ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 458, 2017-09-27 10:30

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב לחברי אורי מקלב ולאלה שיצטרפו.

ניסן סלומינסקי: מי יציג?

<אייל גלובוס: אנחנו באנו כאן באיזו שהיא מגמה - הן בתחום החברות - גם של פישוט, גם של האחדה, ובמסגרת הזאת, בתיאום עם ועדת האגרות במשרד האוצר, הפחתה באגרות בשני התחומים.

<אייל גלובוס: את ההפחתה הכוללת של הסכומים בהצעה הזאת שלנו, של האגרות, אנחנו מעריכים בכ-4 מיליון ₪ בשנה.

<אייל גלובוס: ההפחתה בתחום של העמותות היא של כ-800 אלף ₪.

<אייל גלובוס: שם המספרים הם הרבה יותר נמוכים.

ניסן סלומינסקי: גם אם נדבר על ה-4 מיליון - - זה משרד המשפטים, נכון?

<אייל גלובוס: כן.

ניסן סלומינסקי: גם 4 מיליון זה המון בשבילכם.

ניסן סלומינסקי: מה תעשו עם יהיה חוסר כסף פתאום?

<גלי גרוס: אנחנו נסתדר.

ניסן סלומינסקי: תסתדרו?

<אייל טולדו: אנחנו נסתדר.

<אייל גלובוס: בהקשר הזה אנחנו נסתדר.

<אייל גלובוס: זה בתיאום, יש את המקורות התקציביים, זה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שהוא יחזיר לך?

<אייל גלובוס: לא, כרגע אנחנו לא מבקשים.

ניסן סלומינסקי: מתוך הבית?

ניסן סלומינסקי: וואו, איזו נדיבות.

<אייל טולדו: מדובר בהכנסות, לא בהוצאות.

<אייל טולדו: בגלל שהתהליך הזה נעשה לפני אישור תקציב המדינה האחרון, זה תואם באופן מלא.

<אייל טולדו: אנחנו חושבים שאלה צעדים מאוד נכונים בתהליך הזה.

ניסן סלומינסקי: האם בדרך כלל הכנסות כאלו מגיעות אליהם, או שהאוצר לוקח את ההכנסות?

<אייל טולדו: במקרה של רשות התאגידים, ההכנסות שלהם יותר גדולות ממה שמוקצה להם מנגד, זאת אומרת, זה לא היה הכנסות מדינה, זה לא היה תקציב שלהם.

אורי מקלב: בכמה מדובר?

ניסן סלומינסקי: זה כמו דוחות של המשטרה.

ניסן סלומינסקי: פעם הדוחות של המשטרה היו הולכים למשטרה, אז היו עושים הרבה דוחות כי המשטרה רצתה - - כשהאוצר ראה כי טוב, מה עשו?

ניסן סלומינסקי: האוצר החליט, אם אני לא טועה, שכל הדוחות, הכסף הולך לאוצר, בלי לקשר למשטרה, יש לה את התקציב שלה.

ניסן סלומינסקי: את הכסף האוצר לוקח.

ניסן סלומינסקי: נכון?

<אייל טולדו: בדוחות?

<אייל טולדו: זה פלילי.

ניסן סלומינסקי: בסדר, לא חשוב.

ניסן סלומינסקי: פעם זה הלך למשטרה.

ניסן סלומינסקי: היו כל מיני גופים.

ניסן סלומינסקי: רק לגופים בודדים מאוד נותנים משק סגור.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי משהו על החופים, אם אני לא טועה.

אלעזר שטרן: יש כל מיני קרנות כאלו.

ניסן סלומינסקי: כן, קרנות כאלו.

אלעזר שטרן: ש"צובעים" את הכסף.

ניסן סלומינסקי: בדיוק, ש"צובעים", ואז ההכנסות הולכות כאילו לאותו דבר.

ניסן סלומינסקי: פה, שוב, אם זה הלך למשרד המשפטים, זה כאילו ויתור שלהם על הכנסה, שזה גם כן הרבה.

ניסן סלומינסקי: אם האוצר בין כה וכה לוקח, אז הוויתור הוא של האוצר.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

אורי מקלב: מה קורה אם לא עומדים ביעד?

אורי מקלב: נניח שקבעו שהמשטרה צריכה להכניס 10 - -

ניסן סלומינסקי: לא קובעים, אסור לקבוע דבר כזה.

אורי מקלב: לתקציב השוטף.

ניסן סלומינסקי: באופן אמיתי אסור לקבוע, כי אז יוצא כאילו שוטרים עובדים כדי למלא דוחות, והוא צריך למלא בכל הימים.

אורי מקלב: לא נלך למשטרה.

אורי מקלב: בוא תיקח תקציב של הרשויות המקומיות, תראה מה הצפי.

ניסן סלומינסקי: נניח ארנונה.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע כמה צריכה להיות ארנונה.

ניסן סלומינסקי: אתה לא בונה על קנסות.

אורי מקלב: בפיקוח העירוני אתה בונה על קנסות, אתה רואה מה הצפי.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם מישהו בונה על קנסות.

ניסן סלומינסקי: מה אם כולם יהיו בסדר?

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם בונים על קנסות באופן רשמי.

ניסן סלומינסקי: רציתי רק לדעת אם משרד המשפטים הולך להתמוטט, כי 4 מיליון שקל זה הרבה כסף בשבילם.

אורי מקלב: אנחנו קיימנו לא מעט דיונים על רשות המיסים, מה הצפי בגבייה של מיסוי.

ניסן סלומינסקי: זה משהו אחר.

אורי מקלב: על איך נקבעת המשכורת של פקיד השומה, כמה אחוז מתוך המשכורת שלו בא מפרמיות, עמידה ביעדים, גם אם אין קשר.

אורי מקלב: גילינו איך יש הלימה חזקה מאוד בין הצפי האישי, איך מתקדמים, איך מקבלים תקן.

אורי מקלב: נעזוב את זה עכשיו, לא מדובר על זה כאן.

ניסן סלומינסקי: בסדר, השארנו כבדרך אגב.

אורי מקלב: לא קיבלנו תשובה, שאני חושב שהיא באה מתוך השאלה, כמה סך כל הגבייה היום מאגרות ברשות התאגידים.

<אייל טולדו: אין לי את הנתונים האלה פה מולי.

<אייל טולדו: אני אשמח - -

ניסן סלומינסקי: על נושא אחד אני יודע כמה.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שבנושא של הנסחים יש כמיליון בקשות בשנה.

ניסן סלומינסקי: אם תכפיל את זה ב-10 שקלים, זה 10 מיליון.

ניסן סלומינסקי: אם זה היה 11, מה שחשבו לעשות, אז היו מרוויחים עוד מיליון, אבל הורדנו את זה, זה חוזר להיות 10.

ניסן סלומינסקי: שאר הדברים אני לא יודע, לא שאלתי.

<גלי גרוס: אני יכולה להתייחס באופן - -

אורי מקלב: תעני על כמה דברים.

אורי מקלב: מעניין אותנו לקבל איזו תמונה, על-מנת שנדע על מה מדובר לפני שאנחנו נכנסים לגופו של הדיון.

אורי מקלב: בכמה מדובר?

אורי מקלב: אני מניח שמדובר ב-40 אלף עמותות, ב-41 אלף עמותות.

<אייל גלובוס: אני אתן איזה שהוא מבט קצת יותר כולל.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר עכשיו על עמותות.

ניסן סלומינסקי: אני דיברתי על החלק הראשון.

ניסן סלומינסקי: אני דיברתי על חברות.

ניסן סלומינסקי: בוא נעשה סדר.

<אייל גלובוס: אני אנסה קצת.

<אייל גלובוס: כמו שאמר נציג האוצר, גם אנחנו לא באנו מוכנים לדיון בהקשר היותר רחב, אבל אני אגיד באופן כללי.

<אייל גלובוס: אנחנו גובים, בין היתר, גם אגרות שירותים, כשאנחנו מאוד מאוד מקפידים שיהיה קשר בין הגבייה, וזה חלק מהמהלך שאנחנו עושים, בין השירות שאנחנו נותנים, לבין העלות שלו.

<אייל גלובוס: גם כאן, למשל, עשינו מהלך של הפחתה.

<אייל גלובוס: באנו ואמרנו שאנחנו מנסים לייעל את הדברים, לעשות את הדברים בצורה מקוונת, וגם לעודד.

<אייל גלובוס: ב-long run, בטווח הארוך, כשהמסות הן גדולות, יש כאן הפחתה בעלויות שלנו כאשר הדברים נעשים מקוונים.

<אייל גלובוס: לכן, וזה בא מתוך כוונה לעודד, עשינו הפחתה של 15%.

<אייל גלובוס: כלומר, אנחנו מנסים לשמור על קשר, כפי שידוע לכם כמובן, אז לא חייב להיות - -

ניסן סלומינסקי: תחת הכובע שלך יש גם את החברות וגם את העמותות.

<אייל גלובוס: גם את החברות וגם את העמותות.

<אייל גלובוס: ההיבט הכולל שאנחנו גובים - -

אורי מקלב: יש איזה אגרות של עסקים - -?

<גלי גרוס: משכונות ושותפויות.

<גלי גרוס: אנחנו עושים תיקון כולל של הסכומים.

<גלי גרוס: זה חלק ממדיניות כללית של רשות התאגידים.

<גלי גרוס: על פי דין חלק מהתקנות מגיעות לוועדת חוקה, חלק לוועדת כספים.

<אייל גלובוס: כמובן שמעבר לקשר בין הדברים יש גם שיקולי מדיניות, למשל נושא של עידוד מקוונות וכדומה.

<אייל גלובוס: ניסינו גם כאן לקשר בין חברות לבין עמותות, כשכאן, למשל, יש שיקול של מדיניות.

<אייל גלובוס: למשל, בנושא של עמותות - לבקשה שגם באה מנציגים בכנסת - אנחנו השווינו את האגרה בהיבט מסוים, שהייתה קצת יותר גבוהה בעמותות, נדמה לי בפער של כ-150 שקלים, לחברות, כחלק משיקול של מדיניות, למרות שאני אומר בצורה מפורשת, לכאורה יש הצדקה כלכלית בעמותות, כיוון שזה יותר מורכב בהיבטים האלה, לגבות אגרה יותר נכונה.

<אייל גלובוס: כלומר, זה לא רק שיקול כלכלי טהור - כמובן זה גם בתיאום עם משרד האוצר – אלא שיקול של מדיניות שהיא מעבר להיבט הכלכלי הצר.

<אייל גלובוס: כשאני חוזר בסופו של דבר לכלל, אנחנו גובים סדר גודל של כ-300 מיליון ₪ בשנה, כשהחלק העיקרי שלו הוא כמובן בתחום החברות.

<אייל גלובוס: אני אומר נתון זהיר.

<אייל גלובוס: כ-50 מיליון ש"ח זה על חובות עבר שאנחנו גובים באיזה שהם מאמצים.

<אייל גלובוס: אנחנו עושים על חובות מלפני שנים, לא חובות שוטפים.

<אייל גלובוס: חלק מתוך הסכום זה אגרות עבור הפעולות, חלק זה אגרות ספציפיות לגבי שירותים.

<אייל גלובוס: אין לי כרגע בדיוק את הפירוט, אני רק יכול להגיד שבאופן טבעי החלק של העמותות הוא הרבה יותר קטן מתוך החברות.

<אביטל שרייבר: סביב 14 מיליון אגרות שוטפות, סביב מיליונים בודדים עבור אגרות שירות.

<אביטל שרייבר: בתחום של העמותות אין ספק שסכומי הגבייה לא מכסים את ההוצאות של יחידת רשם העמותות.

<אביטל שרייבר: זאת אומרת, השיקול הוא לא שזה יכסה את ההוצאות.

אורי מקלב: כאחד שלא למד ליבה, אם אנחנו לוקחים 20 אלף עמותות, אם אני מחלק את ה-14 מיליון בממוצע של הגבייה, זה 1,400 שקל לשנה.

<אביטל שרייבר: זאת אגרה מופחתת.

<אייל גלובוס: אגרות מינימום.

אורי מקלב: אני אומר שזה בערך.

אורי מקלב: תלוי אם כולם משלמים מראש, אם לא משלמים מראש.

אורי מקלב: אני עושה ממוצע.

אורי מקלב: כפי שאתם כתבתם פה, התשלום הגבוה היה עד היום 1,592, המופחת יותר היה 1,300.

אורי מקלב: לקחתי ממוצע של 1,400, קיבלתי את זה.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על 20 אלף העמותות הגדולות ביותר.

<גלי גרוס: לא, ה-20 אלף זה כל האוכלוסייה שבעצם משלמת.

<אביטל שרייבר: משלמת, לא מצהירה.

<גלי גרוס: 40 אלף עמותות יש במאגר, מתוכן כ-20 אלף הן בכלל לא בקשר איתנו.

<גלי גרוס: זה חלק מהסיבה לתיקון פה.

<גלי גרוס: 20 אלף הן מתחת לרדאר באופן מוחלט.

<גלי גרוס: הן לא מדווחות, הן לא משלמות, הן לא נותנות תצהיר.

ניסן סלומינסקי: אני גם לא בטוח שהן קיימות אפילו.

<גלי גרוס: הן כנראה לא קיימות.

<גלי גרוס: מתוך ה-20 אלף שנשארו, אני חושבת שפחות או יותר חצי חצי, אולי 40/60 משלמות, החלק האחר זכאי לפטור.

אורי מקלב: לא מתחלק לי ה-14 מיליון.

<גלי גרוס: למה?

אורי מקלב: תעשי חשבון.

<אייל גלובוס: אם יש כ-10 אלפים שמשלמות בפועל, אז כפול סדר גודל של 1,400, 1.5000 - אני פחות מומחה מאדוני - זה יוצא 14 מיליון.

אורי מקלב: אתה מדבר על ה-20 אלף.

אורי מקלב: איפה ה-300?

<אייל גלובוס: ה-300 כרגע לא קיימים.

<אייל גלובוס: אנחנו לא הולכים במספרים מוערכים.

<גלי גרוס: 8,750 עמותות משלמות 1,600 שקל.

<גלי גרוס: אם תגיד 1,300, אז זה 9,000.

<גלי גרוס: ה-14 מיליון שאביטל אמרה - -

<אביטל שרייבר: 14,15 מיליון זה הסכום.

<גלי גרוס: והשאר, היתרה מתוך ה-17,18,19 אלף עמותות שהן בקשר איתנו, חלקן זכאיות לפטור.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, העמותות האלו - -

<גלי גרוס: זה בערך חצי.

ניסן סלומינסקי: ה-50% מהעמותות שאין לכם קשר איתן, מה עושים כדי שכן יהיה קשר, שתדעו?

ניסן סלומינסקי: אם הן לא קיימות – שיימחקו, כי זה סתם מכביד.

ניסן סלומינסקי: אם הן קיימות, למה הן מתחת לרדאר ולא מעל לרדאר?

<אייל גלובוס: אנחנו עכשיו פועלים גם בעניין הזה.

<אייל גלובוס: אנחנו בשלבים כרגע בתוך משרד המשפטים לאיזה שהוא מהלך מקיף בנושא הזה.

<אייל גלובוס: החלק הקטן שמוצע כאן לפניכם, שנועד גם להתחבר למהלך היותר גדול שלנו שכרגע לא בפניכם כי הוא עדיין לא גובש, כולל גם ניסיון לעודד עמותה להיות בקשר איתנו.

<אייל גלובוס: היום למעשה עמותה, גם אם לאחר מספר שנים היא תעלה לרדאר שלנו ונגיד לה למה היא לא שילמה, יכולה בדיעבד להמציא לנו את הפטור.

<אייל גלובוס: את האפשרות הזאת אנחנו רוצים לסגור.

<אייל גלובוס: אנחנו מאפשרים איזה שהוא פרק זמן של מספר שנים, של 5 שנים, לאפשר לאנשים - -

ניסן סלומינסקי: אם העמותה קיימת, היא לא חייבת לדווח?

<גלי גרוס: היא חייבת לדווח.

<אייל גלובוס: גם בזה אנחנו מטפלים.

<אביטל שרייבר: העניין הוא שאם היא לא מדווחת, אז הסמכות - -

אורי מקלב: אין לכם סנקציות.

<אביטל שרייבר: אם היא לא משתפת איתנו פעולה כשאנחנו פונים אליה, אז הסמכות הרלוונטית העיקרית שנותרת בידנו זה פירוק של העמותה.

<אביטל שרייבר: אם אין לנו מידע לגבי העמותה, יכול להיות שיש לה איזה נכס ואם נפרק אותה אנחנו לא נדע על זה, אנחנו נשאיר את הנכס באוויר.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל מצד שני היא פועלת שלא באופן חוקי.

ניסן סלומינסקי: לא יודע, היא עושה כל מיני פעילויות מתוך היותה עמותה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שכל הפעילויות האלו הן לא חוקיות כי אין לה שום אישור.

<גלי גרוס: אנחנו כרגע, כמו שגם אייל ואביטל אמרו, באיזה שהוא מהלך כולל לטיפול בדבר הזה, כי זאת באמת תופעה שלא צריכה להיות.

<גלי גרוס: אנחנו מטפלים בה מכל מיני כיוונים.

<גלי גרוס: אנחנו קודם כל מנסים לעשות מיפוי מי העמותות שבאמת מתות כמו שאדוני אמר, ואז צריך אולי למחוק אותן ולהוציא אותן, ומי העמותות שהן פעילות אבל הן לא בקשר מולנו, ואז אנחנו מנסים לנקוט כלפיהן בסנקציות.

<גלי גרוס: אנחנו לא רוצים לתת להן ליהנות מהאפשרות להגיש את הפטור בדיעבד, אלא לקבוע איזה שהוא סכום סמלי.

<גלי גרוס: 350 שקל זה פחות או יותר מתקזז עם ההוצאות של לחתום על תצהיר מול עורך דין, או קצת מעבר לזה, כדי שיהיה להן תמריץ ברגע שהן לא פעילות.

<גלי גרוס: לא עכשיו להיכנס להליכי גבייה, אפילו על הסכום הקטן, אלא שהן יבואו, יתפרקו, ויהיה להן פטור מלא.

<גלי גרוס: המטרה שהמרשם שלנו ישקף.

<גלי גרוס: זאת המטרה.

<גלי גרוס: כמו שאמרתי, אנחנו פועלים בכמה כיוונים, כשהשלב הראשון הוא המיפוי של מי חי ומי מת.

ניסן סלומינסקי: עוד שאלה.

ניסן סלומינסקי: חלק מהעמותות יש להן סעיף 46.

ניסן סלומינסקי: נניח העמותה לא מדווחת - -

<גלי גרוס: זה לא קורה.

ניסן סלומינסקי: הסעיף הזה מתבטל?

<גלי גרוס: מה שקורה זה שכל העמותות שצריכות אישור ניהול תקין, ש-46 אישור ניהול תקין זה תנאי לו, מדווחות ומשלמות.

<גלי גרוס: הן אלו שמקבלות כספים מהמדינה ומתורמים פרטיים.

ניסן סלומינסקי: מתורמים בעיקר.

<גלי גרוס: אנחנו מניחים שהרבה מאלו שלא עושות את זה הן כנראה מתות, כי כסף מהמדינה הן לא מקבלות.

אורי מקלב: יכול להיות שיש לעמותה שלא מדווחת, שהיא עמותה מתה מבחינתכם, חשבון בנק פעיל?

אורי מקלב: יכול להיות דבר כזה?

<אביטל שרייבר: במקרים חריגים מאוד.

<אביטל שרייבר: זה יכול להיות, אבל במקרים חריגים.

אורי מקלב: למה זה לא יכול להיות?

אורי מקלב: נניח שהבנק דורש מסמכים רלוונטיים.

<אביטל שרייבר: לא, רוב הבנקים - -

אורי מקלב: נניח שאדם הקים לפני 20 שנה עמותה.

אורי מקלב: היא הייתה עמותה מאושרת ופעילה, אבל בשלב מסוים היא הפסיקה להיות פעילה.

אורי מקלב: היה לה חשבון בנק.

אורי מקלב: זאת אומרת, הוא הפסיק לעמוד איתכם בקשר, הוא לא מבקש 46, הוא לא צריך ניהול תקין, הוא גם לא משלם או מצהיר כל שנה את מה שאתם מבקשים, אבל הוא עדיין ממשיך בפעילות בנקאית, כזו או אחרת, עם חשבון פעיל.

<אביטל שרייבר: האתגר הגדול שלנו הוא למצוא את העמותות הבודדות האלו.

<אביטל שרייבר: מרבית העמותות צריכות אישור ניהול תקין, כי זה רלוונטי לא רק לסעיף 46, זה רלוונטי לתמיכות מהמדינה, להקצאות קרקע של רשויות מקומיות.

<אביטל שרייבר: יש גם קרנות שדורשות את זה כתנאי להעברת כספים.

<אביטל שרייבר: רק עמותה, אם יש לה מקורות עצמאיים בלבד, שלא צריכה שום הקצאת קרקע, שום הטבה בארנונה, שום דבר - -

אורי מקלב: לא הקצאת קרקע.

אורי מקלב: בוא נדבר על עמותה שמסיעת בהתנדבות בייעוץ לחיילים בודדים.

אורי מקלב: לא ניקח את הקצאות קרקע.

אורי מקלב: זאת עמותה שהיא פעילה.

<אביטל שרייבר: והיא גם לא רוצה לתת הטבת מס.

אורי מקלב: זאת עמותה שמגייסת סטודנטים ללמוד בהתנדבות עם ילדים בפריפריה, או עם ילדים קשיי למידה.

אורי מקלב: זאת עמותה קיימת.

ניסן סלומינסקי: מישהו מקבל שם משכורת?

אורי מקלב: הוא לא מקבלת משכורת, שום דבר.

ניסן סלומינסקי: כלום?

אורי מקלב: כלום.

<אייל גלובוס: אכן זה אתגר שהוא לא פשוט.

<אביטל שרייבר: הרבה פעמים עמותות מהסוג הזה לא נרשמות ברשות המיסים.

<אביטל שרייבר: קיבלנו עכשיו מרשות המיסים, שזה משהו שלא יכולנו לקבל בעבר, דוח עם הסטטוסים שלהן ברשות המסים.

<אביטל שרייבר: בנוסף גם פנינו לטאבו - בגלל שינוי במערכות המחשוב של הטאבו זה מתאפשר רק היום - כדי לקבל עמותות שיש על שמן נכסים.

<אביטל שרייבר: המטרה שלנו זה באמת להצליב את כל הדוחות האלה אל מול המידע שקיים אצלנו במערכות - ובאמצעות זה לדעת.

<אביטל שרייבר: אפילו קיבלנו דוח של רכבים ממשרד התחבורה.

<אביטל שרייבר: ככה אנחנו עולים על אותן עמותות, שהן אחוז קטן מאוד לפי הערכה שלנו, שלמרות שהן לא מדווחות לנו יש להן פעילות.

<אביטל שרייבר: כלפיהן אנחנו נצטרך לנקוט באמצעים נקודתיים שלא נכון לנקוט כלפי כלל העמותות.

אורי מקלב: אני מדבר במספרים.

אורי מקלב: מה הצפי עכשיו?

אורי מקלב: אותן עמותות שכן בקשר, שקיבלו היום על פי תצהיר פטור, מה הצפי שלנו היום להגדיל את סכום האגרה?

<אביטל שרייבר: באיזה מובן להגדיל?

אורי מקלב: אני לא יודע אם זה נכון, אבל כ-10 אלפים עמותות - -

<אייל גלובוס: כלומר, כמה עמותות - -?

אורי מקלב: כמה עמותות שמצהירות היום מקבלות פטור?

<אביטל שרייבר: הערכה שלנו - -

אורי מקלב: יש לכם נתון.

<אביטל שרייבר: כן.

<אביטל שרייבר: כמו שגלי אמרה מקודם, הערכה היא שבמכלול הסכום של הגבייה ירד ב-800 אלף שקל, זאת אומרת, מהגדולות ומהקטנות.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אבל מי שגדול, יש לו כסף ויש לו פעילות כספית ישלם פחות, ומי שאין לו שום דבר - -

ניסן סלומינסקי: מה שידידי שואל זה כמה עמותות ישנן היום שיש להן פטור - -

אורי מקלב: והן פעילות.

ניסן סלומינסקי: והן פעילות, שאחרי הישיבה הזאת פתאום יצטרכו לשלם.

אורי מקלב: זה משהו כמו 8,000 כפול 350.

<אביטל שרייבר: לפי מה שאנחנו רואים, הכמות של העמותות שנותנות תצהיר היום זה 40% מהעמותות הפעילות.

<אביטל שרייבר: אני מעריכה שזה סביב ה-8,000.

אורי מקלב: 8,000 כפול 350.

ניסן סלומינסקי: 8,000 זה עמותות שהיום פטורות?

<אביטל שרייבר: שהיום נותנות תצהיר.

ניסן סלומינסקי: עמותה כזאת, מה היקף הכספי שלה?

<אייל גלובוס: עד 300 אלף שקל.

ניסן סלומינסקי: זה עד.

ניסן סלומינסקי: כמה רובן?

ניסן סלומינסקי: זה 100 אלף שקל?

ניסן סלומינסקי: אני מנסה להבין איזה עמותות אלו.

<גלי גרוס: בבדיקה אמפירית שעשינו לפני כמה שנים, שאנחנו מניחים שהיא לא השתנתה, בערך חצי מהעמותות הפעילות שמבקשות אישור ניהול תקין, יש להן היקף פעילות של עד 500 אלף שקל.

<גלי גרוס: עכשיו אנחנו מדברים עד 300 אלף לאלו שזכאיות לפטור, אז פחות או יותר שם המספרים.

<גלי גרוס: בתיקון שאנחנו מציעים כאן אנחנו אמנם מציעים לבטל את הפטור, אבל אנחנו מציעים - -

ניסן סלומינסקי: להגדיל את הסכום.

<גלי גרוס: להגדיל לא רק את הסכום.

<גלי גרוס: קודם כל, להקטין את הסכום לכלל העמותות הגדולות יותר, ודבר שני, אנחנו רוצים להגדיל את אלו שזכאיות לסכום המופחת.

<גלי גרוס: אם עד היום היחידים שהיו זכאים לסכום המופחת היו עם מחזור של עד 300 אלף שקל ובלי עובדים בכלל, היום אנחנו רוצים לאפשר לעמותות של עד 500 אלף, בלי קשר לשאלת העובדים - זה בערך 50% - ליהנות מהסכום המופחת, הסמלי, וגם לכל העמותות בשנתיים הראשונות לפעילות שלהן.

ניסן סלומינסקי: את זה הבנתי.

ניסן סלומינסקי: את אומרת שיש עמותות שלא משלמות כלום ועכשיו הן יצטרכו לשלם, ומצד שני את אומרת שאת מאפשרת לעמותות שנמצאות בין 300 אלף ל-500 אלף ששילמו אז יותר כסף, לשלם קצת פחות.

<גלי גרוס: הרבה פחות.

ניסן סלומינסקי: העמותות הקטנות האלו שהיה להן פטור, פתאום עכשיו ינחת עליהן סכום - אני לא יודע מה ההיקף - שהוא סכום יחסית גדול בשבילן.

ניסן סלומינסקי: השאלה למה אנחנו עושים את זה.

אורי מקלב: אתה מדבר על עמותות שאין להן בכלל פעילות כספית.

ניסן סלומינסקי: לא, הם אומרים שיש להן עד 300 אלף.

ניסן סלומינסקי: לרובן יש.

<אביטל שרייבר: הסכום הוא 350 שקל לשנה.

<אביטל שרייבר: אני אגיד רק שכל הסיפור של דרישת התקציב הוא סיפור מורכב, כי כדי שנוכל לבצע מעקב על זה, צריך להגיש את התצהיר בבנק הדואר, צריך ללכת לחתום בפני עורך דין, שזה כולל איזה שהן עלויות.

<אביטל שרייבר: אולי עלויות לא מאוד גבוהות, אבל כולל איזה שהן עלויות.

<אביטל שרייבר: גם מאוד קשה לנו לבדוק את זה, כי העמותה נותנת תצהיר במהלך שנה על זה שבמשך השנה הזאת, זאת שהיא נותנת בה את התצהיר, התקציב שלה לא יעלה על 300 אלף שקל והיא גם לא תעסיק עובדים.

<אביטל שרייבר: לנו מאוד קשה לפקח על זה.

<אביטל שרייבר: מהצד השני - אמרתי גם מקודם בכניסה לחבר הכנסת מקלב - עמותות בדרך כלל נרשמות כעמותות כי יש להן איזה שהוא סוג של הטבה, אפילו הטבה קטנה, מעצם הרישום, אחרת זה יכול להיות סתם התארגנות של מספר אנשים.

<אביטל שרייבר: יש להן איזו שהיא הטבה מזה.

<אביטל שרייבר: דוגמה לזה היא הטבה לפי סעיף 46.

<אביטל שרייבר: מספיק אפילו בית כנסת, שההכנסות שלו לא מאוד גדולות, שמספר אנשים יתרמו לו סכום שמגיע ל-1,000 שקל כדי שזו תהיה הטבה של מס.

<אביטל שרייבר: ההחזר של ה-350 שקל אגרה מוחזר על ידי המדינה, כי הם יכולים לפנות לרשות המיסים ולקבל את ההחזר.

<אביטל שרייבר: מבחינתנו זה יותר ברמה של דמי רצינות.

<אביטל שרייבר: הרבה מהעמותות האלו הן עמותות בית כנסת דווקא, שזה אחד הדברים הפחות נעימים אצלנו בהקשר הזה.

<אביטל שרייבר: הן דווקא עמותות שמעסיקות אותנו הרבה מאוד.

<אביטל שרייבר: אנשים מתווכחים ביניהם, מגישים תלונות אחד על השני, מערבים אותנו שלא מרצוננו בהליכים משפטיים.

<אביטל שרייבר: אם אנשים רוצים שאיזה שהוא גוף ממשלתי יעשה - - בן אדם שמשלם טסט לרכב בסכום הרבה יותר גבוה, מקבל שירות הרבה יותר קטן.

<אביטל שרייבר: אם רוצים שרשם העמותות יתעסק בזה, יבדוק את המסמכים, יפשר, ייתן תשובות לצדדים, אלה דברים שיש להם עלויות.

<אביטל שרייבר: העלות של 350 שקל היא עלות נמוכה יחסית לעבודה שאנחנו משקיעים בעמותות.

<גלי גרוס: צריך לזכור שכדי להיות זכאיות לפטור הן צריכות היום ללכת לעורך דין, לשלם לו כסף עבור תצהיר, להגיש את התצהיר בבנק הדואר.

<גלי גרוס: כל הדבר הזה נחסך מהן.

<גלי גרוס: גם ההיבט הבירוקרטי וגם העלות שאולי לא עולה כדי 350, אבל היא לא רחוקה מהסכומים האלה.

<גלי גרוס: הזמן של ללכת לבנק הדואר, להגיש את התצהיר - כל הדבר הזה הופך להיות תהליך אוטומטי שבו הן מקבלות שובר על 350 שקל, בלי הצהרות, בלי בדיקות, בלי להגיד: יש לי עובד ניקיון אבל הוא משרה חלקית אז אל תחשיבו לי אותו בתור עובד.

<גלי גרוס: בכל מיני דברים אנחנו נתקלים בשגרה עם העניין הזה של הפטור והתנאים הקיימים בהקשר של הפטור.

<אייל גלובוס: אנחנו מעריכים שהעומס, גם הכספי וגם של הזמן של העמותות, אפילו הקטנות ביותר, עם מחזור של 100 אלף שקל, שווה אפילו להן את הסכום של ה-350 שקלים, כי זאת טרחה.

<אייל גלובוס: זה לבוא אלינו ולהגיש את התצהיר, זה אולי ללכת לעורך דין.

<אייל גלובוס: זו טרחה לא פשוטה.

<אייל גלובוס: אנחנו חוסכים אותה.

ניסן סלומינסקי: רוב העמותות הקטנות האלו הן בתי כנסת?

<אביטל שרייבר: לא רוב, אבל יש ביניהן לא מעט בתי כנסת.

<אביטל שרייבר: עם בתי כנסת אנחנו מתעסקים לא מעט בשאלה: האם עובד הניקיון נחשב עובד, האם הקורא בתורה נחשב עובד, לא נחשב עובד, כי התקנות דורשות שהוא יהיה עובד.

<אביטל שרייבר: אנחנו מנסים כל הזמן למצוא איזונים שאולי אם השכר שלו מאוד קטן אז הוא לא נחשב, אבל אלה דברים שהם כאילו אילוץ - -

ניסן סלומינסקי: הוא קורא בשבת.

ניסן סלומינסקי: איך הוא יכול לקבל כסף על עבודה בשבת?

<אייל גלובוס: כנראה - -

<אביטל שרייבר: גם הרב מקבל לפעמים כסף.

ניסן סלומינסקי: הרב הוא 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע.

ניסן סלומינסקי: זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: בית כנסת שיש לו סעיף 46, מרוויח את כל הדברים האלה, כי אז הכל זה תרומות.

אורי מקלב: אנחנו יכולים לקבל תקנות שמי שיש לו סעיף 46 - ישלם, שמי שהולך לפי סעיף 46 ישלם.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, רק המיסים שאנשים נותנים.

ניסן סלומינסקי: ההיפך, כל בית כנסת, אפילו הכי קטן, אם הוא חכם, הוא יעשה את זה.

ניסן סלומינסקי: הוא עוד ירוויח כסף.

אורי מקלב: ניסן, אתה צודק, אני לא נמצא כאן בעימות, אבל לכמה עמותות שהן פחות מ-300 אלף שקל יש את סעיף 46?

ניסן סלומינסקי: לא, אין להן.

<גלי גרוס: זה נתון שאין לנו.

אורי מקלב: אני חושב שאין לכם כמעט דבר כזה.

<אביטל שרייבר: אין לנו את הנתון, אבל - -

אורי מקלב: אי אפשר לדבר על עמותות שהן פחות מ-300 אלף שקל ובלי סעיף 46 שמרוויחות.

ניסן סלומינסקי: את זה אני אמרתי.

<אביטל שרייבר: חבר הכנסת מקלב צודק, אבל אם עמותה רוצה להירשם כעמותה, היא רוצה להירשם מסיבות מסוימות - - אין חובה על אף גורם, אפילו לא כזה שמקבל כספים מהציבור, להירשם כתאגיד.

<אביטל שרייבר: אם בכל זאת התארגנות כזאת רוצה להירשם כעמותה, היא רוצה משהו מהמדינה, גם אם המשהו הזה הוא לא סעיף 46 אלא פיקוח של גורם ממשלתי, יש לזה עלויות.

אורי מקלב: אביטל, את צודקת.

אורי מקלב: המדינה רוצה שאנשים שמתאגדים בהתארגנות יהיו מאורגנים באיזו פלטפורמה, באיזו מסגרת?

אורי מקלב: מה הרצון?

<אייל גלובוס: המדינה מאפשרת את שתי האפשרויות.

<אייל גלובוס: אני חושב שהתפישה של המדינה אומרת: יש לך שתי דרכים לפעול.

<אייל גלובוס: הדרך האחת, תעשה את זה בצורה לא פורמאלית, לא דרך תאגיד, לא דרך עמותה, אלא חברה לתועלת הציבור, שזה חוקי ובסדר גמור, אבל אז אין לך את היתרונות.

<אייל גלובוס: זה כאילו כמו לשחק כדורגל בשכונה.

<אייל גלובוס: אתה יכול לשחק ביום שישי, לא בשבת, בשכונה.

<אייל גלובוס: זה בסדר גמור.

<אייל גלובוס: אין לזה כללים.

<אייל גלובוס: תעשו מה שאתם רוצים.

<אייל גלובוס: לא חייב להיות שופט, לא חייב להיות עם מספר מסוים של ברגים בנעליים וכדומה.

<אייל גלובוס: אם אתה נכנס לזירה הזאת, אתה רוצה שיהיה לזה היבט מערכתי, כולל, כמו שחברתי אמרה, הטבות.

<אייל גלובוס: גם אם אתה לא משתמש בסעיף 46 אלא רוצה איזו שהיא ידיעה מסוימת של גורם מפקח, ברור שיהיו עלויות – הדוגמה של בתי כנסת היא לא היחידה - לגופים כאלו, למרות שהם קטנים.

<אייל גלובוס: העלויות הן כמובן מעבר לזה.

<אייל גלובוס: המדינה באה ואומרת: אני מוכנה כן לסבסד, אבל יחד עם זה אני בכל זאת רוצה דמי רצינות קטנים.

<אייל גלובוס: אני חושב שזאת גישה נכונה, כי אתה נכנסת לזירה.

<אייל גלובוס: זה כאילו כרטיס חבר.

אורי מקלב: יש את הדוגמה שאת הבאת, אבל אפשר גם להביא דוגמאות אחרות.

אורי מקלב: מי צריך לענות את התשובה בעניין המדיניות - אתם או אנחנו?

אורי מקלב: אני לא יודע אם את המדיניות אתם קובעים.

אורי מקלב: אתם מבצעים.

אורי מקלב: יכול להיות שאת המדיניות אנחנו צריכים לקבוע, הממשלה והכנסת.

ניסן סלומינסקי: בכל מקרה, לא בית המשפט צריך לקבוע את המדיניות.

אורי מקלב: ודאי.

אורי מקלב: מה אנחנו רוצים בעניין הזה?

אורי מקלב: זה לא כמה ילדים משחקים כדורגל, מדובר בקבוצה שהיא קבוצה שכונתית.

אורי מקלב: אולי יש לה עוד כמה שכונות.

אורי מקלב: הם עושים ביניהם תחרות, הכל בלי כסף, הכל במסגרת.

אורי מקלב: אנחנו רוצים שהם יהיו תחת מסגרת או לא יהיו תחת מסגרת?

אורי מקלב: לדעתי אנחנו כן היינו רוצים, מעדיפים.

אורי מקלב: הם לא חייבים.

אורי מקלב: הם יכולים להתארגן לבד, לעשות קבוצה עם כמה שכונות, לעשות ביניהם תחרות, לעשות איזו ליגה, לחלק פרסים, לעשות אירועים.

אורי מקלב: הם לא צריכים שום התארגנות.

אורי מקלב: זה חוקי, זה דמוקרטי, זה בסדר.

אורי מקלב: נראה שהמדינה - ככה לי נראה בתפישה של הדברים – כן מעוניינת שאם זה מתחיל להיות משהו ממוסד, משהו שהוא יותר רחב, משהו שיכול לגלוש מהמסגרת הזאת, זה ייכנס לאיזו פלטפורמה, לאיזו מסגרת.

אורי מקלב: לא צריך להיכנס לעניין הזה.

אורי מקלב: אני כן הייתי רוצה שרשות התאגידים תיתן מענה למי שמעוניין.

אורי מקלב: למי שמעונין יש את הפלטפורמה, יש לו כללים.

אורי מקלב: אני אומר, אין ספק שרשות התאגידים, בוודאי בשנים האחרונות, עשו מהפיכה ורפורמה אמיתית בהתייחסות לרישום כזה.

אורי מקלב: הרישום הוא לא של מה בכך.

אורי מקלב: זאת אומרת, רישום ופעילות.

אורי מקלב: אני לא יודע אם יש היום עוד גוף, לא משנה אם זו חברה או גוף, שהוא מבוקר, שצריך להיות שקוף, שצריך לתת דוחות, שיש עליו רגולציה, כמו רשות התאגידים.

אורי מקלב: אנחנו מברכים על כך.

אורי מקלב: כל ההסתכלות היום היא ממבט של התאגידים.

אורי מקלב: אני מברך על הפעילות שלכם, מעריך מאוד את הפעילות.

אורי מקלב: אנחנו נותנים לכם יד בהרבה דברים שאתם מבקשים.

<אביטל שרייבר: נכון, מאוד מעריכים.

אורי מקלב: אני מקבל את מה שאתם אומרים.

אורי מקלב: מצד אחד, אתם אומרים שאתם רוצים למנוע מהם טרחה של עורך דין, אולי של הבנק, מה שאתם עושים בצורה קלה.

אורי מקלב: מצד שני, אתם באים ואומרים: לא, אנחנו לא יכולים שעמותות לא עושות שום דבר, אנחנו רוצים להכיר אותן.

אורי מקלב: אתם אומרים שלגבי עמותות שהן פחות מ-300 אלף אין דרך לבדוק את זה.

אורי מקלב: אחרי שהם ישלמו את ה-350 שקל, כבר יש לכם דרך?

אורי מקלב: מה עושים ה-350?

אורי מקלב: זה כסף בשביל לבדוק?

<גלי גרוס: את זה אנחנו יכולים להסביר.

אורי מקלב: אני יכול להבין את התשובה.

אורי מקלב: אתם צריכים את ה-350 שקל כדי לבקר אותם.

אורי מקלב: אני יכול כבר להכשיר עוד עובדים - -

ניסן סלומינסקי: לא כסף.

<גלי גרוס: יש פה הפחתה של האגרות בעמותות.

ניסן סלומינסקי: הפוך, יש להם דרך אחרת, שזה טוב.

אורי מקלב: צריך להסתכל על כל הדבר הזה.

אורי מקלב: כשזה מגיע למגזר השלישי, לעמותות פעילות, להתנדבות, אנחנו מגלים מעורבות יתר.

אורי מקלב: בסך הכל אנחנו מדברים על אנשים כמעט אילמים, הם לא נמצאים פה.

אורי מקלב: אלה אנשים שאין מי שמייצג אותם.

אורי מקלב: אנחנו מרגישים חובה ציבורית לייצג אותם.

אורי מקלב: כשאנחנו באים לייצג את העמותות האלו, צריך להבין על מה הן מתבססות.

אורי מקלב: אסור לשכוח, יש כאלה שגם חוטאים, יש כאלה שמקלקלים את השורה.

אורי מקלב: אין ספק שצריך ללכת בדרך הישר.

אורי מקלב: רוב האנשים האלה באים מיוזמתם, הם תורמים לקהילה, לחברה, עומדים הרבה פעמים במקומות שהרשות העירונית או הרשות הממשלתית הייתה צריכה לעמוד.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להיות מלאי הערכה למה שהם עושים.

אורי מקלב: אני פתחתי והסתכלתי – עמותה להפעלת מכשיר אדים, מכשיר רפואי, אינהלציה; עמותה שמגייסת סטודנטים להתנדבות; עמותה שאוספת מזון, הצלת מזון, מה שנקרא עודפי ירקות וכאלה דברים מחקלאים ומחלקת למשפחות; עמותה שמסייעת בייעוץ לחיילים בודדים; עמותה לקידום השחמט לילדים בפרפריה, אנשים שראו את עצמם מקדמים את השחמט; עמותה שמאגדת משפחות של חולים במחלה נדירה, הורים שיש להם מחלה נדירה; עריסות לתינוקות שאנשים לא קונים.

ניסן סלומינסקי: שמלות כלה.

אורי מקלב: אדם שנפטר, השאיר הרבה - - אנשים מרגישים שהם מנציחים את זכרו בצורה טובה.

אורי מקלב: עמותה שכשיושבים באבל, היא נותנת כיסאות נמוכים, מה שצריך מסביב.

ניסן סלומינסקי: כל רשות עושה את זה כמעט.

ניסן סלומינסקי: על כן, אתה מציע - -

אורי מקלב: מה קורה?

אורי מקלב: עכשיו צריך להסתכל.

אורי מקלב: יש עמותות שבאמת הפעילות שלהן הרבה יותר גדולה.

אורי מקלב: הן משלמות משכורות, יש להן הכל, יש להן פעילויות.

אורי מקלב: אנחנו הולכים להפחית להן.

אורי מקלב: תמיד זה טוב.

אורי מקלב: אף פעם לא חקרנו אם האגרה של 1,500 שקל לשנה, מעבר לדמי הרישום שיש, משקפת את ההוצאות, אם יש הלימה.

אורי מקלב: אני מניח שהאגרה, בשונה ממס, נקבעת לפי ההוצאות.

אורי מקלב: זה צריך לשקף את ההוצאות שנגרמות עקב הרישום.

אורי מקלב: עמותה שיש לה פעילויות, מה ההוצאות למערכת שיש?

אורי מקלב: אנחנו לא ניכנס לעניין הזה, נשאיר את זה.

אורי מקלב: בהנחה שגם עמותה שלא פעילה, שלא מבקשת ניהול תקין, שלא מבקשת שום דבר, הפיקוח של המערכת - - אנחנו היום הולכים לקחת אלפי אלפי עמותות שנמצאות בעניין הזה.

אורי מקלב: אתה לוקח סטודנטים שמקדמים ילדים עם קשיי למידה ואומר להם: עכשיו, לא מספיק זה, אתה צריך לשלם 350 שקל.

אורי מקלב: זה תשלום, זו אמירה.

אורי מקלב: למה הדבר דומה?

אורי מקלב: שאנחנו מבקשים ממישהו שמתנדב באותו מקום לשלם גם על החמצן.

אורי מקלב: זה החמצן של העמותה.

אורי מקלב: צריך להסביר את הרצון לקבל גם מעמותות שאין להן פעילות כספית.

אורי מקלב: עכשיו אדם צריך להוציא מכיסו?

אורי מקלב: הוא לא גובה כסף, הוא לא גובה תרומות, הוא לא מתעסק עם כסף.

ניסן סלומינסקי: אורי, שכנעת אותנו.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים מהם עכשיו להוציא.

אורי מקלב: מי זה שיוציא?

אורי מקלב: למה הוא צריך עמותה?

אורי מקלב: בגלל שהוא פונה, אותם הורים פונים לרופא שמתמחה, לארגונים בינלאומיים: תשלחו לנו חומרים, תשלחו לנו דברים.

אורי מקלב: יש פעילות בדבר הזה.

אורי מקלב: שולחים תשובות: מי אתם, מה אתה, את מי אתה מייצג?

אורי מקלב: גם מי שרוצה קשר איתו, שזה נושא וולונטרי לגמרי, רוצה לדעת שיש איזה מישהו שמייצג, שיש איזה גוף, עין מלמעלה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לתת לו את המסגרת הזאת, המדינה מאפשרת את העניין הזה.

אורי מקלב: השאלה מה אנחנו כאן בעניין הזה רוצים, מה אנחנו מסתכלים.

אורי מקלב: שלא תחשבי שאני בא עכשיו ומסתכל.

אורי מקלב: אנחנו מקבלים פניות מהם: מה אתם רוצים מאיתנו?

אורי מקלב: זו לא רק פגיעה בחיסרון של הממון הזה, זה עוד דבר שמתווסף לגישה.

אורי מקלב: אני חושב שהגישה לא נכונה והולמת.

אורי מקלב: אנשים מרגישים: למה אנחנו צריכים לשלם על החמצן שאנחנו נושמים?

אורי מקלב: זה מה שמרגישים האנשים.

אורי מקלב: אנחנו היום הולכים להחמיר - לא בגלל שאנחנו במצוקות - על אלפי עמותות שהן עשו את המהלך הזה.

אורי מקלב: הן לא סתם הלכו, עשו תצהיר אצל עורך דין.

אורי מקלב: ללכת לדואר, להוציא ולשלוח זה מהלך שמראה רצינות ומראה מסגרת לא פחות מהתשלום של 350 שקל.

אורי מקלב: אנחנו אומרים: לא, עכשיו מכאן ואילך לא נסתפק בזה.

אורי מקלב: אני מוכן להציע שני מסלולים: מי שרוצה להישאר במסלול של התצהיר - יישאר, מי שלא רוצה תצהיר, לא רוצה עורך דין, יישאר עם 350.

אורי מקלב: אני מקבל את זה.

אורי מקלב: לדעתי זה סביר מאוד.

ניסן סלומינסקי: יש הצעה של חבר הכנסת מקלב.

ניסן סלומינסקי: הוא אומר שנשאיר את שני המסלולים.

ניסן סלומינסקי: מי שרוצה להשתחרר מהתצהיר ומכל הדברים ייכנס למסגרת של ה-350 שקל, ומי שטוב לו, לא חשוב מאיזה סיבות, ונשאר עם התצהיר וכל זה, יישאר במסגרת שהייתה עד היום, שבה הוא לא יקבל כלום.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להוסיף.

ניסן סלומינסקי: כל הנאום שלך בשביל זה לא היה שווה, אורי.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהמסקנה צריכה להיות שהם צריכים לשלם לעמותות האלו כסף.

ניסן סלומינסקי: אלו עמותות שעושות חסד, עושות צדקה, עושות דברים נפלאים.

ניסן סלומינסקי: המדינה צריכה לתמוך ולשלם להן.

ניסן סלומינסקי: אני מסכים להשאיר את ה-350, אבל שיהיה שהמדינה משלמת להן, לא שהן משלמות למדינה.

ניסן סלומינסקי: בסך הכל צריך לעזור להם, הם עושים דברים טובים.

ניסן סלומינסקי: זה מה שצריך להיות.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, יש כבר כמה הצעות.

ניסן סלומינסקי: הצעה אחת שאורי אמר, הצעה אחת שאני אמרתי - לשלם, ויש אולי עוד הצעת ביניים שאומרת שאת אלה שנמצאים בין 0 ל-300 אלף שקל, במקום שישלמו 350, ישלמו 150.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, יהיה קצת, כדי שישתחררו מכל הדברים.

ניסן סלומינסקי: אולי לא 150, אולי 180, שיהיה ח"י, שתהיה מסגרת של 10 פעמים ח"י.

ניסן סלומינסקי: ישלמו 180, כדי שיהיה איזה שהוא הליך של רישום.

ניסן סלומינסקי: אם אתם מתעקשים על ה-350 ואתם רוצים לשלם לעמותות, אני חושב שאנחנו לא נתנגד, אני חושב שאפשר ללכת על זה.

<אייל גלובוס: אני בטוח שנציג האוצר ישמח.

ניסן סלומינסקי: האוצר ודאי שמסכים לזה, הבעיה רק אם אתם.

אורי מקלב: בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, הכותרת שיוצאת מכאן היא ש-20 מיליון שקל לשנה משלמות העמותות האלו על החמצן.

אורי מקלב: מבחינתם זה על שום דבר.

אורי מקלב: 20 מיליון שקל זאת אמירה, זה הרבה כסף.

ניסן סלומינסקי: בואו נעשה את הסיכום הזה.

ניסן סלומינסקי: לשלם להם יכול להיות שיהיה קצת קשה, כי אנחנו לא יודעים את השמות.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, אם נודיע שרוצים לשלם, תאמיני לי, תוך יומיים תדעי את כל השמות של כולם.

ניסן סלומינסקי: זה בטוח.

<אביטל שרייבר: אתה אומר שבמקום 40 אלף עמותות יהיו לי 100 אלף.

ניסן סלומינסקי: גם זה יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: מה שאני מציע זה כך: אותן עמותות שנמצאות בין 0 ל-300, אני מבין שאנחנו כן רוצים ליצור איתן איזה שהוא קשר קצת יותר מחייב.

ניסן סלומינסקי: נשחרר אותן מהתצהיר, הן ישלמו 150 או 180 שקל, לא 350.

אורי מקלב: 150.

ניסן סלומינסקי: אני רציתי לעשות ח"י, אבל בסדר.

ניסן סלומינסקי: אצלנו, אתה יודע, אנשים נותנים תמיד בכפולות של 18.

אורי מקלב: אם אתה נותן, תיתן בכפולות של ח"י, אבל אם אתה לוקח ממנו, אל תיתן לו ח"י.

ניסן סלומינסקי: בין 300 אלף ל-500 זה בסדר.

אורי מקלב: 8,000 כפול - - חסר מיליון 600.

ניסן סלומינסקי: אל תעשה את החשבון.

ניסן סלומינסקי: להערכתי, אם זה יהיה 350, חלק גדול מהעמותות האלו פשוט יוותרו.

ניסן סלומינסקי: אתה לא תקבל את הכסף הזה, הן פשוט יוותרו.

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, אם זה יהיה 150, יכול להיות שהן כן יסכימו, זה יהיה.

ניסן סלומינסקי: לא בהכרח שאתה כאן תפסיד כסף.

ניסן סלומינסקי: להערכתי, אם 350, חלק מהעמותות פשוט לא ישלמו ויתפרקו, הן יעבדו במסגרת שהיא לא של עמותה בכלל.

ניסן סלומינסקי: הוא לא ירוויח את הכסף שלהן מהבחינה הזאת, לכן החישוב היבש הוא לא חישוב - -

אורי מקלב: אני גם עושה חשבון וגם מוסיף על מה שאתה אומר.

אורי מקלב: יהיו עוד עמותות.

אורי מקלב: אלה שצריכים ללכת לעורך דין ולא הולכים - - אם יהיה תשלום של 150, הם יצטרפו.

ניסן סלומינסקי: הנקודה המרכזית היא לא זו.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, הנקודה המרכזית היא שהעמותות האלו הן עמותות שרובן עושות דבר טוב - משפחה שלקחה על עצמה לעשות משהו לזכר האבא שנפטר, לעשות מעשה חסד.

ניסן סלומינסקי: אצלנו יש גמ"ח, כמו שאמרנו, של אבלים.

ניסן סלומינסקי: יש גמ"ח של כלות, גמ"ח של כלים, כל מיני דברים שהם דברים של חסד, דברים טובים.

ניסן סלומינסקי: בסך הכל אנחנו צריכים לעודד את זה.

ניסן סלומינסקי: פה, במקרה הזה, בואו נסכם שזה יהיה - -

<אייל טולדו: כבוד היושב-ראש, אם אפשר להציע הצעה נוספת.

ניסן סלומינסקי: אם ההצעה תהיה יותר טובה משלי – בשמחה.

<אייל טולדו: אני מקווה.

ניסן סלומינסקי: בוא נשמע.

<אייל טולדו: הטענה היא שיש עמותות מאוד מאוד קטנות שבאמת התשלום הזה הולך להכביד עליהן.

<אייל טולדו: אני מציע להוריד את האגרה של 350, ומצד שני, גם להוריד את הרף של החצי מיליון שקל ל-300 אלף שקל כמו שהיה בקודם.

ניסן סלומינסקי: אמרתי.

ניסן סלומינסקי: את זה הצעתי.

ניסן סלומינסקי: הצעתי שמ-0 עד 300 אלף יהיה 150.

<אייל טולדו: כבר היינו על 180.

אורי מקלב: אם היית נותן, זה 180.

אורי מקלב: כשאתה רוצה לקחת - -

ניסן סלומינסקי: על ה-30 שקל האלה אני לא אריב עם חברי, זה לפני יום כיפור.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, מ-0 עד 300 אלף זה יהיה 150, מ-300 אלף עד 500 אלף זה ישתווה למה שאתם עושים פה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, מהבחינה הזאת זה בסדר.

אורי מקלב: מ-300 והלאה.

<גלי גרוס: מ-300 והלאה הפחתה רגילה, הסכום מופחת.

<גלי גרוס: הוא עדיין מופחת ב-200 שקל.

ניסן סלומינסקי: כן, מה שאתם עושים.

<אייל גלובוס: אנחנו רק מנסים להבין כאן, אנשי הממשלה.

<אייל גלובוס: המשמעות היא למעשה מדרגה אחת, כלומר, רק 300, בלי ליצור את המדרגה של - -

ניסן סלומינסקי: כן.

אורי מקלב: מעל 300 זה גם מדרגה.

אורי מקלב: אתה קורא לזה מדרגה אחת.

<אייל גלובוס: למעשה, ההצעה שלכם היא כדי לאזן את - -

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, בפועל מה שיקרה זה שלאלה שמעל 500 אלף עשית הנחה, לאלה שמעל 300 אלף קצת הגדלת, כי תמיד הם שילמו.

ניסן סלומינסקי: זאת תהיה המציאות.

<אביטל שרייבר: קצת הקטנו להם.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לאלה שמעל 500 הקטנתם קצת, לאלה שבין 300 ל-500 קצת הגדלתם.

<אביטל שרייבר: לעומת המצב הקודם - -

ניסן סלומינסקי: לעומת המצב הקודם.

<אביטל שרייבר: לעומת המצב הקודם הקטנו.

ניסן סלומינסקי: גם לאלה שבין 300 ל-500 הקטנתם.

<אייל טולדו: לא הייתה - -

ניסן סלומינסקי: אז יותר טוב.

ניסן סלומינסקי: אם הקטנו, אז בטח - -

<גלי גרוס: אנחנו הבנו אחרת.

<גלי גרוס: אנחנו רצינו להגדיל את אפשרות ההוזלה בסכום יותר גבוה.

<גלי גרוס: יש פה איזה שהוא משחק.

<גלי גרוס: אנחנו הבנו את הסיכום כך שאם מורידים ל-150, משאירים את ה-0 עד 300 שהיו.

ניסן סלומינסקי: כן.

<גלי גרוס: וכל האחרים ישלמו פחות מהיום.

<גלי גרוס: היום הן משלמות 1,600.

<גלי גרוס: הן ישלמו 1,400.

<אייל גלובוס: לעומת ההצעה שלנו, לקבוצה שבין 300 אלף ל-500 אלף הפחתתם את ההטבה.

ניסן סלומינסקי: כן, זה מה שאמרתי.

ניסן סלומינסקי: את זה ניסיתי להסביר.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת שההטבה הזאת באה עם אלה שעד ה-300 אלף צריכים להוסיף.

אורי מקלב: אנחנו לא מסתכלים ככה.

אורי מקלב: הסיכום הוא המצב הקיים, מה שנשאר.

<גלי גרוס: עדיין יש פה הטבה נוספת לחדשות.

<גלי גרוס: אלו בשנתיים הראשונות עדיין ישלמו את ה-150, כי ברובן ממילא יש פעילות מופחתת.

<גלי גרוס: בהן אנחנו לא משנים.

<גלי גרוס: בין 300 אלף שקל ל-500 אלף לא שינינו כלום.

אורי מקלב: עמותות שלא שילמו עד היום, שהיו עד 300 ולא שילמו, מהיום ישלמו 150.

<גלי גרוס: נכון.

<גלי גרוס: כל האחרות ישלמו.

ניסן סלומינסקי: לפחות לאחרות מורידים.

<גלי גרוס: מורידים ב-150 שקל לכולן.

ניסן סלומינסקי: וגם מורידים את דמי הרישום.

<גלי גרוס: ולחדשות.

ניסן סלומינסקי: לשנתיים.

<גלי גרוס: שאלתם קודם איך נדע.

אורי מקלב: היושב-ראש היה במתח בעניין הזה.

אורי מקלב: היא חוזרת לשאלה: איך על אלו ששילמו 350, עכשיו 150, נדע.

אורי מקלב: מה עשה ה-150 שקל התשלום - -?

<גלי גרוס: בלי תצהיר.

ניסן סלומינסקי: מה ש-350 היה עושה, עושה 150.

ניסן סלומינסקי: לשיטתם, ה-350, מה היה עושה להם?

<גלי גרוס: אותו דבר.

ניסן סלומינסקי: אותו דבר.

ניסן סלומינסקי: זאת אותה שאלה.

ניסן סלומינסקי: מה שאת שואלת אותי תשאלי את עצמך, הרי את גם לפי ההצעה שלך היית צריכה לתת לי תשובה.

<גלי גרוס: בהקשר הזה זה לא משתנה.

<גלי גרוס: בהקשר הזה זאת אותה תשובה.

<גלי גרוס: המהלך הזה כרוך בשני מהלכים מאוד משמעותיים ברשות התאגידים.

<גלי גרוס: אחד, מערכת מחשוב חדשה שאמורה להיות, שהיא כבר בתהליך עבודה ברשם העמותות.

<גלי גרוס: ועדת החוקה אישרה לנו לפני כמה חודשים תיקון שמאפשר לנו לקבוע כל מיני הקלות בדיווחים מקוונים כדי לאפשר את העולם הזה של הדיווח המקוון.

<גלי גרוס: הבסיס לדיווח המקוון הוא טופס חדש של דוח מילולי שמצוי על שולחנה של ועדת חוקה ואנחנו מאוד מקווים שאפשר יהיה לקבוע אותו בהקדם לדיון.

<גלי גרוס: במסגרתו, בין היתר, העמותה תידרש לדווח על המחזור הכספי, ואז המחזור הכספי של העמותה יהיה אצלנו במערכת.

<גלי גרוס: על בסיס המידע שקיים אצלנו במערכת אנחנו ננפיק לה שובר.

<גלי גרוס: גם כתוב במפורש, כשנגיע לנוסח של התקנות, שזה מתבסס על הדיווחים שהיא הגישה לרשם.

<גלי גרוס: זה גם, דרך אגב, להבטיח שבאמת אכן יוגשו - -

אורי מקלב: מה ההבדל בין תצהיר לדיווח?

<גלי גרוס: הדיווח הוא דיווח שהיא חייבת בכל מקרה על פי דין.

<גלי גרוס: זה לא דיווח נוסף.

<גלי גרוס: היא צריכה להגיש לי דוח כל שנה.

אורי מקלב: איך תדעי את התשובה?

אורי מקלב: מה ההבדל?

ניסן סלומינסקי: הם יאמינו לו.

אלעזר שטרן: הם מתבססים על נתונים של שנים קודמות, לא על הצהרה - -

<גלי גרוס: הדיווח הוא דיווח על פי דין.

<גלי גרוס: זה נכנס לתוך המערכות של הרשם.

<גלי גרוס: התצהיר הזה לא נכנס למערכות של הרשם, זה תהליך חיצוני.

<גלי גרוס: זה כמו שובר תשלום.

אורי מקלב: זה תהליך טכני שלכם.

אורי מקלב: תכניסו את זה.

אורי מקלב: התשובה היא אחת.

אורי מקלב: אתם אומרים: האוצר התנה את המחשוב או שיפור מערכת המחשוב בהעלאת האגרות.

ניסן סלומינסקי: אין לזה שום קשר.

<אייל גלובוס: זאת לא הייתה דרישה של האוצר.

<אייל גלובוס: בניגוד למצב היום שמתחייבת פעולה כפולה של העמותה במישור של הדוח השנתי שכולל גם נתונים אחרים וממילא אנחנו משאירים אותו, שם אנחנו מוסיפים ריבוע אחד בהקשר הזה - -

ניסן סלומינסקי: וכאן זו הצהרה חתומה על ידי עורך דין.

<אייל גלובוס: כאן זו הצהרה חתומה, עם תהליך אחר, עם בנק הדואר, סיפור בפני עצמו.

ניסן סלומינסקי: שעל זה אנחנו מוותרים.

<אייל גלובוס: כאן אנחנו חוסכים לעמותה 50% מהפרוצדורה או חלק מהפרוצדורה.

<גלי גרוס: את כל הפרוצדורה, כי את הדוח המילולי היא חייבת להגיש בכל מקרה.

<אייל גלובוס: דוח מילולי ממילא - - בדרך הזאת יש הקלה.

אורי מקלב: אתה אומר חלק.

אורי מקלב: ברגע שאתה אומר חלק, מישהו צריך לשלם את זה.

<אייל גלובוס: כולן צריכות להגיש את הדיווח.

<אייל גלובוס: את הדיווח כולן צריכות להגיש.

<אייל גלובוס: לא צריך שם אישור עורך דין, לא צריך לבנק הדואר.

ניסן סלומינסקי: היכולת שלכם זה שברגע שיש לכם את הדיווח וזה יהיה מסודר - אם יש לכם מחשבים וכו' - יום אחד תוכלו לעשות בקרה, לבדוק.

<גלי גרוס: לגמרי יכולים.

ניסן סלומינסקי: עצם זה שאתם יכולים לעשות בקרה יכניס את כל מי שמדווח לחשוב פעמיים לדווח נכון, זה הכל.

<אביטל שרייבר: גם יש לזה שקיפות ציבורית.

<אייל גלובוס: גם ההתחייבות איננה עתידית, זה מתבסס על העבר.

<אייל גלובוס: זה יותר קל.

<אייל גלובוס: תשעים ומשהו אחוז מהאנשים הם ישרים, הם הוגנים.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, זה עונה לשאלה ששאלנו - איך הם יוכלו לוודא.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, ברגע שיש להם את זה במחשבים וכו', אז גם כשאין תצהיר וכל הדברים, באופן תיאורטי הם יכולים לעשות בקרה ולבדוק.

ניסן סלומינסקי: אל"ף, אני מניח ש-90% מהעמותות האלו ידווחו אמת, כי אלו עמותות טובות שעושות דברים טובים.

ניסן סלומינסקי: בי"ת, ברגע שעמותה יודעה שזה יהיה מסודר הפעם, שזה לא מתחת לרדאר, זה בתוך הרדאר, ובאופן תיאורטי יכולים לעשות בדיקה, אני מניח שהם יעשו את הדיווח יותר מסודר.

אורי מקלב: מה יקרה אם אדם ישלם 150 שקל ולא ישלח את הדוח המילולי?

<אייל גלובוס: זה לא יוכל להתבצע.

<גלי גרוס: השובר מונפק על בסיס הנתונים שיש במערכת.

<אייל גלובוס: הוא יצטרך לשלם את האגרה הגדולה.

<גלי גרוס: אם הוא לא דיווח, הוא יצטרך לדווח, אחרת לא יהיה תיעוד במערכת שהוא זכאי ל-150.

<גלי גרוס: אגב, בהקשר הזה יש מבחינתנו עוד ערך מוסף.

<גלי גרוס: זה משהו שיבטיח גם את הדיווחים של הגורמים האלה.

<גלי גרוס: אנחנו רוצים את השקיפות של העמותות.

ניסן סלומינסקי: את העמותות סיכמנו, סגרנו, נסגר העניין, מעשה עשוי מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: זה היה לגבי העמותות.

ניסן סלומינסקי: לגבי החברות, גם שם תסבירו לנו, תגידו לי אם אתם הולכים להקל, להוזיל, לייקר, מה אתם עושים.

ניסן סלומינסקי: נסכם, נגיע להבנות, ואחר כך - -

<גלי גרוס: לגבי החברות – בהקשר הזה זה מקביל לעמותות, כי יש פה הרי תיקונים מקבילים - הרעיון הוא באמת לייצר לא רק התפתחויות טכנולוגיות מקוונות, תפישות שירות שלנו שהתפתחו מאז 2009 שהיינו בתיקון הקודם בהקשר הזה, אלא באמת להביא לתמרוץ של שירותים מקוונים, להוזיל שירותים מקוונים שמאפשרים לציבור לצרוך אותם בלי מעורבות שלנו, לבטל שירותים שלא נדרשים יותר והם קבועים בתקנות אבל הם בעצם לא נצרכים, ומן הצד השני, לייצר באמת את המסגרת הכוללת.

<גלי גרוס: למשל, אנחנו מוזילים ב-15% את אגרת הרישום של חברה אם מוגשת בקשה מקוונת.

<גלי גרוס: זה אחד השינויים המשמעותיים.

<אייל גלובוס: שזה היום סדר גודל של 80% מהחברות.

<גלי גרוס: זה בוודאי משמעותי מבחינה תקציבית מבחינת האוצר, כי יש פה תימרוץ מאוד משמעותי של השירותים המקוונים.

ניסן סלומינסקי: 15% ממה?

<אייל גלובוס: מאגרת הרישום.

ניסן סלומינסקי: כמה זה אגרת הרישום?

<אייל גלובוס: כ-2,600.

<גלי גרוס: 2,500,2,600.

ניסן סלומינסקי: זה האגרה.

ניסן סלומינסקי: מתוך זה 15% אתם נותנים.

<גלי גרוס: כן, 2,150 זו הבקשה המקוונת לרישום חברה.

ניסן סלומינסקי: שלושת מאות ומשהו.

<גלי גרוס: זה תיקון אחד שקשור לחברות עצמן.

<גלי גרוס: התיקונים האחרים הם יותר בהיבט של חיפוש מידע על חברות, שזו לא החברה עצמה.

<גלי גרוס: באגרה שנתית אנחנו לא נוגעים.

<גלי גרוס: בחיפוש מידע על חברות אנחנו משאירים את האפשרות לנסח חברה.

<גלי גרוס: אנחנו רוצים לבטל את השירות שהיה קיים אצלנו, של עיון בתיק חברה אצל רשם החברות, כי זה שירות שהיום הוא בשוליים, הציבור כמעט ולא משתמש בו.

<גלי גרוס: יש לנו במקום זה שני שירותים.

<גלי גרוס: אחד, שהוא קיים גם היום ובו אנחנו לא נוגעים, שאפשר לקבל דיסק עם כל המסמכים של החברה, דיסק פירוט עם כל המסמכים של החברה נכון למועד מסוים, והשני, שהוא שירות מקוון, שאפשר לקבל למייל של אדם מסוים גם את כל תיק החברה.

<גלי גרוס: זה שירות שאנחנו רוצים לתמרץ, כי אל"ף, הוא הרבה יותר נוח, הוא לא כרוך במעורבות של אדם בצריבת דיסק.

<גלי גרוס: אנחנו רוצים שהוא יעלה 33 שקלים.

<גלי גרוס: זה שירות שלא מתומחר היום במסגרת התעריפים של הרשות.

<גלי גרוס: בנוסף, יש גם היום אפשרות לציבור להזמין מסמכים מסוימים מרשם החברות.

<גלי גרוס: זה שירות שעד היום היה שירות מאוד מורכב מבחינתנו, כי זה הצריך מישהו שיעיין בתיק חברה, שיוציא וידפיס.

<גלי גרוס: במקור - על בסיס התקנות של 2009 - התעריף של הדבר הזה היה מאוד מאוד גבוה.

<גלי גרוס: הוא התבסס על זה שאדם מגיע אלי, מעיין ב-45 שקלים בתיק חברה, מדפיס איזה עמודים שהוא צריך בשני שקל לעמוד, הולך לפקיד שלי ומשלם עוד 4 שקלים לעמוד – עכשיו זה ברמת פר עמוד - כדי לאמת את המסמכים בחותמת.

<גלי גרוס: עם השנים, גם כדי להיות הוגנים עם הציבור, גם, כמו שאמרתי, השירות של עיון במסמכי חברה הלך והתמעט עד כדי שהוא כמעט לא נמצא בשימוש, וגם מאז שהמסמכים הסרוקים אצלנו שהאדם קיבל בשירות במייל ובשירות בדיסק הם כבר מאומתים בחתימה דיגיטלית ולא היה צורך באימות נוסף וחיוב 4 שקלים, בפועל אנשים שילמו 2 שקל פר עמוד עבור מסמכים שהם הזמינו.

<גלי גרוס: זה לא המצב הנורמאלי, זאת אומרת, לא ככה נבנה מבנה התעריפים בהקשר הזה.

<גלי גרוס: התעריפים החדשים משקפים מדיניות של תימרוץ שירותים אצלנו.

<גלי גרוס: עלות של כוח אדם אצלי, גם כשמישהו מגיע לקבלת קהל ומישהו צריך לחפש בתיק, להדפיס, להוציא, לשלוח חזרה, זה שירות שהוא הרבה יותר יקר מבחינתי.

אורי מקלב: עד היום לא היה שירות כזה של עיון בתיק עמותה סרוק באינטרנט?

<גלי גרוס: היה את השירות של קבלת דיסק.

<גלי גרוס: ברגע שהתפתח השירות של קבלה למייל זה היה אותו מחיר של הדיסק, כי בפועל זה היה אותו שירות רק בלי הדיסק.

<גלי גרוס: עכשיו זה שירות שאנחנו מאוד מעוניינים, הוא שירות מעולה.

<אייל גלובוס: אנחנו מפחיתים את העלות בצורה משמעותית.

אורי מקלב: אתם קוראים לזה בכותרת אחרת.

<גלי גרוס: זה שירות חדש.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אחרי שהוא יעיין בתיק, הוא גם יוכל - - ?

<גלי גרוס: זה אצלו על המחשב.

אורי מקלב: זה אצלו בדיסק.

אורי מקלב: הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה עם זה.

<גלי גרוס: הוא יכול לעשות מה שבא לו.

<גלי גרוס: הוא יכול להעביר את זה למישהו אחר, הוא יכול להדפיס.

ניסן סלומינסקי: הוא יכול לפתוח איזה משרד זוטא ולמכור לאחרים.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, בטח יש חברות שעושות את זה.

<גלי גרוס: זה דומה בעמותות ובחברות.

<גלי גרוס: אנחנו אומרים, יהיה את השירות החדש הזה של קבלת כל המסמכים למייל ב-33 שקלים.

<גלי גרוס: עדיין תוכל לקבל דיסק בחברות ב-60 או 65 שקלים, תלוי אם אתה בא לקבלת קהל או בדואר.

<גלי גרוס: בעמותות ובחלף - 42 ו-47 שקלים בהתאמה.

ניסן סלומינסקי: מה קורה עם מסמכים?

<גלי גרוס: בנוסף לזה, למי שיבקש מסמך יהיו עלויות אחרות.

ניסן סלומינסקי: מה זה "עלויות אחרות"?

<גלי גרוס: אם הוא מבקש תעודה ספציפית, מוגדרת, ידועה, של התאגדות, כשאנחנו רוצים להוסיף בהקשר הזה גם תעודת שינוי שם – 70% בערך מכל המסמכים מבקשים מאיתנו ברמת המסמך - זה ימשיך לעלות 10 שקלים.

<גלי גרוס: גם פיתחנו לזה - -

ניסן סלומינסקי: כולל נסח?

<גלי גרוס: כן, תעודת נסח.

<אייל גלובוס: נסח זה בנפרד.

<גלי גרוס: אני מדברת עכשיו על מסמכים.

<גלי גרוס: נסח זה תמצית ממוחשבת של מידע על חברה.

ניסן סלומינסקי: וגם זה יישאר 10 שקלים, לא יעלה ל-11.

ניסן סלומינסקי: רצו להעלות ל-11, אבל אנחנו סיכמנו שזה יישאר 10 שקלים.

<גלי גרוס: גם לא תכננו להעלות, פשוט ב-2016 - -

ניסן סלומינסקי: לא משנה, זה יישאר 10 שקלים?

<גלי גרוס: כן.

<גלי גרוס: עכשיו, תעודת התאגדות או תעודת התאגדות משוחזרת תמשיך להיות 10 שקלים, וגם תעודת שינוי שם, שזה בערך אותו דבר.

<גלי גרוס: זה מסמך אחד שיש בתיק, הוא ידוע.

<גלי גרוס: פיתחנו עם מערכת המחשוב החדשה שתעלה בחברות לקראת סוף השנה שירות מקוון, זאת אומרת, הלקוח נכנס, משלם, מקבל את התעודה הזאת, את תעודת התאגדות ותעודת שינוי שם אליו.

<גלי גרוס: בכל מסמך אחר שבו עובד שלנו צריך לפתוח את התיק, לחפש את המסמך הרלוונטי, אנחנו הצענו שהתעריף יהיה 25 שקלים.

<גלי גרוס: כמובן, ופה זה בהחלט מדיניות של תימרוץ, הוא יכול לקבל את כל התיק ב-33 שקלים ולעשות איתו מה שהוא רוצה.

<גלי גרוס: אם העובד שלנו צריך לפתוח את התיק, לבדוק איזה שירות הוא רוצה, איזה הסכם שעבוד הוא רוצה, איזה תקנון –תקנון יכול להיות שהשתנה והוא צריך לראות האם בסעיפים בתקנון היו שינויים מאוחרים ולהדפיס לו את כל הדברים הרלוונטיים – זה 25 שקלים למסמך.

ניסן סלומינסקי: בוא נגיד ככה, המסמכים שאתם יודעים שנדרשים באופן סדיר - -

<גלי גרוס: הם גם מאוד מזוהים.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, אותם אתם מסדרים מראש.

ניסן סלומינסקי: אתם בטח מסדרים כך שגם בלחיצת כפתור אתם יכולים.

<גלי גרוס: נכון, זה שירות מקוון.

ניסן סלומינסקי: ואז זה יעלה 10 שקלים.

ניסן סלומינסקי: גם נסח 10 שקלים.

ניסן סלומינסקי: התיק עצמו, כל התיק כולו יעלה 33.

ניסן סלומינסקי: מי שרוצה דברים שמחייבים אתכם לשבת ולחפש, זה יהיה 25 שקלים.

<גלי גרוס: פר מסמך, לא פר עמוד.

<אייל גלובוס: ואנחנו מניחים שהקבוצה הזאת, שהיא גם היום קטנה, תפחת עוד יותר, כיוון שמי שיכול לקבל את כל התיק ב-33 שקלים צריך נימוק מיוחד במקרה - -

אורי מקלב: נשמע לי אבסורד לשלם 25 שקלים על מסמך כשיש לו ב-33 שקלים את כל התיק.

אלעזר שטרן: אם אדם רוצה רק את התקנון של החברה, את התזכיר של החברה, למה הוא צריך לשלם 25 שקלים?

אלעזר שטרן: הוא לא רוצה את כל התיק.

<אייל גלובוס: כי מישהו אצלי צריך לשבת.

אורי מקלב: מי האנשים שמבקשים?

אורי מקלב: כמה זה?

ניסן סלומינסקי: כולם.

ניסן סלומינסקי: מי לא.

אורי מקלב: כמה השתמשו היום בסעיף מסמך אחר?

ניסן סלומינסקי: נסח אני יודע שמשתמשים הרבה.

ניסן סלומינסקי: זה בדרך כלל מיליון בקשות בשנה.

<גלי גרוס: יש לנו נתונים על זה.

אורי מקלב: קיבלתי מכתב מחברה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות, אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: אני לא קיבלתי.

ניסן סלומינסקי: יש לך עדיפות.

אורי מקלב: הם מצטטים אותך בתוך המכתב הזה.

ניסן סלומינסקי: שמה?

אורי מקלב: מכתב שאתה קיבלת.

אורי מקלב: כאן הם מדברים על נסח החברה.

אורי מקלב: הם גם שואלים למה זה צריך להיות 10 שקלים ולא 5 שקלים.

אורי מקלב: הם מצטטים אותך כאן.

ניסן סלומינסקי: מצטטים אותי שמה?

אורי מקלב: שהוגש לך איזה מכתב מקדים.

אורי מקלב: אתה לא בתמונה.

ניסן סלומינסקי: לא, אני בתמונה בלי קשר.

ניסן סלומינסקי: אני בתמונה בדיבור.

אלעזר שטרן: למה לא להעלות את הכל בצורה כזאת, נגיד דברים שהם סטנדרטיים, כמו תזכירים של חברה, כמו תקנונים?

<גלי גרוס: הם לא סטנדרטיים.

<גלי גרוס: יש שינויים במהלך חיי החברה.

<גלי גרוס: הם לא כל כך סטנדרטיים.

<גלי גרוס: צריך להעלות את כל השינויים בדרך.

<גלי גרוס: זה ממש לא סטנדרטי.

<גלי גרוס: אם בעתיד יהיה לנו שירות מקוון, אולי נחזור חזרה לוועדת חוקה ונבקש להוזיל, אבל בגלל שזה מסמכים שצריך לאתר - - יש תקנון שחברה נרשמה איתו.

<גלי גרוס: יכול להיות שהיא שינתה אותו 5 פעמים בדרך.

<גלי גרוס: כשבן אדם מבקש את מסמך התקנון, הוא רוצה לראות את התקנון המעודכן.

<גלי גרוס: אין מסמך אחד כזה, בעצם מקבלים כמה.

<גלי גרוס: המחיר היום, וזה עוד שינוי משמעותי בכל המבנה של האגרה בהקשר הזה, הוא פר עמוד.

<גלי גרוס: אחרי שהם כבר עיינו, ראו את התקנון, אחר כך הם משלמים פר עמוד.

<גלי גרוס: כאן הם משלמים ברמת המסמך.

<אייל גלובוס: זה לכל התקנון.

<אייל גלובוס: גם אם הוא 20 עמודים, אדם משלם מחיר אחד, בעוד שהיום אפילו אם זה 2 שקלים, זה כפול 20 עמודים.

<אייל גלובוס: זה הופך להיות - -

<גלי גרוס: מבחינת כמויות, זה שירות שניתן דרך המוקד שלנו.

<גלי גרוס: יש כ-50 בקשות בחודש למסמך מסוים.

<גלי גרוס: הרוב המוחלט - בין 30 ל-40 - הם תעודות התאגדות ותעודות שינוי שם.

<גלי גרוס: דברים אחרים זה תקנון, שהוא בין 1 ל-10 עמודים בממוצע לפי הערכה של מישהו, לא ישבו וספרו.

<גלי גרוס: גם כשאנחנו עשינו בדיקה בתוך המסמכים, ראינו שבממוצע זה 7 עמודים תקנון.

<גלי גרוס: גם יכול להיות שיש שינויים בדרך.

<גלי גרוס: המסמך השני שהוא נצרף, וזה פחות או יותר מסכם את התמונה בהקשר הזה, זה תעודות שעבוד, כששעבוד זה שיעבוד מסוים.

<גלי גרוס: יכולים להיות בחברה כמה שעבודים.

<גלי גרוס: צריך להפריד את המסמך של תעודת השעבוד מהסכם השעבוד.

<גלי גרוס: הרבה פעמים הם כרוכים ביחד.

<גלי גרוס: זה משהו שקשה לפתח עליו שירות אוטומטי.

<גלי גרוס: שוב, ברגע שיהיה שירות אוטומטי כמו שציינתי קודם, יכול להיות שנבוא להפחית חזרה.

<גלי גרוס: גם פה יש שירות מקוון.

<גלי גרוס: כרגע בנינו את השירותים על המסמכים המאוד ברורים ומזוהים שברור שיש אותם לחברה ואין שאלה עכשיו אם יש לה בכלל שעבוד, אם היו תיקונים בתקנון, על איזה שעבוד מדובר.

אורי מקלב: שעבודים בטאבו צריכים להיות אצלכם גם בלי כסף.

<גלי גרוס: נסביר רגע את ההבחנה בין נסח לשאר הדברים, כדאי אולי להבין.

<גלי גרוס: ברשם החברות וגם ברשם העמותות המידע מתנהל בשתי רמות.

<גלי גרוס: מידע אחד הוא בתוך ה-data base, בתוך המערכת המיחשובית של רשות התאגידים.

<גלי גרוס: משם נמשך הנסח.

<גלי גרוס: הנסח משקף את הנתונים שנמצאים בתוך המערכת המחשובית כמו שהם הוקלדו פנימה על ידי עובדים שלנו.

<גלי גרוס: זאת אומרת, יש פה משהו שהחברה דיווחה ואנחנו הקלדנו פנימה לתוך המערכת, לכן זה גם יותר ניתן כשירות לציבור.

<גלי גרוס: המסמכים כמו שהם הוגשו באמת נסרקים.

<גלי גרוס: במסמך סרוק הנסח הוא תמצית מידע מחשובי.

<גלי גרוס: הם נסרקים כמידע סרוק לתיק החברה.

<גלי גרוס: תיק החברה כולל את כל הדיווחים שהחברה הגישה מהיום שבו היא הגישה בקשה לרישום, דרך הסכמי שעבוד שעל בסיסם נרשם שעבוד, תעודות שעבוד שניתנו, שינויי תקנון, כל הדיווחים כמו שהיא הגישה.

<גלי גרוס: זה נמצא בתיק.

<גלי גרוס: עכשיו, הנסח, גם פה יש תמצית של השעבודים שנרשמו.

<גלי גרוס: זה עדיין ב-10.

<גלי גרוס: זה ברמת אמינות מסוימת, כי זה כמו שזה הוקלד למערכת.

<גלי גרוס: זה ניתן כשירות לציבור.

<גלי גרוס: מי שרוצה ממש לראות את הסכם השעבוד, את תעודת השעבוד הפורמאלית כמו שהיא ניתנה, את התקנון, את הדיווחים על בעלי המניות כמו שהם הוגשו, צריך לפתוח את התיק.

<גלי גרוס: הוא יוכל לקבל אותו אליו למייל ב-33 שקלים, או ברמת המסמכים השונים כמו שהסברנו.

אורי מקלב: כשאדם מבקש נסח של חברה, אתם עושים פעולה לראות אם היה עדכון, או שכל עדכון אתם מיד מכניסים כך שבסופו של דבר זו רק שליפה אוטומטית?

<גלי גרוס: הנסח הוא שליפה אוטומטית.

<גלי גרוס: לגבי הנתונים, כמו שהם מעודכנים ב-data base נכון למועד שבו הוא שלח.

<אייל גלובוס: ולכן העלות היא יחסית מאוד נמוכה.

<גלי גרוס: נכון ליום מסוים זה נשלף אוטומטית מתוך ה-data base.

<גלי גרוס: שוב, זה מבוסס על ה-data base שאנחנו מתחזקים, דואגים שהוא יהיה מעודכן, לכן יש פה עלות מסוימת.

<גלי גרוס: יש פה גם היבטים נוספים של רגישות מסוימת של המאגר, לכן יש פה גם עלות של 10 שקלים.

אורי מקלב: זה נכון, אדוני היושב-ראש, שיש מיליון בקשות של נסח?

ניסן סלומינסקי: ככה אמרו לי אנשים.

<גלי גרוס: אני קצת טעיתי בהקשר הזה.

<גלי גרוס: יש מיליון סך הכל.

<גלי גרוס: בתוך המאגר הספציפי של רשם העמותות יש 100 אלף.

<גלי גרוס: קצת טעיתי פה בכמות האפסים.

<גלי גרוס: סך הכל יש כ-מיליון בקשות לנסח מידי שנה - יש גם זכיינים שמפיצים את הנסח - על ידי אנשים שדורשים את זה ישירות מאיתנו וגם - -

ניסן סלומינסקי: אני רואה שיש לנו כאן אורח שביקש לדבר.

ניסן סלומינסקי: מי אתה, מה אתה?

<צח ברקי: אני סמנכ"ל בכיר בחברת Dun

אורי מקלב: החברה שביקשה נסח של חברה, בעוד חודש תבקש עוד פעם כי אולי יהיו שינויים.

אורי מקלב: אתה מסביר למה' אתה לא יכול להשתמש שימוש חוזר.

אורי מקלב: נניח נותנים לך על חברה מסוימת.

אורי מקלב: אתה מסביר לנו: אני לא יכול להשתמש במידע הזה שימוש חוזר גם לזה וגם לזה, מכיוון שאני לא יכול לתת אותו בתקופה הזאת.

אורי מקלב: אז מה אתה מציע?

אורי מקלב: גם אותה חברה שביקשה את זה צריכה מפעם לפעם.

אורי מקלב: נניח היא ביקשה נסח של החברה שהיא מתקשרת איתה.

אורי מקלב: אחרי תקופה אולי היו שם שינויים.

אורי מקלב: גם היא עצמה מבקשת מפעם לפעם את הנוסח של חברה, במידת הזהירות שהיא קובעת לעצמה.

אורי מקלב: אני בעל חברה שמתקשר עם חברה אחרת.

אורי מקלב: אני מבקש לראות מה השעבודים שלה בעוד 3 חודשים.

ניסן סלומינסקי: אני לא חושב שזה הולך ככה.

ניסן סלומינסקי: מה, כל 3 חודשים?

<צח ברקי: יש מדינות, כמו אנגליה, שמאפשרות התחברות מקוונת בממשק שהמדינה מספקת ללא עלות.

<צח ברקי: היא מספקת את כל תמצית הנתונים על חברה למטרת התקשרות.

<צח ברקי: זה עד כדי כך הכרחי וחיוני לכל התקשרות שאנחנו מבצעים.

ניסן סלומינסקי: זה כבר - -

אורי מקלב: כי רוב החברות בורסאיות.

ניסן סלומינסקי: אתם פניתם על זה שלא יעלו.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אתה פתאום רוצה שגם יורידו את הכל?

<צח ברקי: אני חושב שזאת הזדמנות מצוינת לדבר על זה.

ניסן סלומינסקי: הרי רצו להעלות את זה.

ניסן סלומינסקי: נזעקתם על זה שלא יעלו.

ניסן סלומינסקי: עכשיו פתאום אתה אומר: אולי שיבטלו את זה לגמרי.

<קריאה: זה מה שהוא מציע.

ניסן סלומינסקי: זה מלכתחילה לא עלה על דעתו בכלל לבקש.

ניסן סלומינסקי: הוא ביקש רק שלא יעלו.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שנשאיר את ה-10 שקלים, אחרת אין לזה סוף, אלא אם כן, אני לא יודע, יש דרך שכל אחד נקשר ישירות אליכם כך שבכלל לא צריך אתכם.

ניסן סלומינסקי: יש כזה דבר?

<אייל גלובוס: העלות מיועדת לשקף - - בכל זאת, כמו שחברתי אמרה, יש כאן עלויות שלנו בתחזוק של המערכת.

<אייל גלובוס: העובדה שהדברים לא נעשים במגע יד אדם, ברור שמשמעותה איננה - - בטוח שגם חברות מסחריות לא עושות את הדברים בהתנדבות.

<אייל גלובוס: אני לא נכנס כמובן לתעריפים שאתם גובים, זה לא ענייננו כמובן.

<אייל גלובוס: אני אומר שוב, גם הממשלה, שלא פועלת כמובן כגוף עסקי, בכל זאת רוצה איזה שהוא החזר מסוים - ולו חלקי - על העלות שנגרמת.

ניסן סלומינסקי: אתם כל פעם צריכים לעדכן את זה, במידה ויש.

<אייל גלובוס: אנחנו צריכים לתחזק מאגר.

<אייל גלובוס: יש כאן עלויות, יש כאן התקשרויות, יש כאן קשר עם זכיינים.

אורי מקלב: תרשה לי לשקף את מה שאמרתם בדיונים.

אורי מקלב: זה לא אומר שהשאיפה שלהם היא לא אמת.

אורי מקלב: אתם אמרתם בתוך הדברים שלכם, כן להביא ולהנגיש את המידע הזה באופן שוטף.

אורי מקלב: זאת אומרת, היעד הוא כן יעד.

אורי מקלב: יכול להיות שאנחנו עדיין לא ביעד.

<אייל גלובוס: גם עשינו דברים.

אורי מקלב: היעד שלהם הוא שכל מידע שיש להם, אם הוא נכנס לתוך המערכת שלהם, שבסופו של דבר תהיה מערכת התקשרות.

ניסן סלומינסקי: כמו שכאן הם חוששים או החברה חוששת שכל 3 חודשים יכול להיות שהדברים ישתנו, גם הם.

ניסן סלומינסקי: ממה נפשך?

ניסן סלומינסקי: אם זה לא משתנה, יש לך כבר את זה פעם אחת, לא צריך.

ניסן סלומינסקי: אם זה כן משתנה, הם צריכים לעשות את העבודה.

אורי מקלב: הם עושים את זה.

ניסן סלומינסקי: בסדר, מישהו צריך לממן את העבודה שהם עושים.

ניסן סלומינסקי: זאת אגרה שהם לוקחים כדי לממן את העבודה שהם עושים כל פעם לעדכן את זה, לשמר את זה, לוודא שאם הגיעו נתונים חדשים, לעדכן.

אורי מקלב: את כל מי שמעדכן תחייב באגרה.

אורי מקלב: אתה יכול לעשות את זה הפוך.

אורי מקלב: אתה יכול שכל מי שמעדכן - -

<אייל גלובוס: אנחנו רוצים לעודד גופים לעדכן, לא הפוך.

<אייל גלובוס: אני גם אגיד מעבר לזה.

<אייל גלובוס: עם כל הכבוד לחברי שנמצא בשוק העסקי, אני היום פחות נמצא בשוק העסקי.

<אייל גלובוס: אני נוטה לחשוב שגם לא בעסקאות של מיליונים, גם בעסקה שצריך להוציא שני נסחים, כלומר להוציא 20 שקלים - - אני לא חושב שאיזו שהיא עסקה מתבטלת או לא מבוצעת בגלל שמשלמים לצורך היוזמה פעמיים או שלוש פעמים 20 שקלים.

ניסן סלומינסקי: אם היינו עושים התניה שהוא לא ישלם לכם אבל גם אף אחד לא ישלם לו תמורת זה, הוא ייתן את זה בחינם לכולם, יכול להיות שהבקשה הזאת הייתה יורדת.

<גלי גרוס: אנחנו ב-2009 הורדנו את השירות עבור הנסח - במקור הצענו 145 שקלים - ל-15 שקלים.

<גלי גרוס: ועדת חוקה ביקשה מאיתנו להוריד את זה ל-10 שקלים, להשוות את זה לנסח בטאבו.

<גלי גרוס: הסכמנו להוריד מ-15 ל-10.

<גלי גרוס: יש הרבה מאוד מידע שהוא לא כרוך במידע על פרטים, כמו שעבודים, בעלי מניות ודירקטורים, שזה מידע שאנחנו נותנים אותו ללא תשלום בכלל.

<גלי גרוס: זאת אומרת, יש מידע בסיסי על חברה - מה הכתובת שלה, השם שלה, מה הסוג שלה, מה הסטטוס שלך, כל מיני דברים כאלה שניתנים ללא תשלום בכלל, חינם באתר שלנו.

<גלי גרוס: יש קבצים שלמים שאנחנו מעלים עם כל פרטי החברות הבסיסיים - השם, תאריך הרישום, דברים כאלה - -

ניסן סלומינסקי: שזה דברים שלא משתנים בדרך כלל.

<גלי גרוס: כן, בדיוק.

<גלי גרוס: דברים שאנחנו מעלים כקובץ ל-data.gov, כדי שכל מי שרוצה לקחת ולעשות בהם שימוש, יעשה.

<גלי גרוס: ככל שנוכל להעלות במגבלות הדין עוד מידעים בצורה הזאת אנחנו כמובן נעשה.

<גלי גרוס: אנחנו כמובן מעוניינים שהמידע ישרת את המטרות.

אורי מקלב: אתם נבחנים בהצלחה שלכם, בשירות הטוב והמקצועי, במעקבים שיש לכם, בליווי, אבל גם בפתיחות, עד כמה אתם נותנים - -

<אייל גלובוס: בעבר היה צריך להגיע למשרדנו, לפתוח תיק עם דפים - -

אורי מקלב: בעניין הזה אנחנו מעריכים מאוד את העבודה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה רגע לחזור להוצאת הדפים הבודדים.

ניסן סלומינסקי: אני לא זוכר אם שאלו ואמרתם, אולי גם לא שמתי לב, אבל כמה בקשות כאלו יש לכם ללא נסחים או הדברים האחרים?

<גלי גרוס: אז אמרתי, בהקשר הזה יש 50 בקשות בחודש.

<גלי גרוס: מתוכן בין 30 ל-40 זה תעודות התאגדות ותעודות שינוי שם, שזה דברים שמתומחרים בנפרד ב-10 שקלים.

ניסן סלומינסקי: כמה יש לכם שמתומחרים ב-25 שקלים?

<גלי גרוס: 20.

ניסן סלומינסקי: 20 בחודש?

<גלי גרוס: כן.

ניסן סלומינסקי: ואוו.

ניסן סלומינסקי: זה הכל?

<גלי גרוס: כי רוב האנשים לוקחים את כל התיק.

<גלי גרוס: זה שווה להם.

<גלי גרוס: יש להם את כל התיק אצלם, הם מדפיסים אותו כמה פעמים שהם רוצים.

אלעזר שטרן: דווקא אם יש לכם כל כך קצת בקשות, על כל בקשה כזאת לקחת 25 שקלים?

אלעזר שטרן: זה המון כסף.

<גלי גרוס: אצלי זו עלות גבוהה.

<גלי גרוס: עובד שלי צריך להשקיע את הזמן ולפתוח את תיק החברה, מה שהאיש יכול היה לעשות בעצמו.

<גלי גרוס: הוא צריך לפתוח את תיק החברה, למצוא את המסמך המדובר, למצוא עדכונים למסמך הזה ככל שהיו, לעבור על כל המסמכים, להדפיס, לתת לו בקבלת קהל או לשלוח לו.

<גלי גרוס: אלה דברים - -

אורי מקלב: במקרה אחר, אדוני היושב-ראש, הייתי אומר, אם הנתונים הם כל כך קצת, תוריד את זה יותר, אבל אני אומר שכנראה זה קצת בגלל שזה יקר.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל יש אלטרנטיבה טובה.

<אייל גלובוס: אנחנו משפרים את האלטרנטיבה.

ניסן סלומינסקי: יש אלטרנטיבות טובות שהמחירים לא גבוהים מידי.

ניסן סלומינסקי: כשאדם מבקש מסמך אחד, ההפרש אצלו זה כמה שקלים.

ניסן סלומינסקי: אצלם זה מצטבר להרבה.

<צח ברקי: אני אומר לכם כמי שהוא צרכן גדול של נסחי חברה.

<צח ברקי: ככל שהאגרה תהיה נמוכה יותר, גם השימושים שלי יהיו יותר גבוהים.

<צח ברקי: אני מתחייב שהשימושים שלי בכסף לא ישתנו ככל שהאגרה תרד, אפילו יעלו.

<צח ברקי: אני אצרוך הרבה יותר נסחי חברה ככל שהאגרה תרד.

<צח ברקי: הסכום הכספי לא ישתנה, הוא אפילו יגדל.

<אביטל שרייבר: אתה תרוויח יותר.

אורי מקלב: הוא מתחייב פה שהוא לא מעלה - -

<צח ברקי: צריך להבין שנסחי חברה הם שירות לציבור, הם בסופו של דבר באים לשרת את הציבור, לא אף אחד אחר.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: אם יש מישהו שמוציא הוצאות כדי לשרת את החברה, החברה בדרך כלל גם אמורה לעזור לאותו אחד כדי לכסות את ההוצאות שלו, או לפחות בחלק.

ניסן סלומינסקי: בסדר, זה משרת אותם, אבל הוא משלם.

ניסן סלומינסקי: בואו נשאיר את זה.

ניסן סלומינסקי: בואו נסכם לגבי חברות.

ניסן סלומינסקי: התיק כולו הוא 33 שקלים.

ניסן סלומינסקי: כל מה שקשור לדברים הידועים שעושים את זה, שאפשר בלחיצה, כולל נסח, זה 10 שקלים.

ניסן סלומינסקי: דברים בודדים שאנשים רוצים להוציא, שזה דבר שלא ילך לפי דפים, זה יהיה סך הכל 25.

ניסן סלומינסקי: גם אם הפרוטוקול שהוא רוצה יהיה 10 עמודים, הוא ישלם 25 שקלים.

ניסן סלומינסקי: לפי מה שאתם אומרים זה גם לא הרבה דברים שקיימים.

<גלי גרוס: זה אותו דבר בעמותות ובחברות.

<גלי גרוס: בהקשר הזה תהיה אחידות.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: בואו עכשיו נקרא את הדברים.

אלעזר שטרן: יש לנו 3 קבצים, אני קורא את הקובץ הראשון.

אלעזר שטרן: תקנות החברות (אגרות) (תיקון), התשע"ח-2017.

אלעזר שטרן: תיקון הפתיח.

אלעזר שטרן: בפתיח לתקנות החברות (אגרות), התשס"א-2001 (להלן – התקנות העיקריות), אחרי "סעיפים" יבוא "43" ואחרי "44(6)" יבוא "345כז".

אלעזר שטרן: בתקנה 1 לתקנות העיקריות, אחרי "חברת חוץ" יבוא "ולעניין חברה לתועלת הציבור – לרבות חברת לתועלת הציבור כמשמעותה בסעיף 345לג לחוק.

אלעזר שטרן: " בתקנה 2 לתקנות העיקריות, האמור בה יסומן (א) ואחריו יבוא: "(ב) בעד הגשת בקשה לרישום חברה לתועלת הציבור כאמור בסעיף 345ב לחוק תשולם אגרה כקבוע בתוספת.

אלעזר שטרן: " בתקנה 3 לתקנות העיקריות, האמור בה יסומן (א) ואחריו יבוא: "(ב) בעד פעולות ושירותים של הרשם ההקדשות או של רשם החברות לגבי חברה לתועלת הציבור, תשולם אגרה כמפורט לפי העניין בתוספת.

אלעזר שטרן: " בתקנה 5(א)(2) לתקנות העיקריות במקום "פברואר" יבוא "מרס".

אלעזר שטרן: בתקנות 5א עד 5ג לתקנות העיקריות, בכותרת השוליים, בסופה יבוא "הוראת שעה".

אלעזר שטרן: בתקנה 6(ד) לתקנות העיקריות – במקום הגדרת "המדד החדש" יבוא: ""המדד החדש" – המדד שפורסם בחודש אוקטובר שלפני יום השינוי; בהגדרת "המדד היסודי", במקום "לאחרונה לפני" יבוא "בחודש אוקטובר שלפני".

אלעזר שטרן: אחרי תקנה 8 לתקנות העיקריות יבוא: "תוקף 8א.

אלעזר שטרן: תקנות 5 עד 5ג יעמדו בתוקפן לתקופה של 5 שנים מיום תחילתן של תקנות החברות (אגרות) (תיקון), התשע"ח-2017.

אלעזר שטרן: ".

אלעזר שטרן: אני מציע, גלי, שתסבירי את הנקודה הזאת.

אלעזר שטרן: יש פה שינוי של איזה שהוא פטור שקיים היום שכרגע הופכים אותו למשהו זמני, זאת אומרת לפטור לעוד 5 שנים.

אלעזר שטרן: בעוד 5 שנים הוא מתבטל.

אלעזר שטרן: אולי תסבירי לוועדה על מה מדובר.

<גלי גרוס: לפני כמה שנים הוכנס תיקון לתקנות האגרות.

<גלי גרוס: בגדול, חברה חייבת לשלם.

<גלי גרוס: במובחן מעמותות שיש להן פטור, וניהלנו דיון בהקשר הזה, חברה חייבת כל שנה לשלם אגרה שנתית.

<גלי גרוס: היו הרבה מאוד שנים שהמון חברות צברו חובות מאוד מאוד גדולים - אני מדברת על ההיסטוריה של עד 2010.

<גלי גרוס: היינו באים אליהן ואומרים: רגע, סליחה, אם אתן לא פעילות, תתפרקו מהמאגר.

<גלי גרוס: אתן צוברות חוב של 10 אלפים שקל, אבל אתן לא פעילות.

<גלי גרוס: חבל, תתפרקו, ככה תצאו מהמעגל.

<גלי גרוס: אחת הטענות בהקשר הזה הייתה: בגלל החוב של 10 אלפים שקל אני לא יכול עכשיו להתפרק.

<גלי גרוס: אני צברתי כבר לאורך שנים את החוב הזה, אני לא יכול להתפרק.

<גלי גרוס: מה שנכנס זה סעיף שדיבר על פטור במקרה של פירוק מרצון.

<גלי גרוס: אם חברה מסיימת הליך של פירוק מרצון ומוכיחה שלגבי 7 שנים אחורה - תהליך של פירוק מרצון הוא עניין של פחות משנה אמור להיות בממוצע.

<גלי גרוס: עכשיו אנחנו עוד רוצים לקצר אותו במסגרת תיקון שתגיעו אליו בהצעת חוק חדלות פירעון, לייצר הליכי פירוק מרצון יותר מהירים – היא לא הייתה פעילה, היא מקבלת פטור מאגרה שנתית על כל שנה מהשנים שהיא מראה שהיא הייתה לא פעילה.

<גלי גרוס: היום עוד שכללנו את התהליך הזה, אנחנו מקבלים נתונים ישירות מרשות המיסים וחוסכים לה כל מיני מסמכים שהיא הייתה צריכה להגיש בדרך.

<גלי גרוס: היא מקבלת את הפטור.

<גלי גרוס: מאז 2008 דברים השתנו באופן דרמטי ברשות התאגידים.

<גלי גרוס: גם בעולם של אכיפה וגבייה של תשלומי אגרות אנחנו חיים במציאות שונה.

<גלי גרוס: הגבייה עלתה במאות אחוזים לשנה.

<גלי גרוס: היום אנחנו נמצאים במצב שבו כל חברה שיש לה חוב אגרה, אפילו לשנה אחת - אין את הצבירה הזאת של ה-7 שנים - מיד מוכרזת כחברה ל - - אלעזר, שאלת אותי אם הבאנו נתונים.

<גלי גרוס: 16 אלף הוכרזו רק על אי תשלום אגרה ב-2016.

<גלי גרוס: כבר ב-2017 הן הוכרזו על אי תשלום אגרה ב-2016.

<גלי גרוס: המשמעות היא שהן לא מקבלות שירותים שונים מהרשם.

<גלי גרוס: העברנו לגבייה במרכז לגביית קנסות למעלה מ-60 אלף חברות.

<גלי גרוס: אנחנו גובים בשנה על בסיס חובות עבר כ-50 מיליון שקל.

<גלי גרוס: זאת אומרת, כל עולם התשלום - - בסביבות ה-151 אלף חברות משלמות כל שנה אגרה שנתית כמו שצריך, להבדיל מהמצב ב-2008, שבו דיברנו על אולי 70 אלף חברות סך הכל.

<גלי גרוס: זאת אומרת, זה הוכפל ושולש.

<גלי גרוס: גם כל הנושא של חובות העבר.

<גלי גרוס: אנחנו חושבים שה"גרייס" הזה של "תשבי 7 שנים, תחכי.

<גלי גרוס: תבואי אלי אחרי 7 שנים, תקבלי פטור אחורה על ה-7 שנים שלא שילמת", הוא משהו שהוא לא מתאים למציאות של ימינו.

<גלי גרוס: אנחנו נותנים עוד 5 שנים קדימה את האפשרות ליהנות ממנו, אבל 5 שנים מהיום אנחנו רוצים להיות במצב שבו אם חברה מפסיקה את הפעילות שלה, היא לא רוצה להמשיך לשלם אגרות, שתפעל להתפרד באותו רגע.

<גלי גרוס: היא לא צריכה עכשיו לחכות, לשבת 7 שנים.

<גלי גרוס: זה גם לא יקרה, כי כבר אחרי שנה שהיא לא שילמה אגרה מיד יתחילו נגדה פעולות גבייה.

<גלי גרוס: אנחנו רוצים שהפטור הזה ייקבע כהוראת שעה לעוד 5 שנים קדימה ובזה זה יסתיים, מאותו רגע ואילך החברה תידרש לשלם אגרה שנתית כל שנה כמו שהיא חייבת גם לפי החוק.

<גלי גרוס: יש פה משהו שהוא לפנים משורת הדין.

<גלי גרוס: היו נסיבות שהצדיקו את זה, אבל אנחנו חושבים שהנסיבות האלו כבר לא קיימות.

<גלי גרוס: בעמותות אנחנו עושים את זה הפוך.

<גלי גרוס: בעמותות, בגלל שעד עכשיו היה פטור ועכשיו אנחנו מבטלים את הפטור, אנחנו רוצים לתת 5 שנים קדימה אפשרות לעמותות לא פעילות לבוא ולהתפרק.

<גלי גרוס: בעמותות הייתה בעיה הפוכה, כי היה פטור בדין.

<גלי גרוס: פה נוצרה בעיה, כי לא היה פטור בדין.

<גלי גרוס: זאת תמונת ראי של אותו הדבר.

<גלי גרוס: 5 שנים קדימה אנחנו רוצים שכולן כבר יהיו במצב כזה: או שהן פעילות, משלמות, מדווחות, עושות מה שהן צריכות לעשות, או שהן לא במרשם שלנו.

אלעזר שטרן: בתוספת לתקנות העיקריות – בפרט 1 – אחרי "רישום חברה" שלצד הסכום "2,606" יבוא "למעט חברה לתועלת הציבור"; במקום השורה – בעד – "רישום חברה לתועלת הציבור 868" יבוא: בעד – "רישום חברה כאמור בדרך של הגשת בקשה מקוונת לפי תקנה 1ב לתקנות החברות (דיווח, פרטי רישום וטפסים), התש"ס – 1999 - 2,150 שקלים".

אלעזר שטרן: הגשת בקשה לרישום חברה לתועלת הציבור – 750 שקלים.

<גלי גרוס: התיקון של אגרת הרישום לחברות לתועלת הציבור הולכת בהתאמה לשינוי שעשינו בהקשר הזה בעמותות.

<גלי גרוס: נדבר על זה שם.

<גלי גרוס: כמובן שמבחינתנו חברות לתועלת הציבור ועמותות צריכות להתנהל באותו אופן.

אלעזר שטרן: זו בעצם הפחתה, כי היום זה 866.

<גלי גרוס: זו הפחתה מסוימת.

<גלי גרוס: בעמותות יש פה איזה משחק, אבל כשנגיע לעמותות אני אסביר.

אלעזר שטרן: במקום פרט 2 יבוא: בעד – "2.

אלעזר שטרן: עיון בתיק חברה סרוק, באינטרנט, לכל חברה – 33 שקלים.

אלעזר שטרן: בנסח חברה, באינטרנט, לכל חברה – 10 שקלים".

<גלי גרוס: בעקבות מה שדיברנו קודם על המסמכים, על לשמור את זה 10 שקלים ולהוסיף את תעודת שינוי שם, אני מציעה להחליף את כל פרט (3) בפרט שאומר: קבלת תקליטור ׁׁׁ(CD) צרוב של תיק חברה סרוק, למעט חברה לתועלת הציבור – 63 ו-68.

<גלי גרוס: קבלת תקליטור (CDׂ( צרוב של תיק חברה לתועלת הציבור סרוק – 42 ו-47.

<גלי גרוס: קבלת העתק תעודת התאגדות או תעודת שינוי שם או תעודה כאמור משוחזרת – 10 שקלים.

<גלי גרוס: פשוט להחליף את הפרט, לעשות את זה מסודר.

אלעזר שטרן: נוסיף, מעבר לתעודת התאגדות, גם את התעודה של שינוי שם.

<גלי גרוס: כן.

<גלי גרוס: שכל אחת מהן גם יכולה להיות משוחזרת.

<גלי גרוס: כל אחד מאלה יעלה 10 שקלים.

<אייל גלובוס: תעודת התאגדות, תעודת שינוי שם ותעודה משוחזרת של אחד מהשניים האלה.

אלעזר שטרן: "3א.

אלעזר שטרן: קבלת העתק מסמך מסוים מתיק החברה הסרוק, לכל מסמך 25 שקלים"; (5) פרטים 4 עד 6 – יימחקו.

אלעזר שטרן: (6) בפרט 8, אחרי "לכל חברה מתמזגת" יבוא "למעט חברה לתועלת הציבור"; (7) בפרט 8א, בטור "בשקלים חדשים", במקום "869" יבוא "750".

אלעזר שטרן: (1) תחילתן של תקנות אלו ביום י"ד בטבת התשע"ח (1 בינואר 2018).

אלעזר שטרן: 2) תחילתו של פרט 2 לתוספת לתקנות העיקריות, כנוסחו בתקנה 9(2) לתקנות אלה, לעניין עיון בתיק חברה סרוק, באינטרנט, של חברה לתועלת הציבור, ביום י"ג בטבת התשע"ח (31 בדצמבר 2017) או במועד מוקדם יותר שבו השירות האמור יהא זמין מבחינה טכנולוגית, ובלבד שרשם ההקדשות יפרסם מראש הודעה ברשומות על מועד תחילת זמניות השירות כאמור.

אלעזר שטרן: אני מציע שהוא יפרסם גם באינטרנט.

<גלי גרוס: בסדר גמור.

<אייל גלובוס: באתר האינטרנט של הרשות.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: זה הסט של החברות.

אלעזר שטרן: יש לנו את הסט של העמותות.

אלעזר שטרן: תקנות העמותות (אגרות) (תיקון), התשע"ח-2017.

אלעזר שטרן: בתקנות העמותות (אגרות), התשנ"ח-1998 (להלן – התקנות העיקריות), בתקנה 3 – בתקנת משנה (א), במקום "הסכומים" יבוא "סכומי האגרה הקבועים"; בתקנת משנה (ד) – בהגדרת "המדד החדש", במקום "לאחרונה לפני" יבוא "בחודש אוקטובר שלפני"; בהגדרת "המדד היסודי", במקום "לאחרונה לפני" יבוא "בחודש אוקטובר שלפני".

אלעזר שטרן: אחרי תקנה 3 לתקנות העיקריות יבוא: "פטור מאגרה שנתית לעמותה שהפסיקה את פעילותה – הוראת שעה" עמותה שהפסיקה את פעילותה והגישה לרשם דוח על פירוק מרצון לפי סעיף 47(ב) לחוק או שהוכיחה בהתאם לדרישות הרשם כי הפסיקה לפעול והרשם החליט למחוק אותה לפי סעיף 59 לחוק, פטורה מתשלום אגרה שנתית לגבי השנים שלאחר המועד שבו הפסיקה את פעילותה לפי הדוחות הכספיים שהגישה לרשם, ובלבד שהמציאה לרשם תצהיר מאת חברי הוועד של העמותה שבו הם מצהירים כי החל בתאריך שצוין בתצהיר, העמותה הפסיקה את פעילותה וכי אינה מנהלת חשבונות בנק.

אלעזר שטרן: עמותה שהוגשה לגביה בקשה לביטול מחיקתה לפי סעיף 59(ג) לחוק, לשם ביצוע פעולות שהיא חייבת לבצען לפי דין ולא לשם המשך פעילות, פטורה מתשלום אגרה שנתית לגבי השנים שלאחר המועד שבו הפסיקה העמותה את פעילותה ועד למועד ביטול המחיקה, ובלבד שלאחר שקיימה את חובותיה כאמור, הגישה לרשם דוח על פירוק מרצון לפי סעיף 47(ב) לחוק או שהוכיחה בהתאם לדרישות הרשם כי הפסיקה לפעול והרשם החליט למחוק אותה לפי סעיף 59 לחוק.

אלעזר שטרן: הפטור לפי תקנה זו יחול רק לגבי אגרות שנתיות שטרם שולמו.

אלעזר שטרן: " אני אקרא גם את התקנה הבאה שקשורה לתוקף של זה.

<גלי גרוס: פה יש רק תיקון, מה שהסברתי קודם.

<גלי גרוס: תקנה 3א תעמוד בתוקפה לתקופה של חמש שנים מיום תחילתה - אנחנו נגיע לזה אולי בהמשך – לפי הוראות העמותות (אגרות) (תיקון), התשע"ח-2017".

אלעזר שטרן: למשך של 5 שנים.

<אייל גלובוס: 5 שנים כהוראת שעה.

<גלי גרוס: ההוראה הזאת כרוכה בהוראות לגבי ביטול הפטור, בגלל שרק ברגע שכבר יבוטל הפטור תהיה משמעות להוראות האלו שנותנות פטור רטרואקטיבי אגב פירוק.

<גלי גרוס: היא כרוכה בתחילה המועד של התקנות ההן.

<גלי גרוס: לגבי זה נדבר.

אלעזר שטרן: 4.

אלעזר שטרן: במקום התוספת לתקנות העיקריות יבוא: "תוספת (תקנה 2) בקשה לרישום – בעד הגשת בקשה לרישום עמותה לפי סעיף 2 לחוק, לא כולל דמי פרסום ברשומות – 750 שקלים; בעד הגשת בקשה לרישום אגודה קיימת כעמותה, לפי סעיף 60 לחוק, לא כולל דמי פרסום ברשומות – 750 שקלים;

<גלי גרוס: פה אני רוצה רגע להסביר, בכל זאת למען הסדר הטוב.

<גלי גרוס: היום יש שתי מדרגות של תשלום אגרת רישום עמותה.

<גלי גרוס: מדרגה אחת היא 868 שקלים.

<גלי גרוס: מדרגה שנייה לגבי עמותה שמגישה תצהיר שבעתיד – יש פה כשלעצמו בעיה – המחזור שלה לא יהיה מעל 300 אלף שקל והיא לא תעסיק עובדים - 434 שקלים.

<גלי גרוס: אנחנו לקחנו את כמות העמותות, לא שינינו את הסך הכל.

<גלי גרוס: אמרנו: הרבה יותר נכון, פשוט, סביר - גם לא דורש מהעמותה להצהיר הצהרות בלתי אפשריות או להתחייב למה יהיה המחזור שלה שנה, שנתיים קדימה, שזו ציפייה שלא כל כך אפשר לעמוד בה, וגם לא להכשיל אף אחד בתצהיר שהוא לא ברור, עם כל הטרחה הזאת של התצהיר - לקבוע מדרגה אחת של 750 שקלים לכל העמותות.

אורי מקלב: אני לא יכול לקבל את מה שאת אומרת עכשיו, את העניין של למנוע ממנה להיכשל.

אורי מקלב: עמותה שיודעת שהיא לא הולכת להתעסק עם תצהיר, היא יודעת להצהיר על זה.

אורי מקלב: זה לא שיש לה 290 או 310 ואנחנו מכשילים אותה.

אורי מקלב: היא יודעת שלא רק שהיא לא תגיע ל-300, היא גם לא תגיע ל-50, היא לא תגיע ל-100, היא לא תגיע לשום דבר.

אורי מקלב: היא בסך הכל עמותה שרוצה להתאגד.

אורי מקלב: יש כאן איזו עוד בעיה.

אורי מקלב: אתה שוב מטיל עליהן 750 במקום 450.

<אביטל שרייבר: חבר הכנסת מקלב, אני רוצה גם להגיד ביחס למה שאמרת מקודם.

<אביטל שרייבר: ממה שאנחנו יודעים, אין כמעט עמותות שאין להן התנהלות כספית בכלל.

<אביטל שרייבר: עמותה שנרשמת, מה שמעניין אותנו זה ההתנהלות הכספית שלה, כי היא צריכה בדרך כלל כספי ציבור.

<אביטל שרייבר: הראיה מבחינתנו היא שהרוב הגדול - כמעט הרוב המכריע של העמותות שמצהירות היום, שנותנות היום תצהיר על פטור - הן עמותות שמבקשות אישור ניהול תקין.

<אביטל שרייבר: אם הן מבקשות אישור ניהול תקין, הן כנראה צריכות כסף ממישהו, אחרת הן לא היו מבקשות את האישור.

<אביטל שרייבר: אנחנו כן חושבים שאם מישהו רוצה איזה בסיס כדי להיות יכול לבקש כספים, צריך איזה שהוא חסם מינימאלי.

אורי מקלב: הוא רוצה להירשם.

ניסן סלומינסקי: נניח שיהיה סכום פחות שהוא הצהיר, מה יהיה אחר כך, אחרי שנה?

ניסן סלומינסקי: אם התברר שהוא לא עמד בזה, מה יהיה?

ניסן סלומינסקי: יהיו לו קנסות?

אורי מקלב: כמו שהיה עד היום.

ניסן סלומינסקי: לא, אנחנו לא רוצים לתת לו קנסות.

ניסן סלומינסקי: אתה לא תצא מזה עם כל כך הרבה דברים.

<אייל גלובוס: תשלום חד פעמי הוא אך ורק ברישום, הוא לא תשלום שנתי שחוזר כל הזמן.

אורי מקלב: איך אמרת מקודם?

אורי מקלב: אני הולך בראש שלך.

אורי מקלב: אמרת "תמריץ להירשם".

אורי מקלב: זה תמריץ להירשם.

ניסן סלומינסקי: אם זה לכל החיים, אז - - אם אתה צופה ובסוף זה לא מתממש, יתחיל סיפור.

ניסן סלומינסקי: כאן הוא לא מתחייב לכלום.

<גלי גרוס: נכון.

אורי מקלב: כן, אבל דמי הרישום הם 750 שקלים.

אורי מקלב: אתה בסך הכל מתאגד עם כוונה טובה לעשות פעילות.

אורי מקלב: אתה עוד לא בא עם נכסים, לא בא עם דברים.

אורי מקלב: אתה רוצה להתאגד, אתה רוצה להתנדב, אתה רוצה לאגד אנשים שיבואו לתת שיעורי עזר לילדים.

ניסן סלומינסקי: אוקי, נניח עשית את זה ושילמת - -

אורי מקלב: 750.

ניסן סלומינסקי: לא, שילמת פחות.

אלעזר שטרן: היום זה 430 שקלים.

ניסן סלומינסקי: נניח ששילמת 430.

ניסן סלומינסקי: עברה שנה, שנתיים או שלוש.

ניסן סלומינסקי: מה קורה אז?

ניסן סלומינסקי: מתברר שהעמותה היא מעל 300 אלף.

ניסן סלומינסקי: הרי היא תגיע בשלב מסוים - -

אלעזר שטרן: זה רק בשנה הראשונה, כי כל שנה אחרי זה זה אגרה שנתית.

אלעזר שטרן: אנחנו מדברים פה רק על אגרת הרישום.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, על השנתיים הראשונות לא משלמים אגרת רישום, נכון?

<אייל גלובוס: אנחנו מדברים כאן רק על אגרת רישום.

ניסן סלומינסקי: רגע, מה זה השנתיים הראשונות שלא משלמים?

<גלי גרוס: משלמים אגרת רישום בשנה שאתה מתאגד.

<גלי גרוס: באותה שנה אתה לא משלם אגרה שנתית.

<גלי גרוס: שנה אחר כך ושנה לאחר מכן, זאת אומרת בשנתיים הראשונות אחרי הרישום, חוץ משנת הרישום אתה משלם את ה-150 שקלים שדיברנו קודם.

אלעזר שטרן: לא משנה מה המחזור שלך.

אורי מקלב: יש אגרה שוטפת, יש אגרת הקמה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, שנתיים זה רק על השוטפת.

<אביטל שרייבר: כן.

<אביטל שרייבר: היום המצב הוא שאנשים ניסו להתחכם ולהירשם בדצמבר, ואז להגיד: המחזור שלנו לא יעלה על 300 אלף עד סוף דצמבר.

<אביטל שרייבר: זה תצהיר שהוא לא מתאים לשום דבר.

<אביטל שרייבר: אתה מצהיר על משהו שאתה עוד לא יודע מה יהיה איתו.

ניסן סלומינסקי: זה פתח.

אורי מקלב: אביטל, אני מקבל את מה שאת אומרת, אבל תראה כמה שאנשים משקיעים.

אורי מקלב: אני לומד מזה דברים אחרים.

ניסן סלומינסקי: כל אחד מסתכל אחרת.

אורי מקלב: על אותו דבר כל אחד מסתכל אחרת.

ניסן סלומינסקי: השאלה עכשיו מה כן לעשות.

אורי מקלב: אנשים מוכנים ללכת - - אני מראה את המצוקה.

אורי מקלב: משם אני מגיע.

<אביטל שרייבר: חבר הכנסת מקלב, דווקא מתוך מה שאנחנו רואים, אנשים שלא רוצים - - קצת בשונה ממה שאמרת, אותנו כן מעניין הפיקוח על כספי ציבור, פחות העובדה שאנשים שלא רוצים להתעסק בכסף יתאגדו.

<אביטל שרייבר: זה פחות מעניין אותנו.

<אביטל שרייבר: כשהם לא רוצים להתעסק בכסף, פחות מעניין הפיקוח.

<אביטל שרייבר: הפיקוח יותר מעניין כשאנשים כן רוצים להתעסק בכסף.

<אביטל שרייבר: בדרך כלל זו הסיבה שהם מתאגדים.

<אביטל שרייבר: יש המון המון גמ"חים שהם לא עמותות.

<אביטל שרייבר: יש לא מעט.

<אביטל שרייבר: כשבע

<אביטל שרייבר: קבות הפטקא רצו לחייב רישום כעמותות, הסתבר שיש מאות גמ"חים שמתעסקים בכסף והם לא רשומים.

אורי מקלב: מה שקורה בשנים האחרונות זה שהרבה יותר בתי כנסת נהפכו לעמותות.

<אביטל שרייבר: כי הם רצו הקצאה או תמיכה מהעירייה.

ניסן סלומינסקי: או סעיף 46.

<אייל גלובוס: אין לנו נתונים.

<אביטל שרייבר: נדיר שעמותה - -

ניסן סלומינסקי: אנשים לא ישלמו מסים לעמותה אם לא יהיה לה 46.

אורי מקלב: זה דמי חבר.

ניסן סלומינסקי: דמי חבר זה גם נכנס כתרומה.

אורי מקלב: בחלק מבתי הכנסת אין דמי חבר.

אורי מקלב: התרומות הן 10 שקלים בעלייה לתורה.

אורי מקלב: אני לא מדבר על בתי כנסת שהם מרכזיים ביישוב, כמו למשל בית הכנסת הגדול שהוא מרכזי, גדול.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על בתי כנסת - - והם נהפכו לעמותות.

ניסן סלומינסקי: תראה, ברוב המקומות האלה יש גמ"חים, יש כל מיני דברים.

אורי מקלב: צריך לקחת בחשבון שהורדנו מקודם את זה שאנחנו מעבירים אותם לתשלום לא בהצהרה.

אורי מקלב: רשות התאגידים שילמה לדואר על התצהיר הזה.

אורי מקלב: חסכנו לכם.

אורי מקלב: כל פעולה של תצהיר כזה הייתה עולה כסף.

<אביטל שרייבר: אני לא בקיאה בזה.

<אייל גלובוס: אנחנו הוספנו את זה במקום אחר, כי אנחנו ממשיכים לשפר שירות.

<אייל גלובוס: זה לא רק שזה חוסך לנו כסף.

<אייל גלובוס: אנחנו משפרים שירות גם כשזה עולה לנו כסף.

<אייל גלובוס: אנחנו אמורים להעלות.

<אייל גלובוס: הנה אולי בשורה שאני הולך לבשר.

<אייל גלובוס: אני מקווה שהחל מה-1 בינואר אנחנו נאפשר שירות דרך בנק הדואר, שלא יצטרכו ללכת עם אותו שובר ירוק.

<אייל גלובוס: האדם לא יצטרך לבוא ולראות - -

אורי מקלב: אפשר דרך כרטיס אשראי?

<אייל גלובוס: כן.

אורי מקלב: ה-33 שקלים בנסח - -

<אביטל שרייבר: אפשר באשראי דרך שרת התשלום.

ניסן סלומינסקי: תראה, אורי, הדרך היחידה שאפשר, אם אנחנו רוצים לעשות - - אני לא רוצה שאדם יגיד מה עתידי וייכנס לכל מיני דברים, ספקות, שזה לא טוב.

ניסן סלומינסקי: הדבר היחידי, אם אנחנו רוצים ללכת לקראת זה, זה שהוא ישלם 750.

ניסן סלומינסקי: אם אחרי שנה יתברר שבאמת ההיקפים שלו קטנים וכו', תתקזזו איתו על ההפרש.

<גלי גרוס: זה מאוד מסובך להתעסק עם החזרים.

ניסן סלומינסקי: זה הדבר היחיד שאני יכול - להתקזז.

<אייל גלובוס: זה מנגנון מאוד מורכב.

<אייל גלובוס: מנגנון של החזרים, אדוני - -

ניסן סלומינסקי: לא החזר.

ניסן סלומינסקי: אתה לא צריך להחזיר.

ניסן סלומינסקי: אתה מתקזז איתו, כי הרי הוא צריך לשלם - -

<גלי גרוס: באגרה הבאה?

ניסן סלומינסקי: כן, עם האגרה הבאה.

ניסן סלומינסקי: רק לאגרה הבאה, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה שיהיה מצב שאדם שאולי ירוויח 350 שקלים או משהו ייכנס וילחיץ את עצמו, או אולי ייכנס למצב - אני לא רוצה להגיד שישקרו - שייקחו ממנו על הספק.

ניסן סלומינסקי: זה לא טוב, זה לא שווה את זה.

<גלי גרוס: אני צריכה גם להיות הוגנת.

<גלי גרוס: במסגרת הערכה התקציבית שנתנו לתקנות, לדבר הזה לא הייתה הערכה תקציבית כי הוא משחק סכום אפס.

<גלי גרוס: אם אנחנו רוצים לחזור למצב של 868 ו-434 - -

ניסן סלומינסקי: טוב, אורי, בואו נשאיר את זה על 750.

אורי מקלב: אולי 700.

ניסן סלומינסקי: 700 אתה רוצה?

ניסן סלומינסקי: עד כדי כך?

<אייל טולדו: זה יעלה את אגרת הרישום ל-200.

<גלי גרוס: אגרה שנתית.

<אייל טולדו: כן, השנתית.

ניסן סלומינסקי: במקום מה?

<אייל טולדו: במקום 150.

ניסן סלומינסקי: אתה עושה צחוק?

ניסן סלומינסקי: כאן אתה מדבר על משהו חד-פעמי, פה זה משהו שנתי לגמרי, זה כל שנה.

ניסן סלומינסקי: גם מבחינה כלכלית זה בכלל לא רלוונטי.

<אייל טולדו: אז בוא נשאיר את זה במצב הקיים.

ניסן סלומינסקי: למה הגעתם ל-750, זה האמצע?

<גלי גרוס: עשינו משחק סכום אפס.

ניסן סלומינסקי: חיברתם ממש?

<גלי גרוס: כן.

ניסן סלומינסקי: טוב, שיהיה 750.

אלעזר שטרן: אגרה שנתית לגבי כל שנה שלאחר שנת הרישום – אם שולמה האגרה השנתית עד לסוף חודש מרס – סכום האגרה השנתית המופחתת הנקוב בפרט 10 לתוספת לתקנות החברות (אגרות).

אלעזר שטרן: אם שולמה האגרה לאחר סוף חודש ולפני סוף אותה השנה - סכום האגרה השנתית הנקוב בפרט 9 לתוספת לתקנות החברות (אגרות).

אלעזר שטרן: אם שולמה האגרה לאחר סוף אותה שנה – סכום האגרה השנתית הנקוב בפרט 9 לתוספת לתקנות החברות (אגרות), בשנת התשלום בפועל.

אלעזר שטרן: עמותה בשנתיים הראשונות לאחר שנת התאגדותה או עמותה שמחזור ההכנסות השנתי שעליו דיווחה בדוח המילולי שהגישה לרשם ביחס לשנת הכספים האחרונה אשר לגביה היה עליה להגיש דוח מילולי ערב השנה לגביה נדרש תשלום האגרה, אינו עולה על 300,000 – 150 שקלים.

אלעזר שטרן: הגשת הצעת מיזוג כמשמעותה בפרק ד2 לחוק, לכל עמותה מתמזגת – 750 שקלים.

אלעזר שטרן: אגרות שונות בעד שירותי הרשם – עיון בתיק העמותה הסרוק באינטרנט, לכל עמותה – 33 שקלים.

אלעזר שטרן: קבלת תקליטור (CD) צרוב של תיק עמותה סרוק.

אלעזר שטרן: בדואר - 42 שקלים, בלשכת הרשם – 47 שקלים.

אלעזר שטרן: קבלת העתק מסמך מסוים מתיק העמותה הסרוק, לכל מסמך – תעודת התאגדות של עמותה – 10 שקלים.

<גלי גרוס: צריך להוסיף פה תעודת שינוי שם.

אלעזר שטרן: תעודת שינוי שם.

<אייל גלובוס: כמו שאמרנו.

אלעזר שטרן: מסמך אחר – 25 שקלים.

אלעזר שטרן: לגבי התחילה, את רוצה להסביר?

<גלי גרוס: כל הנושא של השינוי באגרות, בגלל שאמרנו שהוא מתבסס על המערכת המחשובית החדשה שלנו וגם על זה שכבר יהיה דוח מילולי שעובד לפי הכללים, שמוגש גם באופן מקוון לפי כללים מכוח סעיף 38ב שאושר ממש לפני כמה חודשים בודדים כאן בוועדת חוקה, הכל כרוך בהכל, לכן מועד התחילה של זה מבחינתנו חייב להיות נדחה, ויש שני מועדים אפשריים לצורך העניין.

<גלי גרוס: בגלל שמדובר באגרה שנתית, אנחנו מדברים רק במונחים של שנים מלאות, אי אפשר באמצע השנה לשנות אגרה.

<גלי גרוס: ב-1.1.2018 זה לא יקרה.

<גלי גרוס: המועד הכי זהיר שאפשר לנקוט בו זה ה-1.1.2020, כי אנחנו לא יודעים מה יקרה ב-1.1.2019.

<גלי גרוס: המנגנון שהצענו הוא מנגנון שאומר ככה: זה ייכנס בתוקף ב-1.1.2020, אבל אם ייכנסו כללים לפי סעיף 38ב לתוקף, שזה כללים של המערכת המקוונת, לפני ה-1.1.2019, ויש סיכוי כזה - אנחנו עכשיו נעים סביב הרבעון האחרון של 2018 ורבעון ראשון של 2019 - זה ייכנס ב-1.1.2019, והרשם יפרסם על זה הודעה ברשומות ובאתר האינטרנט.

<גלי גרוס: זה גם לגבי תקנה 3א, הנושא של הפטור הרטרואקטיבי, וגם כל השינוי של מבנה האגרות השנתיות.

<גלי גרוס: בשאר האגרות, שהן אגרות שירות, אין את הבעיה הזאת, לכן מדובר על תקנה 3א בתקנות העיקריות כנוסחה בתקנה 2 לתקנות אלו, ופרט (2) לתוספת לתקנות העיקריות כנוסחו בתקנה 4 לתקנות אלו.

<גלי גרוס: אלה שני הדברים שיש להם תחולה נדחית או ל-1.1.2019 או ל-1.1.2020.

ניסן סלומינסקי: איזה תקנות?

<גלי גרוס: התקנות של האגרה השנתית בתוספת, כל מה שדיברנו על האגרה השנתית.

ניסן סלומינסקי: באגרה השנתית?

<גלי גרוס: כן, כל השינויים של האגרה השנתית.

<גלי גרוס: הפחתת הסכום לכלל העמותות וה-150 שקל בשנתיים הראשונות לעמותות עד 300 אלף - כל זה ייכנס לתוקף רק שתהיה לי היכולת לתמוך.

ניסן סלומינסקי: ומה בינתיים?

<גלי גרוס: בינתיים יישאר המצב הקיים.

<גלי גרוס: תקנה שכרוכה בזה היא תקנה 3א, עם הפטור כהוראת שעה אחורה.

אלעזר שטרן: ל-5 שנים.

<גלי גרוס: בהליכי פירוק מרצון.

אלעזר שטרן: תקנות החברות (אגרות לעניין חברה לתועלת הציבור) (ביטול).

אלעזר שטרן: ביטול התקנות.

אלעזר שטרן: תקנות החברות (אגרות לעניין חברה לתועלת הציבור), התשע"א-2010 – בטלות.

אלעזר שטרן: תחילתה של תקנה 1 ביום תחילתן של תקנות החברות (אגרות) (תיקון), התשע"ח-2017.

אלעזר שטרן: כל הדברים שקשורים לחברה לתועלת הציבור שולבו בתוך הסט של התקנות.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את שלוש התקנות עם כל השינויים המתבקשים, כל התוספות וכל מה שנאמר?

ניסן סלומינסקי: מי בעד, ירים את ידו?

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין תקנות החברות (אגרות) (תיקון), התשע"ח-2017 אושרו.

ניסן סלומינסקי: תקנות החברות (אגרות לעניין חברה לתועלת הציבור) (ביטול), התשע"ח-2017 אושרו.

ניסן סלומינסקי: תקנות העמותות (אגרות) (תיקון(, התשע"ח-2017 אושרו.

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: תרוצו מהר, תעדכנו מהר שזה יהיה ב-2019, לא ב-2020.

<גלי גרוס: אנחנו בהקשר הזה תלויים בכם.

<גלי גרוס: אנחנו חייבים שהתקנות של הדוח המילולי יעברו, כדי שנוכל לבנות - -

ניסן סלומינסקי: מה זה התקנות של הדוח המילולי?

<גלי גרוס: זה כבר הוגש על ידי שרת המשפטים בדצמבר 2016.

<גלי גרוס: מאז עשינו עוד איזה הליך של שיתוף ציבור.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו נאשר, אתם תעשו, או שאז יהיו עוד סיבות למה לא?

<אייל גלובוס: אנחנו מקווים - -

<גלי גרוס: אנחנו צריכים לבנות את מערכת המחשוב על בסיס הדוח הזה.

<גלי גרוס: הדוח הזה הוא הבסיס.