהוא יבדוק עבורך את הבטיחות של התמרוקים, אתה רוצה שהוא יהיה מעודכן.

מירב בן ארי: שיקרא באינטרנט.

<אוסנת לוקסמבורג: אם אירופה הכניסה חומר חדש כחומר מסוכן או מסרטן, אתה רוצה שהוא ידע את זה והוא יעשה את זה מיידית ולא יחכה להשתלמות שפעם בשנה.

מיקי לוי: אין לי בעיה.

מירב בן ארי: את רואה שאנחנו גם מקשיבים לך.

מיקי לוי: וגם מסכימים אתך.

מירב בן ארי: כן, נכון.

<אוסנת לוקסמבורג: נכון.

<אוסנת לוקסמבורג: התחלתי את הבוקר באי שקט.

מירב בן ארי: כשאת אומרת דברי טעם אני מקשיבה לך.

אלי אלאלוף: בואו, ברשותכם, נשלים את פרק ג', ואז תקבלו הפסקה.

<ענת מימון: אני מזכירה, כשעשינו את התיקון בפקודה דיברנו על זה שאנחנו לא רוצים שיהיו חברות שכל המהות שלהן זה רק להעמיד נציגים אחרים לטובת חברות אחרות ואין בהן שום ידע מקצועי גם בעניין, ולכן, הדרישה בפקודה כבר הייתה שלפחות אחד מנושאי המשרה הוא נציג אחראי לפי תנאי הכשירות שלו ומתמצה בתחום, ולכן באמת זה גם נכנס בתקנות כדרישה.

אלי אלאלוף: אני מחדש את הישיבה.

אלי אלאלוף: תודה רבה שחזרתם, אני מקווה שאתם שבעים.

אלי אלאלוף: נתחיל, בבקשה, בהודעה מיוחדת של מנכ"ל משרד הבריאות בנושא הבשמים.

אלי אלאלוף: בבקשה.

סימן טוב: יש הבנה בממשלה שעניין הבשמים, ובשמים זה בשמים וסבונים מוצקים, מה שהיום לא נמצא בתחולת האחריות שלנו כמשרד בריאות אלא באחריות משרד הכלכלה, צריך להמשיך להיות כך עוד איזשהו פרק זמן משמעותי.

סימן טוב: אנחנו מעריכים שנתיים לפחות במצב הקיים באחריות משרד הכלכלה, וזאת הכוונה שלנו.

סימן טוב: זה דורש תיקון חקיקה שאנחנו מתעתדים להביא כממשלה.

סימן טוב: כלומר, יש פה בסוף – אני כן אומר את זה, יש פה פרוטוקול ויש פה אנשים שמקשיבים – תיקון חקיקה שיכול להצליח ויכול לא להצליח.

סימן טוב: אבל אנחנו מבינים היום שאי-אפשר להחיל את הוראות הפקודה על בישום וסבון מוצק, וצריך להשאיר את המצב כמו שהוא לפחות עוד את פרק הזמן שציינתי, לפחות עוד שנתיים.

סימן טוב: ואנחנו כמשרד נפעל להביא תיקון חקיקה.

סימן טוב: זה תלוי כמובן בשאר הממשלה ובוועדה הזאת, אבל אני מניח שאני אומר את הדברים בתיאום ועל דעת יושב-הראש.

סימן טוב: ואני חושב שהרבה מאוד מהלחץ שאנחנו רואים פה נובע גם מזה שבעצם הם נכנסים לאיזשהו עולם שהם בכלל לא מכירים, להבדיל משאר היצרנים, יבואנים, שכן מכירים את מערכת הבריאות, אבל משנים לה רגולציה.

סימן טוב: הבישום והסבון המוצק היום בכלל לא נמצא בתחולת האחריות שלנו, וזה מעורר הרבה חששות, ואנחנו חושבים שזה מיותר.

אלי אלאלוף: רק להשלים את ההודעה, וכיוון לפני שאעביר את רשות הדיבור לחברי איציק שמולי.

אלי אלאלוף: עשיתי התייעצות גם בנושא הזה עם שר הכלכלה ושר האוצר וקיבלתי גיבוי משניהם.

סימן טוב: שהדרך פתוחה ובטוחה, אין חסמים.

אלי אלאלוף: מהבחינה הזאת לגבי הבשמים והסבון המוצק המצב יימשך לפחות שנה נאמר, אבל אם יש צורך ביותר - -

סימן טוב: מי שצריך יותר, זה בסדר.

אלי אלאלוף: - - אף אחד לא יעמוד על הרגליים האחוריות.

אלי אלאלוף: איציק, רצית לדבר?

איציק שמולי: קודם כול, אני כמובן מברך על ההסכמה הזאת שהושגה, ומברך גם את שר הכלכלה, שר האוצר, וגם את מנכ"ל משרד הבריאות, גם כמובן אותך, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: רק כדי להבהיר, בתום שנתיים, אדוני המנכ"ל, הכוונה היא שאנחנו בדיון מחודש, אנחנו לא במצב שבו הרגולציה הזאת חלה על הבשמים.

סימן טוב: מבחינתי אפשר לומר גם את הדבר הזה, גם אנחנו מרגישים שאנחנו לא מכירים מספיק את התעשייה הזאת, את השוק הזה כדי לקבוע בדיוק את סוג הרגולציה שצריך לגביו, ואנחנו פתוחים גם לזה כמובן.

סימן טוב: הכול בסוף תיקון חקיקה שיובא לפה, והכנסת היא הריבון.

<ענת מימון: אני רק רוצה להעיר שמשפטית בסוף ספטמבר זה יחול.

<ענת מימון: בעצם, כל הרפורמה נכנסת לתוקף וגם זה אמור לחול על הבשמים, אבל לאור ההודעה של משרד הבריאות שהם מתכוונים להביא תיקון חקיקה, שכמובן יחול רטרואקטיבית, ובעצם יסדיר ויקבע שזה לא חל על הבשמים החל מהתאריך שזה היה אמור להיכנס לתוקף, אז לכאורה המצב המשפטי הובהר פה, וברגע שיהיה אפשר לעשות את תיקון החקיקה הזה אז אנחנו נעשה את זה בהזדמנות הראשונה.

<אוסנת לוקסמבורג: על בשמים וסבונים מוצקים.

<ענת מימון: כן.

<קריאות: - - -

סימן טוב: לעניין זה בשמים, בשמים וסבונים מוצקים.

אלי אלאלוף: אני מבקש שאחר כך היועצים המשפטיים למיניהם של המשרדים ושל הוועדה, תשבו ביניכם כדי שתתכננו את הצעדים של שינוי הצו או התקנות וכו', זה כולל חקיקה ראשית.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<יואב גזית: אדוני, אם אתם הולכים לכיוון של שינוי חקיקה, אני חושב שאני מדבר בשם כל השולחן, אם אפשר היה גם לדחות את הכניסה של החוק לתוקף בזמן מסוים כדי שאפשר יהיה להתארגן, אדוני.

אלי אלאלוף: הבעיה שלנו של דחיית החוק זה גם שינוי חקיקה.

אלי אלאלוף: שינוי חקיקה דורש התכנסות של המליאה, וכרגע אין מועד להתכנסות של המליאה עד סוף ספטמבר.

<יואב גזית: אז איך - - -

אלי אלאלוף: אם תהיה התכנסות של המליאה ונוכל להביא את זה לאישור המליאה נעשה את מה שאתה אומר.

איציק שמולי: המליאה בטח תתכנס.

איציק שמולי: היא התכנסה לפני שבוע.

אלי אלאלוף: זה הגיוני מאוד, זו לא דרישה לא מוצדקת, זה ברור.

סימן טוב: אני חושב שיש גם הבנה כזאת אצל כולם שלוחות הזמנים אינם מאפשרים את יישום הרפורמה מצד אף אחד מהצדדים.

אלי אלאלוף: אנחנו ננצל את ההזדמנות, וזה אחד הדברים שיושב-ראש הקואליציה לקח על עצמו לטפל בו.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<ראובן בילט: ההודעה הזאת בעיני היא דבר חמור ביותר.

<ראובן בילט: משרד הבריאות נכנע לעליהום, להיסטריה, ושר הכלכלה שיצא בדמגוגיה לאחרונה וערבב בין טואלטיקה לבשמים, אין שום קשר ביניהם.

<ראובן בילט: עובדה, כולם מדברים פה על יוקר המחיה.

<ראובן בילט: אתם יודעים שבבשמים ישראל ב-80% מהבשמים היא יותר זולה מכל מקום בעולם?

<רון שרוני: בזכות היבוא המקביל.

<ראובן בילט: לא בגלל יבוא מקביל ולא בגלל - - -

<רון שרוני: אתה מ-1996 נלחם ביבוא המקביל.

<רון שרוני: ניסית בבתי-משפט, לא הצלחת.

<ראובן בילט: אל תפריע לי.

<ראובן בילט: מה הדמגוגיה שלך?

<ראובן בילט: למה היא יותר זולה?

אלי אלאלוף: שהוא בסוף יעזור לי לעשות סדר אתך?

אלי אלאלוף: זה מה שגרמת.

<רון שרוני: סליחה.

<ראובן בילט: למה היא יותר זולה?

<ראובן בילט: בגלל סיבה אחת, לא בגלל הוועדה ולא בגלל שום דבר אחר, ולא בגלל יוקר המחיה, בגלל דבר אחד, בגלל ה"דיוטי פרי".

<ראובן בילט: אף אחד לא יכול מול ה"דיוטי פרי" כאשר חמישה וחצי מיליון ישראלים עזבו את ישראל בשנת 2016, והמחירים ב"דיוטי פרי" נמוכים בגלל שלא משלמים מע"מ.

<ראובן בילט: באופן טבעי כל השוק בישראל של היבוא נאלץ להוריד מחירים, והורידו מחירים.

<ראובן בילט: ולכן, הם יותר זולים מאשר בכל מקום בעולם.

<ראובן בילט: עובדה, שלחתי אליך, אדוני היושב-ראש, השבוע טבלת השוואה של הרשתות הכי גדולות בעולם, של Douglas, של Corte Inglés, מארצות-הברית Sephora, כולם, להראות לך מול "סופר-פארם" במחירים הרגילים, לא במבצעים.

<ראובן בילט: ב-80% יותר זולים - - -

אלי אלאלוף: מה רע - - -

<ראובן בילט: רגע, אולי תיתן לי לסיים אז אני אסביר לך.

<ראובן בילט: אז קודם כול, עשו עליהום.

<ראובן בילט: עכשיו ככה, מה ההבדל?

<ראובן בילט: למה בושם שיש לו תמצית וכימיקלים והוא מסוכן לבריאות בדיוק כמו איפור וכמו טיפוח, אותו דבר, אין שום סיבה לעשות הפרדה.

<ראובן בילט: משרד הבריאות, כשכל הזמן נורא חשוב לו הבריאות של הציבור, פתאום פה לא חשובה לו הבריאות של הציבור.

<ראובן בילט: מה קרה לו?

איציק שמולי: משרד הבריאות קיבל את ההחלטה הנכונה.

איציק שמולי: אני לא מבין למה אתה כל כך מפחד מתחרות.

<עדי חכמון: ברור שהוא מפחד מתחרות.

<ראובן בילט: אני לא מפחד.

איציק שמולי: נראה לי שאתה מאוד מפחד.

<ראובן בילט: לא, לא, אדון חבר כנסת שמולי - -

<רון שרוני: בתור בעל אינטרסים כיבואן בלעדי "לילית" יש לך - - -

<ראובן בילט: - - אני אסביר לך, לא רוצה תחרות, אני רוצה רק דבר אחד, ואני אשאל אותך שאלה.

<שלמה פומרנץ: זה שקר גם על המחירים.

<שלמה פומרנץ: אני גר בבלגיה - - -

אלי אלאלוף: אדון, יהודי יקר.

<ראובן בילט: עכשיו אני אשאל אותך, תראה בבקשה, מגיע בושם, אני רוצה להראות לך, חבר הכנסת שמולי, ואני רוצה לדעת מה אתה תגיד על זה.

<ראובן בילט: אני לא רוצה שום דבר, אני רק רוצה דבר אחד, תראה, מגיע בושם, הבושם מגיע באריזה כזו עם צלופן, שאם הוא מגיע לארץ מחו"ל מדביקים את תווית היבואן, כתוב היבואן.

<ראובן בילט: כשאתה קונה את הבושם הזה או בושם אחר, באופן טבעי אתה זורק את הקרטון, אתה לא מחזיק אותו, ואתה משתמש בתכולה, כעבור חודש-חודשיים-שלושה אתה משתמש בזה בדיוק כמו בקרם הגנה, כמו באיפור, ואז נוצרת אקזמה - - -

אלי אלאלוף: אבל אני לא בעד.

אלי אלאלוף: שמעתי את ההרצאה הזאת כבר אישית, קיבלתי שיעורי-בית.

אלי אלאלוף: אני מבקש.

<קריאה: מי שעושה את זה תעניש אותו.

<ראובן בילט: סליחה, מותר לי להגיב?

<ראובן בילט: לא, אם תגיד לי שאסור - - -

אלי אלאלוף: מותר לי לנהל את הישיבה.

<ראובן בילט: סליחה?

אלי אלאלוף: הדבר היחיד שמותר לי זה לנהל את הישיבה.

<ראובן בילט: הבנתי, אבל אתה לא רוצה שאני אמשיך?

אלי אלאלוף: לא, כי אתה צריך לקצר.

<ראובן בילט: אבל עוד לא התחלתי לדבר.

<ראובן בילט: אז אני רוצה להסביר מדוע יש חשיבות לשרשרת האספקה, לדעת מאיפה זה מגיע, אחרת ישראל תהפוך לפח הזבל של כל הבישום מהעולם.

אלי אלאלוף: שמענו את זה.

<שלמה פומרנץ: כמו שהיה עד היום.

<שלמה פומרנץ: עד היום זה פח הזבל.

<ראובן בילט: יביאו את זה, אף אחד לא יודע מאיפה זה בא.

<קריאות: - - -

<ראובן בילט: איך זה עבר, איפה זה אוחסן, האם זה בא מגרוזיה או בא מניגריה.

<ראובן בילט: באמת לא אכפת לכם, אתם כל הזמן מדברים, משרד הבריאות מדבר על בריאות הציבור, פתאום לא אכפת לו בריאות הציבור - - -

<קריאה: זה מעשה לא חוקי, שיענישו אותם.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

<ראובן בילט: הוא קיבל מכתב, הוא קיבל הוכחות.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: אל תעזרו לי, בבקשה.

<ראובן בילט: אדוני היושב-ראש, אני לא מבין.

אלי אלאלוף: בזה סיימת.

אלי אלאלוף: בבקשה, נציג משרד הכלכלה.

<אנואר חילף: אני רוצה קודם כול להגיד שהמסגרת הרגולטורית של הבושם היום היא מסגרת אידיאלית.

<אנואר חילף: אם אפשר כבר לעשות שינויים, אז צריך לדאוג ששאר התחומים יהיו כמו הבושם.

<אנואר חילף: אני חושב שההחלטה, מה שהצהיר מנכ"ל משרד הבריאות היא הצהרה מאוד נכונה שצריך לא להפתיע את השוק הזה ולעשות תיקונים רגולטוריים שפשוט יגרמו לשינויים מאוד לא רצויים בשוק הזה.

<אנואר חילף: אני לא יודע על איזה סכנות אתה מדבר.

<ראובן בילט: אז אני אגיד לך איזה סכנות.

אלי אלאלוף: לא, לא.

<ראובן בילט: השר שלך קיבל מכתב עם אישורים מבתי-החולים על הנזקים שנגרמו בדיוק מהדברים האלה.

אלי אלאלוף: אדוני, לא קיבלת רשות דיבור.

<ראובן בילט: הוא שאל אותי, עניתי לו.

<אנואר חילף: לדעתי, את המצב הרגולטורי היום צריך לשמר לכל הפחות שנתיים, ואחרי שנתיים, כמו שנאמר פה, אחרי שלומדים קצת את השוק, את הרגולציה, לבדוק אם אפשר לעשות תהליכים רגולטוריים מסוימים.

אלי אלאלוף: אני מודה לך.

אלי אלאלוף: בבקשה, גב' חכמון.

<עדי חכמון: כבוד היושב-ראש, פשוט פעם אחרונה שבדקנו, תפקידם של איגוד לשכות המסחר והיבואנים זה לדאוג ליבוא, ותפקידו של משרד הבריאות זה לדאוג לבריאות הציבור, אז שכל אחד יישאר בתפקידו.

<עדי חכמון: כמו שאנחנו רואים כאן, משרד הבריאות לא חוסך כשמדובר בבריאות, ואם הוא חושב שאפשר לתת את ההארכה הזאת אז כנראה שזה עולה בקנה אחד עם בריאות הציבור.

<עדי חכמון: ובוא נשאיר לאיגוד לשכות המסחר לדאוג למסחר ולא לדאוג לבריאות הציבור.

<איל שורצברג: מעולם לא הגנו עלינו טוב יותר.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: בבקשה, היהודי החרדי.

<שלמה פומרנץ: ראשית כול, אני כמו יושב-ראש הוועדה גם אזרח בלגי, בא לפה לארץ.

<שלמה פומרנץ: ההורים שלי עד היום מהווים - - -

אלי אלאלוף: אתה אטדגי?

<קריאות: בלגי.

<שלמה פומרנץ: בלגי, לא צרפתי.

<שלמה פומרנץ: אבל גם ההורים שלי מתעסקים בבשמים בחו"ל ומוכרים בכל רחבי העולם.

<שלמה פומרנץ: מעולם לא נדרשה שום בקשה מה שהתקנות היו עלולות להביא.

<שלמה פומרנץ: מעבר לזה, זה שהמחיר פה הוא יותר זול מאשר בחו"ל, אני מכיר את כל הבשמים, גרתי שם 30 שנה, זה שקר - -

<ראובן בילט: אנחנו גרים בארץ, יש עובדות.

<שלמה פומרנץ: - - ואני יכול להביא עשרות דוגמיות.

<שלמה פומרנץ: לדוגמה, בושם "שאנל קוקו מדמואזל" נמכר פה ב-839 שקל, שקל לא הנחה, כשבאירופה הוא נמכר ב-100 יורו, 115 יורו.

<שלמה פומרנץ: מה יותר?

<שלמה פומרנץ: 115 יורו או 839 שקל?

<ראובן בילט: הבאת אחד.

<ראובן בילט: יש מאות.

<ראובן בילט: למה הבאת אחד?

<שלמה פומרנץ: כי אין לי זמן עכשיו, אני אתן לך עוד הרבה.

<ראובן בילט: נכון, ב-80% יותר זולים.

<ראובן בילט: שלחתי לך את זה, לאדוני יושב-ראש הוועדה.

<שלמה פומרנץ: - - -

אלי אלאלוף: אנחנו עוד בהודעה לגבי אי שינוי מעמד הבושם בארץ בין שנה לשנתיים הקרובות.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<רון שרוני: קודם כול אני רוצה להודות למשרד הבריאות על החלטתו.

<רון שרוני: וגילוי נאות למר בילט - - -

אלי אלאלוף: ההחלטה היא גם של משרד הכלכלה וגם של פקידי משרד האוצר, תשאיר לנו את זה ככה.

<רון שרוני: בהחלט, אבל נגיע גם לזה.

סימן טוב: וגם של יו"ר הוועדה.

<רון שרוני: ברור, תכף נגיד תודה לכולם.

<רון שרוני: גילוי נאות, מ-1996 מר בילט נלחם ביבוא המקביל, הוא ניסה בבתי-משפט מחוזיים, ניסה לפתוח כל דלת.

<רון שרוני: מן הסתם יש לו איזשהו אינטרס אישי כאחד משלושת היבואנים - -

אלי אלאלוף: אל תורידו את זה לרמה הזו.

<רון שרוני: - - הגדולים במדינת ישראל כחברת "לילית", והוא לא מייצג את לשכת המסחר כשזה מה שהוא אומר, כי הוא צריך לעזור לכל חברה לייבא לארץ כל מוצר שהיא רוצה כשהיא עומדת בתקנים.

<ראובן בילט: גם כשזה מגיע מטנזניה וגם כשזה מגיע - - -

<רון שרוני: זה לא מגיע מטנזניה.

<רון שרוני: גם כשאתה מוכר, גם כשהבן שלך מוכר מחוץ לגבולות מדינת ישראל ועושה parallel החוצה, אם זה מגיע מישראל זה טנזניה?

<ראובן בילט: דברי הבל.

<ראובן בילט: אפשר לתבוע אותך על לשון הרע.

אלי אלאלוף: אדוני, אני מבקש.

<שלמה פומרנץ: אני יכול לתת לך חשבוניות.

אלי אלאלוף: ללא התקפות אישיות.

אלי אלאלוף: בזה סיימנו את הסעיף הזה?

אלי אלאלוף: אז אנחנו חוזרים לדיון.

אלי אלאלוף: הסעיף הזה סגור.

<חנה לאידרשניידר: אני מבקשת לחזור לסעיף שכבר קראנו, שלא הספקתי להגיב.

אלי אלאלוף: איזה סעיף, בבקשה?

<חנה לאידרשניידר: אני מדברת על תקנה 13.

<חנה לאידרשניידר: יש פה שני דברים שהם בעצם שינוי יחסית לנוסח הקודם.

<חנה לאידרשניידר: מדברים על תאגיד שנשכר על מנת לשמש כנציג אחראי.

<חנה לאידרשניידר: יש כאן בעיה שהתאגיד רשום בישראל, לפעמים זו נציגות ישראלית, יושבת פה נציגות ישראלית.

<חנה לאידרשניידר: ונושא משרה בתאגיד, כשמדברים על תאגיד שכל שירותיו הוא שירותי ייעוץ ושירותי נציג אחראי אז הגיוני לבקש שהוא יהיה נושא משרה בתאגיד, אבל כשמדברים על תאגיד גדול שעוסק בדברים נוספים והוא לא רק משמש כנציג אחראי, זה לא הגיוני שהוא יהיה נושא משרה בתאגיד.

<חנה לאידרשניידר: אנחנו מדברים על - - -

<אפי להב: זה לא מה שהם אומרים.

<אפי להב: הם אומרים שהם לא רוצים את זה.

<ענת מימון: התנאים האלה קבועים כבר בפקודה.

<ענת מימון: הם כרגע בתקנות - - -

<חנה לאידרשניידר: לא נושא משרה בתאגיד שהוא נציג אחראי.

<ענת מימון: פועל בו נושא משרה בתאגיד שהוא נציג אחראי, אני קוראת מהפקודה, 55א6.

<נילי חיון דיקמן: או עומד בתנאי הכשירות, הוא לא חייב להיות - - -

<חנה לאידרשניידר: אז יש פה איזשהו חסם מאוד מאוד רציני.

אלי אלאלוף: יש תשובה.

אלי אלאלוף: תבקשי שיעור פרטי אחר כך, אני מנדב את כולם.

אלי אלאלוף: בבקשה, בואו נמשיך.

<חנה לאידרשניידר: מה אנחנו עושים?

אלי אלאלוף: יש תשובה מספקת בטקסט.

<חנה לאידרשניידר: זה לא נכון.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<ענת מימון: עמ' 8.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<נורית הראל: הייתה לנו, אני חושבת, עם משרד הבריאות לסעיף 14(6), שאומר ש"אין בתמרוק חומר אסור, חומר מוגבל, או חומר מסוכן כאמור בפרק ח", פרק ח' מגביל את הכמות, זאת אומרת, ייתכן חומר לפי ההגבלות בפרק ח'.

<קריאה: זה ברור.

<נורית הראל: מאיזה?

<נורית הראל: מההגבלה או בהתאם להוראות פרק ח?

<ענת מימון: בהתאם להוראות.

<נילי חיון דיקמן: אפשר להציע נוסח?

<ענת מימון: כן.

<נילי חיון דיקמן: אין בתמרוק חומר אסור כאמור בתקנה 36, ואין בו חומר מוגבל או חומר מסוכן, אלא בתנאים המפורטים בפרק ח'.

<נורית הראל: מצוין.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<ראובן בילט: כולנו היינו בעד התקנות ונערכנו לזה.

אלי אלאלוף: עניינית, בבקשה, למה שקראנו כרגע.

<ראובן בילט: פנינו לחברות בחו"ל כדי שנוכל לעמוד בדרישות.

אלי אלאלוף: לא, אני רוצה שתתייחס למה שקראנו.

<ראובן בילט: אז אני מדבר על זה.

<ראובן בילט: יש פה דרישה בלתי מתקבלת, לא שבלתי מתקבלת, היא בלתי אפשרית.

<ראובן בילט: אף חברה מהחברות בעולם לא מוכנה לחשוף את הסוד המסחרי שלה ולתת אותו ליבואן.

<ענת מימון: איפה?

סימן טוב: הוא מדבר על תיק תמרוק.

<ראובן בילט: ברגע שדיברו על איחוד באירופה, תיק תמרוק, פנינו אליהם, אמרו לנו: מה שלא נתנו ל-150 מדינות לא ניתן לישראל.

<ראובן בילט: מה שטוב ל-300 מיליון אנשים בארצות-הברית ול-350 מיליון אנשים באירופה צריך להיות טוב לישראל.

<ראובן בילט: אם בישראל אתם דורשים את זה, אנחנו לא נחשוף את זה בשום פנים ואופן, אנחנו יכולים לעשות רק דבר, מה שקיים באירופה שבמידה ורשות הבריאות פונה לחו"ל למי שצריך לפנות, אנחנו תוך 72 שעות ניתן את כל המידע לרשות בריאות.

סימן טוב: זה לא נכון.

<ראובן בילט: לא ניתן את זה ליבואן בשום פנים ואופן, כי זה בעצם גילוי כל הסוד המסחרי שלו.

<ראובן בילט: בינתיים הגיעו מכתבים מ-Cosmetics Europe שמאגד 4,000 יצרנים באירופה, מארצות-הברית איגוד שמארגן 600 יצרנים, אתמול הגיע מכתב אליך, אדוני, מהשוק האירופי המשותף, שכולם מדברים באותה שפה.

<ראובן בילט: בעצם אפשר לסגור את העסקים בישראל.

<ראובן בילט: מילא, אפשר לסגור את העסקים, זה לא כל כך נורא, אבל אני לא יודע אם אתם יודעים, אתם יודעים כמה אנשים מועסקים בזה?

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים.

<ראובן בילט: רגע, לא, אדוני, או שלא תיתן לי לדבר - - -

אלי אלאלוף: אמרת לנו כמה פעמים.

אלי אלאלוף: עד כאן היה ענייני.

אלי אלאלוף: בבקשה, אני רוצה גם לשמוע את נציג "אסתי לאודר".

<אורן רווח: שלום, צהריים טובים.

<אורן רווח: אנחנו לא יבואנים, אנחנו לא מ-distribution, אנחנו ה-filiation של החברה הבין-לאומית, זאת אומרת, יש עוד 120 נציגויות כמונו בעולם.

<אורן רווח: החברה בעולם מעסיקה 80,000 עובדים, ובישראל 1,500 עובדים.

<אורן רווח: דרישות ה-GMP שאתם דורשים, לצורך העניין, ה-PIF שאתם דורשים שאנחנו נחזיק אותם בישראל, "אסתי לאודר" העולמית לא מוכנה בשום פנים ואופן.

<אורן רווח: ואם דבר כזה יקרה, אנחנו נאלץ להפסיק את השיווק של המוצרים שלנו פה בארץ.

<אורן רווח: אגב, אני רוצה להוסיף עוד משהו אחד.

<אורן רווח: נציג אחראי זה משהו, זו תולדה של משהו שאין לו אח ורע בעולם, כי כל המדינות שחברות ב-EU, אין להן נציג אחראי, ויש נציג אחראי אחד באירופה.

<אורן רווח: מאחר שישראל לא חברה ב-EU נדרש פה לשים נציג אחראי.

<אורן רווח: אני חושב שקודם כול אנחנו יוצרים פה משרה חדשה שנקראת "נציג אחראי".

<אורן רווח: בא משרד הבריאות ואומר: זו משרה מאוד מאוד מאוד חשובה.

<אורן רווח: אני כמעסיק של 1,500 עובדים אומר לכם שקודם כול ההכשרה הזו לנציג האחראי שאנחנו רוצים לשים עליו כל כך הרבה אחריות, ההכשרה שאנחנו מציעים פה לתת לפי דרישות התקנות היא הזויה.

<אורן רווח: לא יכול להיות שבן-אדם כזה עם 36 שעות הכשרה תיפול עליו עכשיו המשקולת הכי כבדה בנושא של האחריות.

<אורן רווח: פעם אחת.

סימן טוב: לפחות.

<אורן רווח: פעם שנייה, אני רוצה לצטט את משה כמנכ"ל משרד הבריאות.

<אורן רווח: אמרת שאתם רוצים לבטל את נושא האגרות ואתם עובדים על זה שנהיה חברים כחלק מהנושא של ה-EU.

<אורן רווח: הרי אם היינו חברים אז לא היו פה אגרות, ומה שהיה מאושר באירופה היה מאושר אוטומטית גם פה בישראל.

<אורן רווח: אז בואו תחכו שתאשרו את זה קודם כול באירופה ואחרי זה תכניסו את התקנות.

<אורן רווח: או לחילופין, אל תביאו אותנו למצב שאנחנו צריכים להחזיק פה את סודות המסחר של "אסתי לאודר" בישראל, כי לא ייתנו לנו להחזיק את זה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: זה היה ברור.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה לפני שייתנו תשובה?

<ראובן בילט: סליחה, אני.

<ראובן בילט: עוד מילה אחת, סליחה, אדוני.

אלי אלאלוף: לא, רגע, הגב' רוצה.

<מורן שקלאר: כמו שדיברתי בהתחלה לגבי ה"פריסייל", למעשה המדינות שלא כלולות כאן כמדינה מוכרת, דיברנו בהתחלה לגבי תיקון הפקודה, שאלו: סין, טורקיה, הן בעשירייה הפותחת של היצואניות בעולם.

סימן טוב: הם לעולם לא היו מדינה מוכרת.

<מורן שקלאר: זה בלתי אפשרי, אתם משתקים את התעשייה.

<איל שורצברג: לא משתקים אותה.

<מורן שקלאר: מרבית המוצרים הם מהמדינות האלה, מדרום קוריאה, טאיוואן, סין בעיקר.

<איל שורצברג: והם נמכרים באירופה, ומה שנמכר באירופה שיגיע גם לישראל, בשמחה.

<מורן שקלאר: סין שאמצה את הרגולציה האירופית בשנת 2016 אין אתה שום בעיה.

אלי אלאלוף: הבנו את ההערה.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רצה פה?

<איל שורצברג: זה לא נכון.

<רבקה מזרחי: השיווק חופשי במדינת ישראל - - -

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<ראובן בילט: עוד מילה אחת.

אלי אלאלוף: לא אתה.

אלי אלאלוף: העולם מסתובב גם בלעדיך.

<ראובן בילט: הוא נתן לי את הרשות.

<ראובן בילט: אני לא, עוד מילה אחת.

אלי אלאלוף: אני רוצה לקבוע.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<שלומי שניזיק: נכון להיום משרד הבריאות מאשר ומנפק רישיונות יבוא לתמרוקים על סמך מסמכים שהוא מפרט בדרישותיו.

<שלומי שניזיק: מה שאנחנו נדרשים להביא כאן אין לו אח ורע מבחינת היקף החומר והיקף הדרישות המקצועיות שנידרש בהמשך לתקנות.

<שלומי שניזיק: אני לא מבין את הסיטואציה שנכון להיום מה שאנחנו מביאים זה בסדר, ורוצים לשדרג את זה בצורה כזו על הגב שלנו, בצורה שאנחנו לא מסוגלים להביא את המסמכים האלה.

<שלומי שניזיק: אנחנו פשוט לא חברים באיגוד האירופי, חייבים להגיד את זה ולהניח את זה על השולחן.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<ראובן בילט: עוד מילה אחת.

<ראובן בילט: יש דבר כזה, יש מוצר הכי זול בארץ והוא נמכר הכי הרבה, "אסנס", איפור, בין חמישה שקלים ל-25 שקלים.

<ראובן בילט: מ-1 באוקטובר אי-אפשר לייבא אותו.

<ראובן בילט: שני מיליון יחידות נמכרו בשנת 2016, אי-אפשר להביא, מדוע?

<ראובן בילט: הוא מיובא מגרמניה, הוא מיוצר בהרבה מפעלים באירופה.

<ראובן בילט: מה אומר משרד הבריאות?

<ראובן בילט: אתה תביא אישור מכל מפעל, מכל מדינה, מרשות הבריאות באותה מדינה.

<ראובן בילט: אין דבר כזה.

<ראובן בילט: אף אחד לא מוכן לתת את זה.

<ראובן בילט: זה גם נכתב במסמכים של האיחוד האירופי.

<ראובן בילט: תודה.

<מורן שקלאר: עוד מילה אחת?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<מורן שקלאר: באותו עניין.

<מורן שקלאר: ישראל לא מוכרת כמדינה מוכרת במסגרת ההגדרה, זה משהו שצריך לתקן, אלו מוצרים שמיובאים במשך עשרות שנים, קיבלו את רישיון משרד הבריאות ואין אתם שום בעיה.

<מורן שקלאר: אז החל מרגע תוקף התקנות האלה, מרגע שהן נכנסות לתוקף, אנחנו לא יכולים להביא יותר מוצרים שאנחנו מביאים עשרות שנים.

אלי אלאלוף: עוד?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<יואב גזית: אנחנו פחות אולי צד לזעקה של היבואנים, אבל אנחנו מבקשים שיהיה ברור כנציג התעשיינים שגם לתעשייה הישראלית יש סודות וקניין רוחני לא מבוטל.

<יואב גזית: ומה שהתקבל לגבי היבוא, שיהיה גם לגבי התעשייה הישראלית, כי הנציג האחראי הוא לא בהכרח בן-אדם שעובד שכיר בחברה שלי, הוא מישהו שנשכור אותו, חיצוני, זה יכול להיות חברה.

<יואב גזית: גם לתעשייה הישראלית יש קניין רוחני שחייבים לקחת אותו בחשבון.

אלי אלאלוף: איציק, בבקשה, רצית?

איציק שמולי: שתי שאלות.

איציק שמולי: אחד לגבי מה שאמרו היבואנים.

איציק שמולי: האם בעצם אתם במשרד הבריאות עשיתם איזושהי הערכה לגבי ההיתכנות של הדרישה הזאת, ואם כן, מה היא הייתה.

איציק שמולי: כי לפי מה שהם אומרים זה פשוט לא ייתכן.

איציק שמולי: ודבר שני לגבי רשימת המדינות המוכרות, מה בעצם הרשימה שאירופה וארצות-הברית רואה לנגד העיניים?

איציק שמולי: האם זו הרשימה של המדינות שהוקראה בהתחלה או שהרשימה היא רשימה שונה?

<רבקה מזרחי: אין רשימה כזאת.

<רבקה מזרחי: בחוק האירופי כתוב שאסור להפלות.

איציק שמולי: רגע, אבל אני שאלתי את הרגולטור.

אלי אלאלוף: את רוצה הערה?

<רבקה מזרחי: אני פשוט קראתי את החוק.

אלי אלאלוף: אז נבקש ממשרד הבריאות.

סימן טוב: אני אתחיל ואחר כך ישלימו אותי עמיתי.

סימן טוב: דבר ראשון, אנחנו צריכים להבין מה המהות של הרפורמה שגוררת את השינויים שאנחנו מבקשים פה.

סימן טוב: היום המוצרים לא נכנסים לארץ לפני שהם עוברים את משרד הבריאות.

סימן טוב: אנחנו בודקים כל מוצר ויכולים לדרוש כל בדיקה וכל מסמך לגביו, וכך יש לנו את הביטחון שבעצם לא נכנסו לשוק דברים שאנחנו חושבים שהם לא ראויים שיכנסו לשוק, או שיש לנו איזשהו חשד לגביהם, אז אנחנו מעכבים עד שהחשד בא על סיפוקו.

סימן טוב: כעת אנחנו עוברים למערכת אחרת שאומרת שהמוצרים נכנסים לשוק בלי שאנחנו שם, הוא רק עושה נוטיפיקציה, הוא רק מודיע לנו, רושם את זה באתר האינטרנט ומתחיל לשווק מייד, אין לנו אפילו 24 שעות לעכב את זה, ואנחנו גם לא רוצים 24 שעות כדי לעכב את זה.

סימן טוב: אז אנחנו עוברים פה משיווי משקל אחד לשיווי משקל אחר.

סימן טוב: במעבר הזה אנחנו צריכים לדעת שאם מוצר נכנס לישראל ונמצאה איזושהי תקלה לגביו אנחנו יכולים לקבל את כל המידע על הפורמולציה, על הרכיבים ועל התהליכים שהמוצר הזה עבר כדי שנודע לזהות את שורש התקלה.

סימן טוב: כי אחרת יקרה משהו ואנחנו לא נדע מה קרה.

סימן טוב: אפרופו, "רמדיה", ב"רמדיה" בסוף הסיבה שמשרד הבריאות עלה על זה, כי בראש שירותי המזון עמדה רופאת ילדים שראתה שהגיעו דיווחים מכמה לשכות על ילדים שסובלים מבעיות, והיא הסיקה כל מיני דברים ולפי זה הלכה אחר כך לראות באמת את הפורמולה של "רמדיה", וראתה שיש שם מחסור בוויטמין 1B או 12B, לא זוכר כעת.

סימן טוב: אחרי שאמרתי את כל זה, אנחנו בקשר עם עמיתנו האירופים ובחשיבה עם עצמנו לראות, א', דבר ראשון באמת להיות מיושרים בדיוק על מה הם דורשים.

סימן טוב: שבאמת לא יהיה מצב שאנחנו דורשים דברים שהם לא דורשים.

סימן טוב: אבל שוב, המערכת שם היא מערכת של נוטיפיקציה, רושמים את המוצר, כאמור, באחת המדינות ומתחילים לשווק אותו ויש Responsible person, נציג אחראי שהוא הכתובת של הרגולטור, ואם הרגולטור קורא לו, הוא פורס הכול מ-אל"ף עד ת"ו, בלי שום התניה ובלי שום דבר.

סימן טוב: ואם הוא רוצה את זה תוך שעתיים זה יהיה תוך שעתיים.

סימן טוב: כי אם ילד הורעל או מבוגר קיבל כוויה מאיזושהי משחה אנחנו לא נחכה 72 שעות כדי לראות מה קרה, אנחנו צריכים לתת מענה מיידי לציבור.

<איל שורצברג: כאן ועכשיו.

סימן טוב: אבל, כאמור, אנחנו בודקים את עצמנו.

סימן טוב: שוב, זה קרה בעקבות הדיון פה, עוד אין לנו תשובות, אנחנו רוצים לראות האם אנחנו יכולים לראות אם יש מדינות נוספות באירופה שעושות דברים אחרים כדי ללמוד מהן, לחשוב אם יש ברמה של ניהול סיכונים לעשות איזשהו משהו אחר, או ליצור איזושהי הוראת שעה בעניין.

סימן טוב: אנחנו לומדים את העניין, מבטיחים, ברגע שיהיו לנו, נבוא, נעדכן את היושב-ראש, נעדכן את הוועדה ונחזיר לכם תשובות.

סימן טוב: אבל אנחנו כן, אני אומר שוב, בעולם שבו המוצרים נכנסים לשוק בלי לעבור איזשהו "גייטינג" שלנו, זה ניהול סיכונים אחר.

סימן טוב: אנחנו מוותרים על השליטה, אבל צריכים שתהיה לנו יכולת בקרה Postmarketing הרבה הרבה הרבה הרבה יותר טובה.

סימן טוב: זה הדיל שאנחנו עושים פה, צריך להבין.

סימן טוב: ולכן אנחנו דורשים ממשהו שהוא שווק כבר הרבה יותר מידע על מה שהיה.

אלי אלאלוף: אבל פה הייתה שאלה.

סימן טוב: הייתה שאלה לגבי?

אלי אלאלוף: החלק הסודי של המוצרים.

סימן טוב: זה לא בדיוק ככה, אבל כמו שאמרתי, נחזור לדברים האלה.

סימן טוב: אנחנו מנסים למצוא איזשהו שיווי משקל יותר הגיוני שגם "לאודר" וגם MUGLER וגם כולם ידעו לחיות אתו בשלום, או לא.

אלי אלאלוף: בבקשה, תשלימו את האינפורמציה.

<אוסנת לוקסמבורג: רק רציתי להגיד שבעקבות הבקשה שלך כיושב-ראש הוועדה וחברי ועדה אחרים לקחנו את זה מאוד ברצינות, נפגשנו עם כל הגורמים, ניהלנו שיחות עם עמיתים רגולטורים באיחוד האירופי.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו עדיין ממשיכים ומבררים את כל הדברים.

<אוסנת לוקסמבורג: חלק גדול מהדברים אלו דברים שהוצפו רק עכשיו, רק אתמול בערב קיבלנו עוד מסמך שהביאו איגוד לשכות המסחר מהאיחוד האירופי.

סימן טוב: שחלקם לא מדויקים.

אלי אלאלוף: זה מופנה אלי.

אלי אלאלוף: תגנו עלי כשתענו בשמי.

<אוסנת לוקסמבורג: אני אומרת שגם נענה בשמך, אין שום בעיה, אבל אני חושבת שזה באמת מחייב את הזהירות הראויה, את האחריות שנגזרת מזה, ואנחנו רוצים לבדוק את הדברים לעומק לפני שנוכל להגיב על הבקשות.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: איל, ואחר כך חוזרים לסיבוב נוסף.

<איל שורצברג: רציתי להתייחס, כל פעם עולה כאן הנושא הזה של המדינות המוכרות, המדינות המוכרות, המדינות המוכרות.

<איל שורצברג: אז לגבי המדינות המוכרות, אנחנו צריכים לבוא בלב גלוי להגיד שאנחנו לא מכירים את הרגולציה בכל העולם.

<איל שורצברג: אנחנו מכירים את הרגולציה בארצות-הברית, אנחנו מכירים את הרגולציה באירופה ובמדינות שהן דומות לה ברגולציה.

<איל שורצברג: וכאשר קורית איזושהי בעיה, אנחנו גם רוצים שנוכל לפנות אל אותה מדינה כדי לוודא שאנחנו יכולים גם לקבל תשובות עבור אותה בעיה.

<איל שורצברג: וזה דבר שמקובל בעולמות רגולציה מקבילים כמו בתרופות וכמו בציוד רפואי.

<איל שורצברג: ולכן, המדינות המוכרות האלה, לפי דעתי, ואני חושב שגם כן אם מסתכלים על זה בצורה עמוקה, זה לא מחסום.

<איל שורצברג: זה אומר שכל מה שקורה בעולמות האלה יגיע גם לישראל, וזה חלק מתהליך ניהול הסיכונים של הנוטיפיקציה.

<איל שורצברג: כי בעצם אנחנו אומרים: מה שקיבלו באירופה מתקבל עכשיו גם בישראל, וזה בא להבטיח באמת עלייה מהירה של מוצרים על המדפים, כמו גם שמירה על בריאות הציבור.

אלי אלאלוף: כן, גב'.

<ענת רוזה: אני רוצה להתייחס לנקודה - - -

אלי אלאלוף: אף אחד לא עובד בלשכות המסחר, כולם פה היום?

<אורן רווח: זו העבודה שלנו.

<קריאה: כל אחד מאתנו נציג של חברה.

<ענת מימון: אנחנו נציגים של חברה, אבל אנחנו מייצגים את העובדים.

<ראובן בילט: אף אחד לא עובד שם חוץ מחנה, שהיא האחראית, אף אחד לא מקבל שכר.

אלי אלאלוף: זה היה ניסיון לבדיחה, כנראה לא מוצלחת.

<קריאה: זה הסבר פחות טוב.

סימן טוב: אז תגידו שאתם חברים.

<ענת רוזה: אני חברה באיגוד לשכות המסחר, ואני מייצגת פה גם את החברה שאני עובדת בה, אבל גם עוד חברות שחברות באיגוד ופיזית לא נמצאות כאן.

<ענת רוזה: בהקשר של המדינות המוכרות.

<ענת רוזה: אני רוצה לחדד לדוגמה את הסוגיה של טורקיה, באמירה שאם המוצר מיוצר בכל מדינה בעולם בפרט שהוא מיובא למדינה מוכרת, יש אתה בעיה אמיתית.

<ענת רוזה: משום שהיום, אם אנחנו מסתכלים לדוגמה על טורקיה, יש הרבה מאוד חברות שקיים יצוא שהוא לא מיובא למדינות המוכרות, זה המצב, זאת העובדה.

<ענת רוזה: הבקשה שלנו, ואנחנו יודעים שרשימת המדינות המוכרות נקבעה בחוק, אנחנו מבקשים שיהיה מנגנון לפתוח בעצם את הרשימה הזאת, שהיה תהיה רשימה חיה שיהיו קריטריונים שעל זה יוסיפו.

<ענת רוזה: כי לדוגמה טורקיה, שזאת מדינה שאמצה לפני כשנה וחצי את הרגולציה האירופית באופן מאוד דומה לתהליך שקורה היום בישראל, יש לה בעצם תנאים מאוד דומים בהתייחס למה - - -

מירב בן ארי: - - -

איציק שמולי: רק הלכת הכול נפתר.

<ענת רוזה: לבחון בעצם את האפשרות להוסיף.

<ענת רוזה: אם יש מדינה לדוגמה שהיא חברה ב-OECD, או מדינה שיש בה באמת רגולציה דומה היא צריכה להיכנס.

<ענת רוזה: וטורקיה היא באמת דוגמה לכך שיש סחר בכל ענף אחד.

<ענת רוזה: כרגע אם נשאיר את המצב על כנו, לא יהיה יותר יבוא מטורקיה של הרבה מאוד תמרוקים שנמצאים עשרות שנים בארץ.

<ענת רוזה: זה היה החידוד שלי בהקשר של מדינות מוכרות.

אלי אלאלוף: א', הם לא אוהבים אותנו עד כמה שאפשר להבין היום.

<ענת רוזה: יש לנו יחסי מסחר אתם.

אלי אלאלוף: הם לא עושים שום דבר.

<מורן שקלאר: הם תורמים לירידת יוקר המחיה.

אלי אלאלוף: אני לא מכיר מישהו ממשרד החוץ שמשקיע ביחסים עם טורקיה.

אלי אלאלוף: לא יודע, מה להגיד לך, שהמדינות יחפשו גם אותנו, לא רק אנחנו אותן.

אלי אלאלוף: אם לא הולך אתן לא הולך.

אלי אלאלוף: תאמיני לי, אפשר לייבא ממדינות יותר ידידותיות.

<קריאה: הבעיה היא לא עם טורקיה, הבעיה עם ישראל.

<קריאה: בסין לא רוצים ניסויים בבעלי-חיים?

אלי אלאלוף: בבקשה, גב'.

אלי אלאלוף: בואו ניתן למי שעוד לא דיבר.

<דורית שביט: ראשית, אני רוצה לברך ולהגיד תודה למשרד הבריאות, אנחנו מרגישים שמקשיב לפניות שלנו, ואני שמחה ומברכת על זה שאתם ממשיכים בתהליך של בדיקה מול אירופה כדי לאפשר לנו עבודה יותר מהירה וטובה.

<דורית שביט: אני רוצה לחזק את מה שאמרה ענת בנושא של ה-GMP.

<דורית שביט: גם אצלנו ההתבססות היא יותר ויותר על הצהרות של החברה עצמה, ולא מסתמכת על רשויות רגולטוריות, וזה דבר שהולך ומעמיק באירופה, ובעתיד יהיו גם כאלה שכבר נותנים היום אישורים לא ייתנו בעתיד.

<דורית שביט: ואם לא נסת

<דורית שביט: פק בהצהרות עצמיות של היצרן אז תהיה לנו בעיה בחלק מהמוצרים.

אלי אלאלוף: מכל הדיון הזה שהוא מאוד חשוב ובאמת אני בטוח שתשקיעו את החשיבה ואת הזמן הנדרש כדי לענות על הבקשות, יש לי רק הערה מאוד חשובה – איל, ד"ר לוקסמבורג, אני רוצה את תשומת לבכם.

אלי אלאלוף: – מאוד חשוב שנשמור על התעשייה המקומית שלנו.

<רינת בכר: נכון.

<איל שורצברג: נכון, חד וחלק.

אלי אלאלוף: אני אומר את זה, ולא אכפת לי שזה על חשבון תעשיות של העולם הגדול, זה שמתחרה אתנו, סין או עוד.

אלי אלאלוף: אבל תחשבו על זה, מקום עבודה פה בארץ בעינינו הוא הרבה יותר חשוב מכל מקום עבודה במקום אחר, עניי עירנו קודמים.

אלי אלאלוף: אני מקווה שהתעשייה לא עושה אותם עניים, אבל תדעו שעל מקומות העבודה שהתמרוקים מאפשרים חייבים לשמור בצורה אופטימלית.

אלי אלאלוף: ואני אומר, על חשבון, אם זה תלוי בי, אפילו על חשבון היבוא.

אלי אלאלוף: תשמעו, תבינו שמקום העבודה שהוא מגוון, אבל לא כולם נמצאים בתוך המערכת, אז בוא נחשוב על אלה שנמצאים בתחתית הסולם, השכר בתמרוקים וכו'.

אלי אלאלוף: לכן אני מבקש מכם שתשימו לב לזה, לעדיפות שלנו, אני אומר את זה, אני יכול להגיד את זה גם בשם שר האוצר ושר הכלכלה, שהם לא במקרה חברים במפלגה שאני שייך לה, אבל זה גם אינטרס לאומי.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אוסנת לוקסמבורג: משהו בהקשר הזה.

אלי אלאלוף: בוא נאפשר לנציג התעשייה.

<יואב גזית: זו הערה שגם כן הוסכמה על-ידי משרד הבריאות, אבל הייתי רוצה שהיועצת המשפטית גם תהיה, לגבי 14(7), זה מנוסח כנראה לא כל כך טוב.

<יואב גזית: כתוב פה שבכל הודעה על השיווק, ומדובר בחברה אפילו בינונית שיש לה מאות הודעות, אז הנציג האחראי צריך להתחיל לכתוב מחדש את כל נותני השירותים.

<יואב גזית: גם אנשי משרד הבריאות הסכימו עם זה, אני רק מבקש שזה יהיה, שהתיקון שהוסכם יקבל ביטוי בתקנות בבקשה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ראובן בילט: אדוני, אמרת, דיברת, צריך לשמור על התעשייה, נכון.

<ראובן בילט: אתה יודע שאנחנו התעשייה הכי גדולה?

<ראובן בילט: יודע, למשל, אני חברה - - -

אלי אלאלוף: אתה עשית לי שיעור-בית פרטי.

<ראובן בילט: רגע, מותר לי להגיד לך משהו?

אלי אלאלוף: אדוני, לא, אל תתקן אותי.

<ראובן בילט: אנחנו מעסיקים, שתדע לך, אנחנו מעסיקים, שתבין, אתן לך לדוגמה את החברה שלנו, "לילית קוסמטיקה" יבואן, אנחנו מעסיקים 900 עובדים.

אלי אלאלוף: אתה רוצה - - -

<ראובן בילט: 750 מתוכם בנקודות המכירה, 50%-40% עולות חדשות, בעיקר נשים, סך הכול הקבוצה הזו שנקראת לשכת המסחר זה לא היבואנים שיושבים ומייבאים, אלו העובדים.

<ראובן בילט: ודווקא עובדים עם שכר נמוך שנמצאים בכל נקודות הפארמים שהיבואנים משלמים את השכר שלהם.

<ראובן בילט: אף אחד לא יודע את זה.

<ראובן בילט: אנחנו ביחס לזה - - -

אלי אלאלוף: במיוחד הדגש על שכר נמוך.

<ראובן בילט: סליחה?

אלי אלאלוף: הדגש הוא על שכר נמוך.

<ראובן בילט: מה לעשות?

<ראובן בילט: אם צריך להוריד את המחירים אז צריך גם להוריד את השכר.

אלי אלאלוף: אמרתי מה שאמרתי, ויודעים מה שאמרתי.

אלי אלאלוף: אני לא חוזר בי.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אוסנת לוקסמבורג: אני כרגע רוצה לקחת אותנו רגע אחד מחוץ לנושא התמרוקים, ופשוט לעדכן אותך בגלל שהנושא של התעשייה הישראלית קרוב ללבך - -

אלי אלאלוף: ללבנו.

<אוסנת לוקסמבורג: - - שמשרד הבריאות – ואני יכולה להעיד על נושאים למשל שנמצאים אצלנו בחטיבה – נותן הרבה מאוד מענה ותמיכה לתעשייה הישראלית.

<אוסנת לוקסמבורג: אני אתן שתי דוגמאות, ברשותך.

<אוסנת לוקסמבורג: דוגמה אחת היא בתחום התרופות, שכמו שנאמר פה, אנחנו אחד הגורמים היחידים, אם לא היחיד בממשלה, שלקח עליו את הנושא של הכרה הדדית מול אירופה, ובעצם פתח את השווקים על-ידי בדיקות שלנו ולקיחת אחריות הרבה יותר גדולה שלנו, את כל השווקים האירופים מבחינת ה-GMP של תרופות באירופה.

<אוסנת לוקסמבורג: והדוגמה השנייה היא זה שאנחנו מובילים יחד עם משרד האוצר פרויקט כבר כמה שנים לקדם את התעשייה הישראלית בתחום הביו-טק.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו חושבים שזה מנוע צמיחה מאוד גדול פה במדינת ישראל, ואנחנו חונכים חברות סטרטאפים ישראליות, ואנחנו תומכים בכל החברות הישראליות שרוצות לשווק מוצרים בתחום התאים, הרקמות, וה-Medical Devices.

<אוסנת לוקסמבורג: מקצרים את לוחות הזמנים לניסויים קליניים פה, יוצרים פה איזושהי פלטפורמה תומכת לתעשייה הישראלית בתחום הזה.

<אוסנת לוקסמבורג: אז כך שהנושא הזה גם נמצא אצלנו גם בתחומים אחרים, לאו דווקא תמרוקים.

אלי אלאלוף: בבקשה, הנציג.

<אורן רווח: אני רוצה לתת עצה לקולגות במשרד הבריאות.

<אורן רווח: אני לא יודע אם מתייעצים בנושא של ה-GMP וה- PIF באירופה, אבל יש את הארגון של הקוסמטיקה שאנחנו חברים בו וגם עוד קבוצות גדולות כמו Procter

סימן טוב: אנחנו מתייעצים עם הרגולטורים באירופה.

<אורן רווח: עם הרגולטורים.

<אורן רווח: אז איך עדיין קיימים פערים?

סימן טוב: כי כנראה שחלק מהטענות שאתם משמיעים על פערים לא באמת קיימים.

סימן טוב: אבל כמו שאמרתי, אנחנו עדיין לומדים, לא באנו לפה עם מסקנות, אמרנו שאנחנו בתהליך למידה מה קורה, וכשנבוא עם מסקנות גם נסביר מה קורה באירופה, ממי למדנו, ועם מי בדקנו.

אלי אלאלוף: הבהרנו לכם את הבעיה.

סימן טוב: כל המכתבים הגיעו.

<איל שורצברג: אנחנו לומדים את המכתבים, את כל המכתבים שהגיעו לפני יומיים.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: אפשר לחזור קצת לטקסט?

אלי אלאלוף: להתקדם קצת?

<דורית שביט: רק לבקש שגם לאחר שתעשו את הלמידה, שתינתן לנו האפשרות להעיר הערות.

אלי אלאלוף: חבר'ה, זה אומר שזה חוזר לפה.

סימן טוב: ברור שזה חוזר לפה.

אלי אלאלוף: תשימו לב לאחד הדברים המדהימים של הדמוקרטיה הישראלית, שגם המחוקק וגם המבצע, המועצה, באה בהתייעצות שווה אתכם.

אלי אלאלוף: זה פשוט לא יאומן.

אלי אלאלוף: אירחתי פה חברי פרלמנטים אחרים, כולל מצרפת במיוחד, הם לא האמינו למה שקורה פה.

אלי אלאלוף: זה דבר מדהים, השיח רב-המשתתפים הזה, ואני מקווה שאתם מרגישים שאתם יכולים להתבטא.

אלי אלאלוף: לפעמים אני מקצר, כי זמן זה זמן.

אלי אלאלוף: בבקשה, בואו נמשיך.

מירב בן ארי: אפשר, אדוני היושב-ראש, בסעיף (ד), אם פה כתוב חודש אחריות על התעשיינים, פה כתוב חודש.

מירב בן ארי: בזה שאז התלוננתי על 45, היה כתוב 45 ימי עבודה, להזכיר לך, אז אם עושים אז על כולם.

מירב בן ארי: אם זה חודש אז 30 ימי עבודה.

מירב בן ארי: לא יכול להיות שלמשרד יש 45 ימי עבודה, אבל לתעשייה המקומית שאתה מגן עליה יש 30, יש לה חודש.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אם עושים לכולם עושים לכולם.

מירב בן ארי: אם אתם מטילים עליהם ימי עבודה, שיהיו גם לכם.

אלי אלאלוף: בבקשה, תגובה, ד"ר.

<אוסנת לוקסמבורג: אני רוצה להסביר.

<אוסנת לוקסמבורג: כאשר מפסיקים שיווק בפועל של תמרוק - -

מירב בן ארי: כבר הפסקת.

<אוסנת לוקסמבורג: - - יכול להיות שהוא נובע בגלל איזושהי תופעת לוואי חמורה.

מירב בן ארי: אבל כבר הפסקת את השיווק.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו לא הפסקנו.

מירב בן ארי: זו רק הודעה לכם.

<אוסנת לוקסמבורג: לא.

מירב בן ארי: כן, כתוב פה.

סימן טוב: הופסק שיווק, צריך לדעת אצל מי יש את זה בבית.

<אוסנת לוקסמבורג: בשיווק בפועל עדיין יש - - -

מירב בן ארי: אין בעיה, אבל השיווק הופסק.

<אוסנת לוקסמבורג: עדיין יש על המדפים, עדיין יש בכל מיני מקומות.

מירב בן ארי: אז אין בעיה, אז תעשי את ה-45 יום, ואל תעשי 45 ימי עבודה.

מירב בן ארי: אין פה איפה ואיפה.

סימן טוב: נעשה שבעה ימי עבודה, מירב, אין בעיה.

סימן טוב: זה יכול להיות שבעה ימי עבודה.

סימן טוב: חשבנו שאנחנו צריכים במקום 30 יום - - -

מירב בן ארי: לא, נראה לך?

<איל שורצברג: הם רוצים יותר.

<איל שורצברג: אבל התעשייה מבקשה יותר.

<אוסנת לוקסמבורג: הרבה יותר.

<נורית הראל: רגע, אפשר להסביר?

מירב בן ארי: אני אומרת שבמקום חודש שכתבתם, תעשה 30 ימי עבודה.

<איל שורצברג: לא, הם רוצים יותר.

מירב בן ארי: אם אתה יכול יותר, בבקשה.

מירב בן ארי: אבל אם נשאיר אותם עם חודש, אתה לא תעשה להם חודש ולכם 45 ימים, זה לא עובד ככה.

מירב בן ארי: וכבר השיווק הופסק.

סימן טוב: מירב, זו לא אותה פעולה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<נורית הראל: אני רוצה רק להבהיר.

<נורית הראל: אם תמרוק הופסק מסיבה יזומה שלנו, מסיבות מסחריות - -

מירב בן ארי: כן, רק צריכים להודיע לכם.

<נורית הראל: - - אין שום סיבה להודיע על זה תוך חודש, משרד הבריאות, אני חושבת שהסכמנו על זה, שזמן הגיוני הוא שנה.

<נורית הראל: כמובן שאם יש תופעת לוואי חמורה ועכשיו מאשפזים תינוקות נוציא את זה באותו היום מהשוק.

<נורית הראל: אבל אם אין סיבה בריאותית, אין סיבה שזה יהיה חודש.

<נורית הראל: סיכמנו, אני חושבת עם משרד הבריאות בהבנה ללא תאריך, אלא הפסקה יזומה.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: אז הנה, בכלל הם הסכימו.

מירב בן ארי: אם הסכמתם כבר אז חבל על הזמן.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו נשב על הנוסחים האלה.

אלי אלאלוף: יש עוד הערה?

אלי אלאלוף: יש פה תשובה עבור כולם.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<קריאות: - - -

<הדר מרלי: כנראה שלא סיכמנו היום.

מירב בן ארי: אין בעיה, בשביל זה אנחנו פה.

אלי אלאלוף: רגע, נקשיב.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<שלומי שניזיק: אני רוצה, ברשותך, לחזור לסעיף (10), מספרי ברקוד, ולבקש תוספת של האמירה: למעט דוגמיות מוצרי בתי-מלון ומוצרי ספא, שאינם מכילים ברקודים בהגדרה.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: רגע, ההתייעצות ביניכם זה לא בפרוטוקול.

אלי אלאלוף: תגידו את התשובה לפרוטוקול.

<רינת בכר: כתבנו נוהל תיווי ונפיץ אותו להערות, הכול מפורט שם, מה צריך להיות.

<קריאות: - - -

<אפי להב: על הבקשה שלו?

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו דנים פה על שני דברים, בואו נעשה סדר, ברשותכם.

<רינת בכר: נכון, גם לגבי ההודעה, אם אין ברקוד ניתן את האפשרות הזאת לציין למה אין ברקוד.

<שלומי שניזיק: לרשום את זה בפרוטוקול.

מירב בן ארי: ועל החודש?

<אוסנת לוקסמבורג: לגבי סעיף (ד), ישבנו עם התעשייה, הבנו את הבעייתיות, ישבנו גם עם היבואנים, הבנו את הבעייתיות שם, אנחנו בודקים את זה, נחזור עם תשובה מושכלת לוועדה.

מירב בן ארי: יופי.

אלי אלאלוף: מצוין.

אלי אלאלוף: כולל זמן להפעלה.

<אוסנת לוקסמבורג: עוד לא סיכמנו שום דבר, נחזור עם תשובה מושכלת.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<חנה לאידרשניידר: אנחנו מבקשים גם לגבי סעיף (א)(5), שיהיה מצוין שזה אתרי הייצור.

<ענת מימון: כתובת אתר הייצור?

<חנה לאידרשניידר: זה חשוב.

מירב בן ארי: אתר?

<חנה לאידרשניידר: אתרי הייצור של התמרוק.

סימן טוב: אם אותו תמרוק מיוצר ביותר מאתר אחד.

<ענת מימון: זה ברור, אתר ואתרים.

סימן טוב: היא אומרת שאם יש יותר מאתר אחד.

<חנה לאידרשניידר: אם הוא מגיע פעם ממקום אחד ופעם ממקום אחר.

סימן טוב: השאלה היא מאיפה הגיעה האצווה.

סימן טוב: בסדר.

אלי אלאלוף: זהו?

אלי אלאלוף: יופי, אפשר להמשיך.

<אנואר חילף: אנחנו בסעיף זה מאוד רוצים לחזק את היכולת של משרד הבריאות להשתמש בכל המידע שיש לו, גם במקרה של יבוא מקביל זה מאוד יעזור.

<אנואר חילף: הצענו למשרד הבריאות פה להרחיב את הסעיף באופן שגם יוכלו לבקש יותר מידע ושהמידע יגיע אליהם תוך כמה שעות, כמו שיוגדר.

<אנואר חילף: יש הצעה כזאת, ואני מניח שנדבר עם המשרד ונגיע עם הצעה יותר מסודרת.

<עדי חכמון: נגיע עם נוסח מוסכם עם המשרד, אבל רק שיהיה רשום שיש את זה.

סימן טוב: המשרד יגיע לנוסח מוסכם אתכם.

<עדי חכמון: המשרד יגיע עם נוסח מוסכם.

סימן טוב: אלו תקנות של משרד הבריאות.

<ענת מימון: אז רשמנו.

סימן טוב: נגיע עם זה לאישור, ונגיע עם זה לאישור הוועדה.

<דורית שביט: עם כל הכבוד למשרד הכלכלה הם עובדים על זה שבע שנים.

אלי אלאלוף: חבר'ה, נמשיך.

<נורית הראל: יש לי הערה קטנה.

<נורית הראל: אני בטוחה שהכוונה להודעות שאנחנו מוסרים, בהודעות על שיווק יש גם סודות מסחריים, שכמובן שבמאגר הציבורי רק יוצגו הדברים שאינם סודות מסחריים.

<רינת בכר: כמובן, זה ברור.

אלי אלאלוף: מילה כזאת יפה וחשובה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<יואב גזית: אנחנו רוצים רק להסב את תשומת הלב לסעיף 19(א)(3), במסגרת הערכת הבטיחות.

<יואב גזית: אז השורה האחרונה שעולה ממנה, שבמסגרת הערכת הבטיחות צריך גם לעשות מבחנים קליניים לתמרוק לצורך הערכת הבטיחות, זוהי דרישה שהיא לא אפשרית ולא קיימת ולא נדרשת.

מירב בן ארי: גם לכל תמרוק עושים קליני?

<יואב גזית: זה ניסוי קליני לא באשר ליעילות שלו אלא באשר לבטיחות שלו, שזו דרישה שהיא לא אפשרית.

<יואב גזית: היא לא קיימת ולא אפשרית.

מירב בן ארי: זה לא אפשרי בכלל.

אלי אלאלוף: רשמתם?

סימן טוב: רשמנו.

מירב בן ארי: תגיד, גם ב-(ב), מה עם תופעות הלוואי?

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: הם עושים פה דיונים.

אלי אלאלוף: רשמתם את ההערה?

אלי אלאלוף: למרות שהמנכ"ל אמר שכן?

<איל שורצברג: יש פרק על זה בסוף.

<איל שורצברג: רשמנו את זה לפנינו.

אלי אלאלוף: אני רוצה לדעת מה זה אומר.

אלי אלאלוף: זה אומר שזה הולך להחמרה או להקלה?

<איל שורצברג: זה לא הולך להחמרה, זה הולך לדיון, ויש דברים למשל שמבצעים עליהם ניסוי קליני.

<איל שורצברג: לדוגמה, קרמים להגנה מהשמש, את מבצעת היום ניסוי קליני?

<נורית הראל: זה לא לחשיפה מערכתית.

<נורית הראל: אם אנחנו עושים claim להבהרת כתמים, להגנה מפני שמש, לכל דבר אחר, אנחנו עושים ניסוי קליני.

<נורית הראל: אבל זה לא ניסוי לחשיפה מערכתית שזה דבר שמוגדר בתרופות.

<נורית הראל: בתקנות האירופאיות, שקראתי אתמול בערב מראשיתם עד סופן, אין בקשה כזאת, אלא יש בקשה לפי הרכיבים, מתבססים על הרכיבים, על חומרי הגלם.

<נורית הראל: זו בקשה שאנחנו לא יודעים לעמוד בה אפילו.

<איל שורצברג: נבדוק את זה.

<איל שורצברג: אני רק רוצה להגיד שישנם חומרים, שגם את מכירה אותם בתור מי שמתעסקת בעולם התרופות וגם בעולם התמרוקים, שצריך לוודא שהם לא מגיעים אל הגוף.

<איל שורצברג: אנחנו נבדוק ונחזור.

<נורית הראל: אני לא מכירה את זה בעולם התמרוקים.

מירב בן ארי: מה עם התופעות?

<יואב גזית: היינו רוצים שתהיה תופעת לוואי חמורה.

מירב בן ארי: מה, כל תופעות לוואי?

<יואב גזית: בסעיף (ב) איפה שכתוב תופעות לוואי, בבקשה, היינו מבקשים תופעת לוואי חמורה.

מירב בן ארי: כן, למה כל?

מירב בן ארי: לעדכן את מעריך הבטיחות בדיווחים שהתקבלו על תופעות לוואי חמורות.

מירב בן ארי: מה, על כל תופעת לוואי?

<אוסנת לוקסמבורג: שוב, שימי לב, היצרן פה מעדכן את המעריך של הבטיחות ואת היבואן, את הנציג האחראי - -

<איל שורצברג: והוא מקבל החלטה.

<אוסנת לוקסמבורג: - - שהוא מטעמו נושא בחבות המשפטית ובכל האחריות, והוא צריך לעדכן אותו אם התקבלו תופעות לוואי וכו' וכו'.

<אוסנת לוקסמבורג: שוב, זה לא מגיע אלינו כמשרד בריאות, זה פנימי בתוך המערכת.

<איל שורצברג: דיון פנימי בחברה.

מירב בן ארי: אז אין בעיה, אבל את מעמיסה עליהם.

<איל שורצברג: למה מעמיסה.

סימן טוב: זו האחריות של הנציג האחראי.

סימן טוב: שמתגרדים.

<אוסנת לוקסמבורג: - - שמפתחים אלרגיה למשהו.

<אוסנת לוקסמבורג: הנציג האחראי שחתום ונושא באחריות והיצרן לא צריכים לדעת מזה?

מירב בן ארי: אבל תופעת לוואי של אלרגיה זה כמו כאב ראש.

<איל שורצברג: זה לא כמו כאב ראש.

<אוסנת לוקסמבורג: זה לא אלינו, זה אצלם כדי לעזור להם לשמור על האחריות של עצמם.

אלי אלאלוף: אדון מזרחי, תסיים את דבריך.

<ירמיהו מזרחי: בנושא סעיף (3) אני רוצה להדגיש, כל מה שאנחנו מבקשים זה להיצמד לרגולציה האירופית, שם מעריך בטיחות נותן את הערכתו כשבסופה יש מסקנה: בטוח לשימוש או לא.

<ירמיהו מזרחי: ניסויים קליניים נדרשים בנקודות מאוד מאוד ספציפיות ומסוימות ששם ייעצר אותו מעריך בטיחות ולא ייתן את התשובה בלי הניסוי הזה.

מירב בן ארי: אבל היא אמרה שהם יבחנו.

<ירמיהו מזרחי: ואין צורך להפוך את זה למשהו גורף שכמו דאודורנט יעשה לו - - -

מירב בן ארי: הם אמרו שהם יבחנו את זה.

<איל שורצברג: יבחנו את זה.

אלי אלאלוף: נאמר שזה נושא לבדיקה.

אלי אלאלוף: בבקשה, גב'.

<חנה לאידרשניידר: אני מבקשת להתייחס לתקנה 18 שדילגנו עליה קצת.

<חנה לאידרשניידר: 18(ב) "אין בהוראות שימוש ואזהרות כדי לפטור יצרן, יבואן, נציג אחראי ומפיץ מאחריותם", זאת אומרת שאם מישהו בולע שמפו אז הבן-אדם עדיין אחראי לגבי זה?

<חנה לאידרשניידר: זאת אומרת, הוראת השימוש הן מאוד משמעותיות לגבי אופן השימוש, אם אסור לבלוע אז אסור לבלוע.

<חנה לאידרשניידר: זאת אומרת שהוא עדיין אחראי לתמרוק שהוא השתמש בו שלא כהלכה?

<חנה לאידרשניידר: שלא לפני ההוראות?

<חנה לאידרשניידר: זה קצת גורף מדי.

<רינת בכר: אפשר לענות על זה?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<רינת בכר: כשאנחנו מדברים על תופעות לוואי צריך להבדיל בין תופעות לוואי לבין misuse.

<רינת בכר: misuse זה שימוש שלא בהתאם להוראות היצרן ומטרת השימוש של המוצר, זה משהו אחר.

<רינת בכר: אנחנו מדברים על תופעות לוואי.

<רינת בכר: זאת אומרת, אלו תופעות לא רצויות שלא נצפו ולא אמורות לקרות בשימוש סביר והגיוני לפי הוראות היצרן.

<רינת בכר: בסדר?

<חנה לאידרשניידר: אז צריך לרשום פה בשימוש סביר.

<קריאות: - - -

<ענת מימון: שימוש באזהרות כדי לפטור יצרן מאחריות.

<איל שורצברג: זה בהתאם למה שכתוב על הטיקט.

אלי אלאלוף: עוד משהו?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<יואב גזית: אדוני, אני רק רוצה לחדד את מה שאמר חברי ירמי, ואני גם הייתי רוצה שאנשי משרד הבריאות יבינו, התעשייה הישראלית מייצאת, לפחות בחברה שלי, כל מוצר שמייצרים בישראל גם מייצאים לאירופה.

<יואב גזית: יש לנו הערכת בטיחות.

<יואב גזית: החשש שלנו שלא נצטרך לעמוד במצב שבו נצטרך שתי הערכות בטיחות, אחת ליצוא לרגולציה האירופית ואחת לישראל.

<יואב גזית: את הנקודה הזאת אנחנו באמת מבקשים לחדד.

סימן טוב: אפילו כתבנו שזה יכול להיעשות על-ידי משהו שהוסמך לעשות את זה באירופה.

<איל שורצברג: אבל כתוב את זה, זה נאמר.

<יואב גזית: עם הניסוי הקליני - - -

<איל שורצברג: נכון, אבל לגבי הניסוי הקליני אמרנו שנתייחס למה שאמרתם.

<יואב גזית: איל, זה בנפשנו הדבר הזה, ובשביל זה אני רוצה לחדד את זה.

<אוסנת לוקסמבורג: כל עוד מדובר באותו יצור או באותו מוצר או באותו מפעל, באותם תנאים, לא הערכת בטיחות כוללת ואז מסתבר שהוא מיוצר בסטנדרטים אחרים במוצר אחר וכו'.

<אוסנת לוקסמבורג: כל עוד יש זהות מלאה בין המוצרים.

אלי אלאלוף: למה בסימון של המזון הלכתם לצ'ילה?

סימן טוב: כי צ'ילה סובלת כמונו מבעיית השמנה חמורה, וצ'ילה היא מדינה החלוצה וזה גרם לשינוי גדול מאוד בהרגלי התזונה והייצור של מזון בצ'ילה.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רצה פה?

<איל שורצברג: עוד התייחסות אחת למה שאמרה חברת הכנסת בן ארי לגבי הנושא של תופעות הלוואי, ולכאורה הכבדה.

<איל שורצברג: לא מדובר על הכבדה, אלא מדובר על זרימת שרשרת המידע בתוך החברה עצמה וקבלת ההחלטה בתוך החברה על מנת לדווח לנו.

<איל שורצברג: מכיוון שחלק מהחברות האלה, כמו ששמענו, בנויות בצורה שונה – יש כאן כאלה שהם affiliate, הם גופים נסמכים, ויש כאלה שהם יצרנים, כל אחד עובד לפי המתכונת שלו – נדרשת העברת המידע הזה בתוך החברה, ורק לאחר מכן בעצם יידוע משרד הבריאות, אלא בתופעת לוואי שהיא סופר חמורה, שזה כמובן דיווח מיידי.

אלי אלאלוף: נתקדם.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<ראובן בילט: לגבי סעיף 19, אני לא רוצה להיכנס לתת-סעיפים, אני רק רוצה להגיד דבר אחד.

<ראובן בילט: אנחנו לא יכולים לדעת יותר ממה שיודע היצרן, ומה שהוא יודע ושולח את זה לכל העולם זה מה שאנחנו יכולים לעשות.

<ראובן בילט: אי-אפשר להטיל עלינו יותר.

<ראובן בילט: וכל הבקשה ממשרד הבריאות, היות שהם עכשיו התחילו להיכנס לעובי הקורה כפי שהם אמרו, שיכנסו גם לנושא הזה.

<ראובן בילט: לא נוכל לעמוד בדברים האלה.

<ראובן בילט: לא יכול להיות יבוא, אלא אם כן זה יהיה כמו שבאירופה, אנחנו לא יכולים להמציא דברים חדשים.

מירב בן ארי: אתה צריך להיכנס לתחום של תתי-הסעיפים, כי אם לא תגיד למה אתה מתכוון – יש פה כמה סעיפים.

<ראובן בילט: סליחה, חברת כנסת מירב בן ארי, אנחנו מקבלים מאירופה - - -

אלי אלאלוף: אני מציע שתרשמו את ההערה, היא בהחלט במקום, היות שאמרתם שפה צמוד לאירופה.

<ראובן בילט: מה שנותנים למי שמייבא לאירופה, לסין ולצ'ילה ולארגנטינה זה מה שיש לנו, אין לנו יותר.

אלי אלאלוף: אז הם התחייבו שזה יהיה מתאים לאירופה או צמוד לקריטריונים של אירופה, אז גם זה יפה.

מירב בן ארי: כן, הוא אמר שאנחנו נהיה כמו באירופה.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו בוחנים את זה כמו שאמרנו קודם, אנחנו בוחנים את הבקשה הזאת.

<אוסנת לוקסמבורג: אני רק רוצה להגיד עוד משהו.

<אוסנת לוקסמבורג: אתם צריכים לזכור, אנחנו אומרים אירופה, אירופה, אירופה, אתם צריכים לזכור שכשיושבים באירופה עצמה יש גם רשת מידע של דברים שזורמת בין הרגולטורים, יש להם יכולת פיקוח הרבה יותר גבוהה מאשר אצלנו, יש כל מיני - -

סימן טוב: הם נסמכים אחד על השני.

<אוסנת לוקסמבורג: - - benefits למסמכים משותפים שרשויות רגולטוריות מחליפות בינן לבין עצמן.

אלי אלאלוף: אבל גם אתם תוכלו לעשות את זה.

<אוסנת לוקסמבורג: אין לנו, כל עוד אנחנו לא נמצאים בהכרה.

אלי אלאלוף: אה, עוד לא?

סימן טוב: לא, כל עוד לא עשינו הסכם הכרה הדדית.

סימן טוב: זה מה שרצינו.

<אוסנת לוקסמבורג: לכן המנכ"ל שלנו אמר שדרך המלך בעינינו זה להגיע להכרה הדדית, כי אז נוכל להיות שותפים למידע הזה.

<אוסנת לוקסמבורג: כי אחרת כל מוצר ישראלי עדיין יצטרך נציג אחראי באירופה אם הוא רוצה לשווק באירופה.

מירב בן ארי: אז מה, אין הכרה הדדית?

סימן טוב: זו עבודה של משרד הכלכלה.

<אוסנת לוקסמבורג: לא נדע מה קורה באירופה באותם מוצרים וכו' וכו'.

<אוסנת לוקסמבורג: ולכן, גם בתוך התקנות האלה יש דברים מסוימים שנעמוד עליהם, שאין מה לעשות, הם יהיו שונים מאשר באירופה כל עוד אנחנו לא נמצאים באירופה.

סימן טוב: נרצה נגישות כמו שיש לרגולטור אירופי, זו הקו שאנחנו רוצים, בין אם הוא משיג את זה מקולגה שלו או מהיצרן.

אלי אלאלוף: ברשות

אלי אלאלוף: כם, אני רוצה להתקדם.

<חנה לאידרשניידר: אני מבקשת להעיר, זה מאוד חשוב.

<חנה לאידרשניידר: מדובר רק על נקודת הזמן בה נוכל להציג את המסמכים האלה.

<חנה לאידרשניידר: זאת אומרת, המסמכים האלה הם לא זמינים בזמן הנוטיפיקציה, אבל ככל שמשרד הבריאות ירצה איזשהו מסמך מתוך התיק, כמובן שיבואן הישראלי יבקש את המסמך ויקבל אותו, ומשרד הבריאות יוכל לראות אותו, כל מסמך בתוך התיק.

<חנה לאידרשניידר: זה נאמר, זה רק לצורך הנוטיפיקציה, זה מועד הזמן שבו אנחנו לא יכולים להביא.

אלי אלאלוף: תרשמו לעצמכם.

סימן טוב: זו המהות.

<אוסנת לוקסמבורג: אבל זאת הנקודה שבה אנחנו בודקים את זה.

אלי אלאלוף: יש לכם את ההתמודדות הנדרשת, תעשו את זה.

<אוסנת לוקסמבורג: אבל אני אומרת שוב, אנחנו צריכים לדעת שבעת הכניסה לשוק כל אחד שמכניס מוצר לשוק לקח ובדק את כל הרכיבים, ויש לו את כל המידע לפני שהוא מכניס אותו לשוק.

<אוסנת לוקסמבורג: זה המינימום, אנחנו סומכים עליו, אבל יש מינימום שהוא צריך לעמוד בו.

<ראובן בילט: סליחה, מה שכרגע אומרת ד"ר לוקסמבורג זו נסיגה.

<ראובן בילט: אנחנו לא יכולים לקבל סודות מסחריים, תתרגלו ותבינו.

<ראובן בילט: אתם דורשים עכשיו דבר שהוא בלתי אפשרי.

<ראובן בילט: מה שאתם אומרים, תפסיקו את היבוא, אף אחד לא ייתן לנו את הסודות האלה.

<ראובן בילט: זה שאין לכם גישה היום לאירופה, אנחנו יכולים לגרום לגישה הזו?

<ראובן בילט: אנחנו יכולים לפנות לאלפי היצרנים ושיתנו לכם דרך לדעת את המידע?

<ראובן בילט: מה שכן, כתבו לכם, תוך 72 שעות בכל פנייה תקבלו את המידע.

<איל שורצברג: אנחנו לא מסכימים עם זה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד, במידה שאתם מקבלים תשובות שליליות מהיצרנים על בקשות של המשרד, תשבו עם המשרד ותשקלו כל נקודה לעניין.

<ראובן בילט: קיבלנו תשובות שליליות.

אלי אלאלוף: אז תביא אותם למשרד.

סימן טוב: תלוי איך שואלים את השאלה.

אלי אלאלוף: אז תשבו עם המשרד ותבדקו, חברים.

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו מבחינתנו נמצאים בתהליך בדיקה, כמו שהבטחנו גם להם וגם לגורמים אחרים פה, נחזור עם תשובות סדורות.

אלי אלאלוף: אנחנו לא נגד יבוא.

אלי אלאלוף: לא, אדון מזרחי, ברשותכם, שמתי לעצמי איזו משימה, אני מבטיח לכם ב-14:00 out, אבל בואו נמשיך.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<יואב גזית: מילה אחת קטנה.

<יואב גזית: ב-20(א)(1) ביקשנו גם מאנשי משרד הבריאות שתיק התמרוק יערך לפני התחלת השיווק, כי הרבה פעמים אתה מייצר ואתה עושה מחקר ופיתוח ואתה עושה בדיקות, ושתיק התמרוק יערך לפני השיווק ולא לפני הייצור.

<ענת מימון: בסדר?

סימן טוב: זה במסגרת השינויים שאנחנו בוחנים.

סימן טוב: כאמור, יש פה מארג שלם של שינויים שנציג אותם בפני הוועדה.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<ראובן בילט: רק למען הסדר.

<ראובן בילט: אותו דבר שנאמר קודם חל גם לגבי סעיף 20, אף יצרן, ואני מודיע היום, ואדוני, אמרת אם אנחנו הצגנו את זה, אף יצרן מבין מאות לא מוכן שתיק התמרוק שזה הסוד שלו, יהיה בידי היבואן.

<ראובן בילט: הלוא ברגע שיבואן מחזיק את זה הוא מחר יכול לחקות את זה ולייצר את זה.

<ראובן בילט: זה הסוד המסחרי שלו.

אלי אלאלוף: זה נרשם ויטופל, אמרנו את זה גם לפני כן, ונחזור.

<אוסנת לוקסמבורג: כמו שאמרנו, אנחנו בודקים את זה.

אלי אלאלוף: בבקשה, גב'.

<דורית שביט: אני רוצה רק להוסיף למה שראובן אמר.

<דורית שביט: אם תיק התמרוק יושב אצל הנציג האחראי אנחנו לא מבינים את הצורך בכפילות, שהוא גם יהיה אצל היבואן.

<דורית שביט: הרי אין שום סיבה ששניהם יחזיקו בתיק.

אלי אלאלוף: תבדקו את זה, בסדר?

<אוסנת לוקסמבורג: אנחנו בודקים את זה.

<אוסנת לוקסמבורג: לא נתנו פה עמדה עדיין.

<איל שורצברג: בודקים.

אלי אלאלוף: מה עוד יש?

אלי אלאלוף: זהו.

אלי אלאלוף: נמשיך, בבקשה.

אלי אלאלוף: please, רק אל תחזרו על דברים שכבר נאמרו בסעיפים הקודמים, אם לא אכפת לכם.

אלי אלאלוף: בבקשה, הפעם ניתן לצד השני, שלא יגידו שיש לי נטייה כזו או אחרת.

<ענת רוזה: אפתח ואומר שבאמת בשבוע האחרון, עשרה ימים האחרונים, קיימנו שתי פגישות מאוד פוריות בעיני יחד עם משרד הבריאות כדי לפרוט את הסוגיה הזו של תיק התמרוק ולראות מה אפשר ומה אי-אפשר, למצוא איזושהי דרך המלך מה אנחנו יכולים לתת ומה לא.

<ענת רוזה: יש נקודה אחת בתיק התמרוק שהיא מבחינתנו הקריטית ביותר, והיא בסעיף (11)(ב), והיא מתייחסת לתעודת GMP של תנאי ייצור נאותים.

<ענת רוזה: זאת נקודה שהעלינו אותה לאורך כל השנים, כי כאמור בתקנות האלה כבר התחלנו לדון קרוב ללפני עשר שנים, והיא תמיד הייתה על הפרק, והיא הדבר המהותי.

<ענת רוזה: בעצם, ברגולציה האירופית הדרישה היא שתנאי הייצור הנאותים יהיו על-פי הצהרת היצרן שהוא עומד בדרישות ה-ISO.

<ענת רוזה: בתקנות כמו שהן קיימות היום בשיטה הנוכחית, כשאנחנו מגישים היום לרישום תמרוקים אנחנו צריכים להביא תעודת GMP שחתומה על-ידי רשות בריאות או איזשהו גוף מוכר.

<ענת רוזה: אנחנו יכולים במידה מסוימת להבין איך במגמות הנוכחיות שמשרד הבריאות הוא האחראי ועליו מוטלת האחריות, שהוא מבקש איזשהו גוף רגולטורי או גוף במדינת הייצור, שייתן איזושהי "סטמפה".

<ענת רוזה: כאשר האחריות בשיטה הזאת עוברת אלינו וליבואנים או ליצרנים ולנציג האחראי, אנחנו חושבים שצריכה להיות האחריות בהתאם לכל שאר הדברים שמבוססים על הבדיקות ועל הדברים שעושה היצרן.

<ענת רוזה: גם זה צריך להיות מבוסס על הצהרת היצרן ולא לבקש איזשהו גוף חיצוני שנותן את ה"סטמפה".

<ענת רוזה: לא רק בגלל שזה מכביד, ולפעמים אפילו מהווה חסם יבוא ממשי, זאת אומרת, יש פעמים שעם כל הרצון הטוב של משרד הבריאות, ובאמת ניסו למצוא את הגוף המוכר ומי שייתן, לא מצאו או מצאו אחרי שנה, ובשנה הזאת היה חסם יבוא לכל דבר.

<ענת רוזה: אנחנו יודעים שיש עם זה בעיה מהותית היום באירופה, כי משנת 2013, ששם עברה הרגולציה - -

<קריאה: אין את זה יותר.

<ענת רוזה: - - וזה מבוסס על הצהרת יצרן, אין רשויות בריאות, או לפחות שלא הוצגו לנו, אנחנו לא מצאנו אף רשות בריאות שנותנת את ה"סטמפה" הזאת.

<ענת רוזה: ולמעשה, אנחנו רוצים להדגיש עד כמה אנחנו חושבים שמעבר להכבדה אין בזה עניין מהותי.

<ענת רוזה: זאת אומרת, זה מכביד ולא בצורה מהותית, כי יש לנו אחריות מאוד גדולה, ואם תהיה הצהרה כזו חתומה היא לא תיתן כלום למשרד הבריאות.

אלי אלאלוף: הבנתי.

אלי אלאלוף: הבנתם?

אלי אלאלוף: יש לכם תשובה?

סימן טוב: ישבנו אתם, ואנחנו יושבים אתם ונענה על הכול.

אלי אלאלוף: תמשיכו לשבת יחד, ואני ממליץ על תה ירוק.

אלי אלאלוף: נמשיך.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<ראובן בילט: רק למען הסדר, סעיפים 21(4), (5), (6), (7) ו-(8) ו-11(ב), כפי שנאמר, על תת-הסעיפים האלה אנחנו לא מסוגלים לתת את אותו מידע, ומה שנאמר לגבי הסעיפים האחרים חל גם לגבי המקרה הזה.

אלי אלאלוף: אז הם יבדקו כפי שאמרנו.

אלי אלאלוף: בבקשה, חנה.

<חנה לאידרשניידר: לגבי סעיף (10), דיווח רבעוני שנמסר, מדוע הוא צריך להיות בתוך תיק התמרוק?

<חנה לאידרשניידר: הוא בכל מקרה נמצא.

<חנה לאידרשניידר: זה דוח כללי שנוגע לכל התמרוקים שאותו יבואן מחזיק.

<חנה לאידרשניידר: בתוך תיק התמרוק זו סתם הכבדה.

אלי אלאלוף: תרשמו את זה, ותבדקו אם כן או לא.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<יואב גזית: אדוני, באמת אחד מהמרכזים של התקנות האלה זה סעיף 21(11)(ב), אומרים אנשי היבואנים שהם לא רוצים שהמפעלים שבהם הם קונים את המוצרים יעמדו בתנאי GMP.

<קריאות: לא, לא.

<קריאה: ממש לא.

<יואב גזית: סליחה, בתנאי ייצור נאותים.

<ראובן בילט: לא, זה לא נכון, פשוט אתה מטעה.

<יואב גזית: אנחנו מבקשים ודורשים השוואת זכויות.

<יואב גזית: התעשייה הישראלית מופלית לרעה פעמיים, פעם אחת דורשים ממנה תנאי ייצור נאותים, שזה באנגלית GMP.

<ירמיהו מזרחי: חתומים ע"י גוף מוסמך.

<יואב גזית: ופעם שנייה רישיון תמרוקים כללי ממשרד הבריאות.

<יואב גזית: זאת אומרת, אנחנו כבר by definition באפליה רגולטורית, ובאים היבואנים ואומרים: אנחנו לא רוצים, לא יכולים להביא את ה-GMP, זה לא ייתכן.

<קריאה: זה לא מה שהיבואנים אומרים.

<קריאות: - - -

<יואב גזית: אם רוצים לפטור את היבואנים שיפטרו גם אותנו, אנחנו בנחיתות רגולטורית.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה הגיוני.

<רינת בכר: אבל זה לא קשור ליבואנים.

אלי אלאלוף: מה שתבקשו מהיבוא תבקשו גם מהייצור פה.

<איל שורצברג: נכון, זה מה שאנחנו עושים.

<רינת בכר: זה מה שאנחנו עושים.

מירב בן ארי: למה הם מהנהנים כולם?

מירב בן ארי: באמת, כי בסוף ברור שהם מבקשים את זה, אבל מה הם אומרים כאן?

מירב בן ארי: אם המטרה כמו שאתם אומרים להקל על התעשייה ועל היבוא, אז זה לא אוקיי בואו ננחית על שניכם גם את ה-GMP, גם את הרישיון של התמרוקים, גם את ההנחיות של המדינה, אלא בוא נקל גם עליהם וגם עליהם.

מירב בן ארי: כשאתם יושבים כולכם ומהנהנים אני כבר חושדת.

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: כי אתם באים ואומרים: בטח, אין בעיה, נכביד עליכם ונכביד עליכם במקביל.

<איל שורצברג: חלילה.

מירב בן ארי: אבל אם אנחנו, כמו שאמר המנכ"ל, רוצים להקל או רוצים להיות כמו אירופה, אז המטרה היא לא תחשוב איך אתה מפיל עליו גם GMP וגם עליו, אלא תחשוב איך אנחנו מקלים עליהם.

מירב בן ארי: כי אני יודעת ב-GMP, ועברנו את זה גם עם הללא גלוטן, יש כאן מפעלים מקומיים שמייצרים לחו"ל, כי בחו"ל ה-GMP יותר קל מהארץ.

מירב בן ארי: זאת אומרת, אתה מבין את האבסורד?

מירב בן ארי: הוא מייצר כאן חטיפי אנרגיה ללא גלוטן והוא לא מוכר פה, כי פה יש מה שנקרא עוד ועוד ועוד, אז הוא אומר: אני מייצר פה ומוכר רק בחו"ל.

מירב בן ארי: אתה מבין?

אלי אלאלוף: ואז הם מייבאים אחר כך לפה?

מירב בן ארי: כן, ואז אתה מייבא לפה, כי יותר קל ביבוא.

מירב בן ארי: אז אם הוא אומר להקל, אז תקל על כולם.

מירב בן ארי: אין סיבה.

<איל שורצברג: מירב, הוא מסתמך על האישור שלנו לחו"ל.

אלי אלאלוף: אל תיקחו ברצינות את הבדיחות שלי.

מירב בן ארי: אבל, אלי, זו המציאות.

אלי אלאלוף: ככה זה?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: תראה את "ברילה", הם לא הלכו לייצר בסין?

<קריאות: - - -

<איל שורצברג: GMP גם לחו"ל.

מירב בן ארי: לא משנה, אני רק אומרת שאם אתה מקל, תקל על כולם.

אלי אלאלוף: מירב, יש מישהו שמפחד ממך.

מירב בן ארי: בבקשה.

<יאיר כהן: לא, מה פתאום, להפך, אני תומך בה.

מירב בן ארי: הוא גם מסכים אתי.

<יאיר כהן: זו שאלה לגבי סעיף 21 שוב, 11(א)(ב) והעניין של המדינות המוכרות, וזו שאלה למשרד הבריאות.

<יאיר כהן: היום כשיבואן מגיש מסמכים למשרד הבריאות הוא צריך להגיש "פריסייל" כמו שהם דיברו, מכל המדינות, מאסטר פורמולה שמכיל את כל החומרים ו-GMP.

<יאיר כהן: ה"פריסייל" צריך להיות לפי הדירקטיבה האירופית האחרונה.

<יאיר כהן: אם אין דירקטיבה אירופית אחרונה אתם לא מקבלים את זה.

<יאיר כהן: אז מה העניין עכשיו, אם אתם רוצים להיות אירופה, למה אתם לא מקבלים את זה מכל המדינות?

<איל שורצברג: על מה הוא מדבר?

<אוסנת לוקסמבורג: מה?

<איל שורצברג: לא הבנו את השאלה.

<איל שורצברג: אולי אתה רוצה לחדד לנו אותה?

מירב בן ארי: אני גם לא הבנתי.

<יאיר כהן: אני אחדד.

<יאיר כהן: אני מייבא מכמה מדינות, אחת מהמדינות היא לא מדינה מוכרת.

<אוסנת לוקסמבורג: אתה מחזיר אותנו חזרה למדינה מוכרת?

<אוסנת לוקסמבורג: על זה דיברנו כבר.

מירב בן ארי: לפי התקנות היא לא.

<איל שורצברג: אתה חוזר למדינה מוכרת.

<יאיר כהן: נכון, זה מתייחס בדיוק לעניין של מדינה מוכרת, זה 11(א).

מירב בן ארי: כן, אבל הוא ניסה לדבר, והוא ישב שם מאחור.

<איל שורצברג: אז דיברנו על מדינה מוכרת.

<איל שורצברג: ככל שהמוצר שלך משווק גם במדינה מוכרת אז אין אתו בעיה.

<יאיר כהן: אבל אז המפעל שמייצר, לצורך העניין טורקיה, אם הוא משווק באירופה הוא צריך שהיבואן שהוא עובד אתו באירופה יוציא "פריסייל" מהמדינה, לצורך העניין, בריטניה.

<איל שורצברג: כן, אבל אנחנו גם יודעים שאותו מפעל שמייצר בטורקיה מייצר גם ליין מקומי, ואנחנו לא נוכל להפריד בין הליין המקומי לבין הליין שמגיע לאירופה, ולכן אנחנו מבקשים לקבל את מה שנמכר באירופה.

<איל שורצברג: תוכיח לנו שזה זה, זה מה שאנחנו מבקשים, שזה באותו סטנדרט.

סימן טוב: כי אנחנו מסתמכים על זה.

<איל שורצברג: אנחנו מסתמכים עליו.

<יאיר כהן: אבל היום הסטנדרט בטורקיה שחתום על-ידי משרד הבריאות הטורקי, הוא לפי דירקטיבה אירופית.

סימן טוב: טורקיה לא מדינה מוכרת.

<איל שורצברג: טורקיה לא מדינה מוכרת.

<קריאה: באירופה אין דירקטיבה.

<יאיר כהן: אני מבין, אבל היום המסמכים הם לפי דירקטיבה אירופית.

סימן טוב: כשטורקיה תצטרף לאירופה נשקול לשנות את הרשימה.

אלי אלאלוף: בגלגול הבא שלה.

<איל שורצברג: אם הוא מוכר את המוצרים שלו באירופה, מה הבעיה שלו להגיד שהוא מוכר את המוצרים שלו באירופה?

<יאיר כהן: מאיפה הוא ישיג את ה"פריסייל"?

<איל שורצברג: מאותו מפעל שאתה קונה ממנו, יש לו את ה"פריסייל" שהוא מכר באירופה גם כן, לא?

מירב בן ארי: אבל איך הוא מוכיח לך?

<יאיר כהן: גם אם אני מוכר בישראל יש לי "פריסייל" שמוכר בישראל?

<קריאה: כן, אתה מקבל.

<רינת בכר: בוודאי.

<רינת בכר: בוודאי שיש לך.

מירב בן ארי: אבל איך הוא מוכיח שהוא מוכר גם בשוויץ?

<יאיר כהן: לי יש "פריסייל" בישראל?

<רינת בכר: תבקש, משרד הכלכלה נותן "פריסייל" לכל מי שמבקש.

<יאיר כהן: אז למה שיבואן בבריטניה יבקש בשבילי משהו?

<איל שורצברג: זה לא אותו יבואן.

<איל שורצברג: אמרת שאתה קונה אותו עכשיו מיצרן, אמרת שממפעל.

<יאיר כהן: אני קונה ממפעל בטורקיה, המפעל בטורקיה מייצר לבריטניה, למה - - -

סימן טוב: יש לו "פריסייל" בבריטניה.

<איל שורצברג: יש לו "פריסייל" בבריטניה.

<קריאות: - - -

<יאיר כהן: אני מייבא מטורקיה, היום אין לי "פריסייל" בישראל, קוסמטיקה.

סימן טוב: תבקש מהיצרן הטורקי את תעודת ה"פריסייל" בבריטניה.

<יאיר כהן: הטורקי.

<איל שורצברג: אתה יבואן מקביל?

<יאיר כהן: לא.

סימן טוב: תבקש מהיצרן הטורקי שמוכר לאירופה את תעודת ה"פריסייל" בבריטניה, זהו.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: הוא לא יביא לך?

<יאיר כהן: הוא לא יביא לי.

<יאיר כהן: למה שהוא יביא לי?

<יאיר כהן: אני יבואן היום, לי יש "פריסייל" בישראל?

סימן טוב: אתה קונה ממנו.

<איל שורצברג: אם אתה מבקש, בוודאי, במשרד הכלכלה.

אלי אלאלוף: יש פה תשובה, בוא נקשיב.

<יאיר כהן: למה שיבואן מטורקיה, אני אבקש מסיני.

<איל שורצברג: אתה שואל שאלה, אנחנו אומרים כן, ואז אתה - - -

<יאיר כהן: אבל יבואן בבריטניה לא יבקש בשבילי את זה.

<איל שורצברג: אבל הוא מוציא את זה.

סימן טוב: היצרן בטורקיה.

<יאיר כהן: היצרן לא צריך לבקש.

<יאיר כהן: היצרן צריך לבקש מהמשווק שלו בבריטניה?

<אוסנת לוקסמבורג: - - -

אלי אלאלוף: סליחה, בואו נשאל את משרד הכלכלה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אני יודע שזה מתקרב לסוף, אז רק רגע.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אנואר חילף: מה שמציג פה היבואן היא באמת סוגיה שלדעתי משרד הבריאות כן אמר שהוא ינסה להתמודד אתה.

<אנואר חילף: אלו יבואנים שהם יבואנים ישירים ממדינה שהיא לא מדינה מוכרת.

<אנואר חילף: אלו יבואנים שיכולים להשיג כל מה שצריך מהמפעל, וכל מה שיבקש משרד הבריאות.

<רבקה מזרחי: נכון.

<אנואר חילף: אבל ברגולציה הקיימת המוצרים שלהם צריכים להיות משווקים במדינה מוכרת, והם לא.

<אנואר חילף: עכשיו יש הרבה יבוא כזה.

<אוסנת לוקסמבורג: הוא אמר שכן.

סימן טוב: זה לא המקרה שלו.

<איל שורצברג: אבל הוא אמר שכן.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: אם המפעל בסינגפור?

מירב בן ארי: אני רוצה להבין.

אלי אלאלוף: רגע, מירב.

<קריאה: מה זה רלוונטי עכשיו?

<אנואר חילף: האם הבנתי נכון?

<אנואר חילף: תתקן אותי, אני מתאר נכון את הדברים?

<יאיר כהן: כן, אתה מתאר נכון.

<אנואר חילף: אז במקרים האלה כן נדרש, ומשרד הבריאות כן אמר שהוא יחשוב עליהם וכן ינסה לתת מענה לדברים האלה, דוגמת "ביוטיקייר".

סימן טוב: התנאי הוא שיווק במדינה מוכרת, אנואר.

<אנואר חילף: בוא נגיד "ביוטיקייר", יש מקרה נניח של רשת גדולה שהיום נשענת על ייצור - - -

סימן טוב: אז מה?

סימן טוב: זה private labelling שמשווק גם באירופה.

<איל שורצברג: דיברנו עם "ביוטיקייר", והם אמרו שהם יכולים - - -

<אנואר חילף: שנייה, אני אנסה להסביר.

<אנואר חילף: יש דוגמה באמת.

אלי אלאלוף: תסיים, please .

אלי אלאלוף: חבר'ה, קצת שקט.

<אנואר חילף: יש מקרה של יבואן שנשען על יצור במפעלים בסין, הוא מייבא מסין, יש לו כמה סניפים פה, המוצרים שלו כבר משווקים ועברו את אישורי משרד הבריאות, בתנאי הזה של שיווק במדינות מוכרות יכול להיות שכל היבוא שלו ייפסק, זו סוגיה מאוד כבדה, צריך לתת עליה את הדעת.

מירב בן ארי: כן, זה ה"ביוטיקייר".

<אנואר חילף: דיברנו עליה, והבנתי שכן חושבים עליה.

<אנואר חילף: דיברתי עם משרד הבריאות.

<עדי חכמון: משה, אתה אמרת בבוקר.

מירב בן ארי: תגיד לי, אם הוא מייצר - - -

אלי אלאלוף: אנואר, תייצג את היבואנים שהעלו את הבעיה.

אלי אלאלוף: אני מציע שבהתייעצויות - - -

סימן טוב: אם זה משווק למדינה מוכרת.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים להבין את זה.

מירב בן ארי: אם כל המוצרים של היבואן מגיעים מסינגפור?

סימן טוב: מה אתם?

מירב בן ארי: ואם הוא לא מוכר באירופה, הוא חייב למכור באירופה?

<איל שורצברג: למכור באירופה, כן.

<ענת מימון: למכור באירופה.

<יאיר כהן: לא, זה לא העניין, אתם מפספסים נקודה חשובה.

<איל שורצברג: לא רק באירופה, בארצות-הברית, באוסטרליה, בניו-זילנד, ביפן, בשוויץ, בקנדה.

<קריאות: - - -

<יאיר כהן: זה לא רק שהוא ימכור באירופה, המשווק באירופה צריך להביא למפעל עצמו את ה"פריסייל" שהוא יעביר לי.

<יאיר כהן: מי יעשה דבר כזה?

<קריאה: תיתנו מענה ל"ביוטיקייר".

סימן טוב: תבדילו בין הצורך בתעודה לבין הסוגיה המהותית של לשווק במדינה מוכרת.

אלי אלאלוף: בבקשה, גב'.

<רבקה מזרחי: אני רוצה לחדד את האמירה שלו.

<רבקה מזרחי: אני מייצרת לרשתות הבינוניות, private labelling שלהם.

<רבקה מזרחי: יושב מפעל, הוא מייצר רק עבורי, הוא יכול היה לשבת בישראל ואז הייתי מוגדרת יצרנית.

סימן טוב: ואז היינו בודקים אותך כיצרן מקומי.

<רבקה מזרחי: אבל המפעל הזה מאושר על-ידי GMP של חברה שמורשית לתת GMP מטעם האיחוד האירופי.

סימן טוב: אבל הוא לא משווק באירופה.

<רבקה מזרחי: כי יש רשימה כזאת.

סימן טוב: אבל הוא לא משווק באירופה.

<רבקה מזרחי: הוא מיוצר רק לישראל.

סימן טוב: אותה הפורמולה לא משווקת באירופה.

מירב בן ארי: היא אומרת שלא.

<רבקה מזרחי: חומרי הגלם שלי, לצורך העניין, באים מקנדה וצרפת.

סימן טוב: אז לא אתן לו להיכנס בלי נוטיפיקציה.

<אוסנת לוקסמבורג: - - -

סימן טוב: זה לא קשור.

<רבקה מזרחי: והייצור נמצא רק במקום הזה, המפעל הזה עובד רק עבורי, אני לא יכולה לעשות "פריסייל", ואתה מחסל את העסק שלי.

<רבקה מזרחי: אני יכולה לעמוד - - -

אלי אלאלוף: מה זה אומר?

אלי אלאלוף: אם אני מנסה להבין.

<רבקה מזרחי: אתה מחסל עסקים - - -

אלי אלאלוף: מה שהבנתי מהדיון הזה, אל תדאגו, אני לא יבואן, לא יצרן.

<רבקה מזרחי: ואני פורשת עכשיו לפנסיה.

אלי אלאלוף: זה כל כך מסובך.

אלי אלאלוף: מה את רוצה?

אלי אלאלוף: לייצר מוצר.

<רבקה מזרחי: - - - לא כי אני מרעילה ילדים.

אלי אלאלוף: רגע, גב' מזרחי, אני רוצה להבין.

אלי אלאלוף: את רוצה לייצר מוצר בחוץ-לארץ ולייבא אותו לפה בלי שום בדיקה?

<רבקה מזרחי: אני עושה את זה 50 שנה, לא הרגתי אף אחד עד היום.

סימן טוב: אבל אני בודק אותה.

<איל שורצברג: אבל בדקנו אותך עד עכשיו.

סימן טוב: אנחנו בודקים אותה, אנחנו משנים את המערכת.

אלי אלאלוף: אני מאחל לך עוד 150 - - -

<איל שורצברג: או או, זה רגולציות שונות עכשיו.

מירב בן ארי: רגע, אז מה עם מוצרים שכבר שנים נמצאים בשוק והם מיוצרים בסין?

מירב בן ארי: עכשיו לאנשים יש אינטרס ציפייה והסתמכות על המוצר הזה.

מירב בן ארי: אתה בא, ושמעתי אותך אומר לי כאן, שאם זה לא מיוצר באירופה - - -

<אוסנת לוקסמבורג: לא, משווק.

<איל שורצברג: משווק.

סימן טוב: לא צריך להיות מיוצר באירופה.

מירב בן ארי: רגע, אוקיי, משווק.

<אוסנת לוקסמבורג: משווק לאירופה, לארצות-הברית, לאוסטרליה, לקנדה.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: אבל אם זה משווק באסיה, נגיד?

מירב בן ארי: אני צריכה לנסוע לאסיה כדי לקנות אותו, אני לא יכולה לקנות אותו פה?

<אוסנת לוקסמבורג: לא.

<איל שורצברג: למה לקנות אותו באסיה?

סימן טוב: אנחנו מעודדים תיירות לאסיה.

סימן טוב: אנחנו היום בודקים, מירב, כל מוצר לפני שהוא נכנס לארץ.

סימן טוב: מעכשיו אנחנו לא בודקים מוצר, אנחנו מסתמכים על זה שמדינה מוכרת עשתה רגולציה למוצר הזה.

סימן טוב: אני לא סומך על הרגולציה לא של סין, אני לא סומך על הרגולציה, מירב - - -

מירב בן ארי: לא, כי אתה דילגת את כל אסיה פה.

מירב בן ארי: יש הבדל בין הודו לסינגפור להונג-קונג לווייטנאם, לדרום קוריאה.

<קריאות: - - -

סימן טוב: אני סומך על הרשימה.

סימן טוב: המחוקק הגדיר רשימה של מדינות שעליהם אנחנו מסתמכים, סין לא שם וטורקיה לא שם.

אלי אלאלוף: יש גבול כמה המדינה הזאת יכולה לחפש - - -

<רבקה מזרחי: אבל בדברים אחרים יש לך מכון תקנים ישראלי.

אלי אלאלוף: כן, גב', שמענו.

אלי אלאלוף: אין להם תשובה בשבילך.

מירב בן ארי: מה אתה עושה עם "ביוטיקייר"?

<קריאה: יש בעיה.

סימן טוב: אם הם משווקים באירופה אין בעיה, את אותה פורמולה.

<איל שורצברג: בנקודת זמן הזאת, הרישיונות שלהם, מה - - -

אלי אלאלוף: איל, תעזוב את זה.

סימן טוב: חכו, איל, ניתן תשובות אחר כך, לא עכשיו.

אלי אלאלוף: מותר לו לתת את כל התשובות.

מירב בן ארי: אמרתי את זה, זה לא עובד.

סימן טוב: תיקני סטוק לפני שזה נכנס, מירב.

מירב בן ארי: מה אני אגיד לך, חבל.

אלי אלאלוף: אני לא אבקש יותר שתבואי לעזור לי.

מירב בן ארי: אני דווקא עוזרת לך, מה, תראה, אני פה לבדי כאן בחזית.

מירב בן ארי: כולם נטשו.

אלי אלאלוף: בסדר, אבל פה נותנים תשובות.

<איל שורצברג: למה בחזית?

מירב בן ארי: אני בחזית אתך.

אלי אלאלוף: בואו נתקדם.

מירב בן ארי: למה צריך עשר שנים, מה זה?

סימן טוב: עשר שנות עבודה.

מירב בן ארי: עשר שנים?

מירב בן ארי: מה יקרה לתמרוק הזה?

מירב בן ארי: לאן הוא יברח לכם?

<איל שורצברג: במשרה מלאה.

<אפי להב: אם נתקעת עם איזה דאודורנט עשר שנים, אז שיהיה.

<קריאה: הוא לא בתוקף כבר.

<יואב גזית: זה צריך להיות עד תאריך התפוגה.

אלי אלאלוף: רגע, יש פה שאלה למה 20 ולא עשר.

מירב בן ארי: למה עשר ולא חמש.

סימן טוב: אנחנו מקבלים את הערת הוועדה שיהיה 20.

מירב בן ארי: חמש שנים גג.

מירב בן ארי: מה אני אעשה עם הדאודורנט הזה עשר שנים?

אלי אלאלוף: אפילו את הזכות לדיור הציבורי הורדנו לעשר.

אלי אלאלוף: מה אומרים?

<איל שורצברג: מה אומרים על מה?

<איל שורצברג: על עשר שנים?

<איל שורצברג: לא אומרים.

<שלומי שניזיק: אפשר לקבל התייחסות למה עשר?

<שלומי שניזיק: זו שאלה רצינית.

<נילי חיון דיקמן: קודם כול ברור שתיק התמרוק הוא מסמך חשוב, והוא יהיה רלוונטי בכל הידיינות משפטית אם תהיה לגבי התמרוק.

<נילי חיון דיקמן: ולכן, כשאנחנו מדברים על תביעות שיכולות להימשך גם אחרי שהתמרוק הפסיק להיות משווק, אז אנחנו יודעים שלפי דיני ההתיישבות יש שבע שנים, ואם מדובר בקטין זה יכול גם שנים נוספות.

סימן טוב: 25 שנים.

<נילי חיון דיקמן: אנחנו נבדוק למה דווקא עשר.

<נילי חיון דיקמן: אם אני לא טועה, עשר שנים לקחנו מהאיחוד האירופי, מהרגולציה האירופית, ואם אין עשר שנים ברגולציה האירופית אנחנו מוכנים גם לשבע.

<אוסנת לוקסמבורג: רק נוסיף שאנחנו כמשרד בריאות את התיקים שמוגשים אלינו היום שומרים לתקופות ארוכות מאוד.

<קריאה: שומרים בארכיון.

<אוסנת לוקסמבורג: ומתוך הצורך שהמידע הזה יישמר פה, המידע לא יהיה אצלנו, הוא יהיה אצל הנציג האחראי.

אלי אלאלוף: על הפרק הזה של היבוא המקביל אנחנו לא דנים, אמרתי לכם.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה להזכיר שכל מה שקראנו בתוספת של התיקונים שיהיו באותם סעיפים זה יקרא לקראת האישור.

אלי אלאלוף: הישיבה הבאה היא ב-7 בספטמבר ב-09:30.

אלי אלאלוף: הישיבה הנעולה.

אלי אלאלוף: תודה רבה על שיתוף הפעולה.