ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 212, 2017-06-11 10:00

אברהם נגוסה: שלום לכולם.

אברהם נגוסה: אנחנו מתחילים את הדיון בוועדת העלייה והקליטה והתפוצות בעיריית באר שבע בנוכחות ראש העיר.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מודים לך שאתה מארח אותנו פה ואנחנו נפתח ואז נשמח לקבל דיווח ואתגרים וכל מה שצריך שאנחנו רוצים לדעת, באנו לפה, מה אנחנו יכולים לעזור לכבוד ראש העיר, לאנשי המקצוע שלך פה בעשייה הטובה שאתם עושים.

אברהם נגוסה: יחד איתי נמצאים חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הכנסת יהודה גליק, מנהלת הוועדה דנה גורדון, וגם היועצים שלי, אורי, ישמבל ויונס וגם פעילי ונציגי הקהילה פה, משרדי הממשלה כמובן, משרד הקליטה, משרד העבודה והרווחה, משרד החינוך, הסוכנות היהודית.

אברהם נגוסה: אם יש משרדים אחרים גם, אנחנו נשמח.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מודים לך, אדוני, אנחנו יודעים שהעיר באר שבע קולטת עלייה, למיטב ידיעתי יש ארבעה מרכזי קליטה פה בעיר.

אברהם נגוסה: זו קליטה חשובה.

אברהם נגוסה: מהניסיון שלי בקליטת עולי אתיופיה באר שבע הייתה העיר שקלטה בשנות ה-80 את מבצע משה, מבצע שלמה ועכשיו גם יש חרוב, יש - - -

<אלין אבוהרון: נורית, יעלים וקלישר.

אברהם נגוסה: ולכן אנחנו רוצים לשמוע מכם - - -

<רוביק דנילוביץ: סליחה, אדוני היושב ראש, אנחנו גם באים הבוקר מסיור, כי הנצחנו באנדרטה מאוד מרגשת את זכרו של פרדה אקלום, שמבחינתנו זה אולי אחד הגיבורים הגדולים של הציונות.

<רוביק דנילוביץ: זה בכיכר מרכזית בעיר באר שבע.

<רוביק דנילוביץ: זה גם חשוב לציין.

<רוביק דנילוביץ: זה בשכונה י"א, איש מוסד שסיכן את נפשו.

אברהם נגוסה: כן, בהחלט מגיע לו ויישר כוח שעשיתם, אני מאוד מברך.

אברהם נגוסה: אנחנו ניתן לך עכשיו את הבמה שלך לעדכן אותנו וגם תן לנו משימות, מה אנחנו יכולים לטפל.

<רוביק דנילוביץ: קצת.

<רוביק דנילוביץ: תודה רבה, אדוני היושב ראש, ד"ר אברהם נגוסה, חבר, ידיד, שותף.

<רוביק דנילוביץ: באמת באת עם שני חברי כנסת שהם באמת ידידים ושותפים שלנו, יהודה גליק וגם מוטי יוגב, שאנחנו מתראים לא אחת בכל מיני ועדות של הכנסת ובכלל נכונים כאנשי ציבור, שאש השליחות בוערת בהם, לסייע ולעזור בכל נושא.

<רוביק דנילוביץ: כמובן חברינו ושותפינו מכל המשרדים, האגפים השונים, משרדי ממשלה, עיריית באר שבע, חברת כיוונים.

<רוביק דנילוביץ: אני רוצה להודות לך, אדוני היושב ראש.

<רוביק דנילוביץ: באר שבע היא באמת סמל ודוגמה לעיר קולטת עלייה, מסוף שנות ה-40, ראשית שנות ה-50 ועד ימינו אנו.

<רוביק דנילוביץ: תיכף אנשי המקצוע ייתנו את כל הנתונים המדהימים האלה, בשלוש וחצי השנים האחרונות, של כניסה של אלפי עולים חזרה לבאר שבע, זה דבר שלא היה לנו בשנים האחרונות מאז העלייה הגדולה, גם ממדינות חבר העמים וגם מאתיופיה.

<רוביק דנילוביץ: בבאר שבע חיים יהודים שהגיעו מלמעלה מ-80 ארצות, זה דבר מדהים.

<רוביק דנילוביץ: זו עיר של קהילות.

<רוביק דנילוביץ: אני חושב שההצלחה של העיר באר שבע, שכל קולט היה פעם נקלט, וכל אחד שמגיע לפה, יש לו איזה מחויבות רגשית עמוקה לקחת חלק במשימה, שהיא לא רק משימה עירונית, זו משימה לאומית.

<רוביק דנילוביץ: אני מוכרח לומר משהו נוסף, כאדם מאמין, כנראה שיש פה איזה שורשים שנטועים עמוק מתקופתנו של אברהם אבינו.

<רוביק דנילוביץ: לא סתם העיר הזו היא עיר שפותחת את ליבה, מכניסת אורחים, תמיד עם חיוך ובאהבה.

<רוביק דנילוביץ: ולא שאין קשיים, צריך לומר את האמת, יש אתגרים לא פשוטים, כי במשך השנים מדינת ישראל מביאה, וזה אולי הדבר החשוב ביותר, המתנה הגדולה ביותר, גם לעיר באר שבע וגם למדינת ישראל, עולים, עולים שמגיעים מכל התפוצות.

<רוביק דנילוביץ: זו הברכה הכי גדולה למדינת ישראל, גם כשבהתחלה יש קשיים כלכליים וקושי חברתי, זה טבעי לחלוטין.

<רוביק דנילוביץ: כשאדם עוזב מקום שבו הוא נולד וגדל ופתאום הוא מגיע, למרות שמדינת ישראל היא מדינת העם היהודי, זה קשה בהתחלה, זה לא פשוט, קשיי התאקלמות, קשיי שפה, אבל אני חושב שהברכה הגדולה הזאת, תסתכלו על העיר באר שבע, בלי כל העליות האלה, בירת הנגב, עיר המטרופולין של הדרום, אני לא יודע כמה תושבים היא הייתה מונה.

<רוביק דנילוביץ: היום ברוך ה' חיים בעיר שלנו כ-235,000 תושבים, רשומים, מנתוני משרד הפנים, זה 220,000 וכ-15,000 סטודנטים לא העבירו את כתובתם, אבל 220,000 איש מנתוני משרד הפנים.

<רוביק דנילוביץ: עכשיו, עם ההסכמים שחתמנו עם המדינה, הסכמי הגג, אנחנו משווקים 20,000 יחידות דיור, כבר שיווקנו 9,000 בשנתיים האחרונות, העיר הולכת להתפתח והיא הופכת להיות עוגן, נדבך, של אזור הדרום כולו.

<רוביק דנילוביץ: אם נוסיף לזה את המשימות הלאומיות החשובות של מעבר צה"ל דרומה במגוון הפעילויות, עיר הבה"דים כבר הושלמה, קרית התקשוב, המכרז נפתח בשבוע שעבר ובסוף השנה אנחנו נדע מי הזכיין, ובחודש יוני הבא, בעזרת ה', נדע מי אלה שיעלו על הקרקע בקרית המודיעין.

<רוביק דנילוביץ: כל הדברים האלה הופכים את העיר לעיר ששואבת וממגנטת בכלל, צעירים ועולים, והופכת להיות עיר מאוד אטרקטיבית לאוכלוסיות שונות ומגוונות.

<רוביק דנילוביץ: המגוון שיש לעיר הזו זה החוזק שלה, ככה אני רואה את הדברים.

<רוביק דנילוביץ: אני בדרך כלל לא מעריץ אנשים, אבל יש לי חולשה לאדם אחד, שאני טוען שהוא גדול המנהיגים במאה ה-20, קוראים לו דוד בן גוריוןן.

<רוביק דנילוביץ: הוא היה בסך הכול 1.52 מטר, אבל הוא היה ענק.

יהודה גליק: זו ההזדהות שלך איתו?

<רוביק דנילוביץ: גם, קצת, יהודה.

<רוביק דנילוביץ: אתה יודע, יש גם דברים כאלה שיש לי קצת נחת.

<רוביק דנילוביץ: אבל אני מוכרח לומר, בן גוריון עשה דברים גדולים, מופלאים, חלקם בלתי הגיוניים שנראו אז לא צפויים, הזויים אפילו, אבל בהתמדה, בנחישות, הוא הקים לנו פה מדינה.

<רוביק דנילוביץ: אבל דבר אחד אני חלקתי, חולק, על בן גוריון.

<רוביק דנילוביץ: הוא עשה טעות אחת, לפחות, הוא עשה כמה טעויות, אבל כולנו בני אדם, אבל זה שהוא חשב שאנחנו נעלה מכל קצוות תבל יהודים ואז נכניס אותם לתוך בלנדר, מכל העדות, מכל הגוונים, מכל התפוצות, נשקשק אותם חזק מאוד ונוציא ישראלי אחד שמתלבש אותו דבר, אוכל אותו דבר, יש לו אותה תרבות, בזה אני חושב שלא הצלחנו ואתם יודעים מה?

<רוביק דנילוביץ: אולי טוב שכך.

<רוביק דנילוביץ: אנחנו עושים הרבה הרבה קהילות.

<רוביק דנילוביץ: שלומי נומה שנמצא פה, מנכ"ל חברת כיוונים, יחד עם אתי כהן ומוטי גופר, אנחנו נוסעים פעם בחודש, כל פעם לקהילה אחרת.

<רוביק דנילוביץ: אני מוכרח לומר לכם, לראות את האנשים הצעירים, שבאים עם הסבים והסבתות שלהם, חלקם מחזירים את השמות המקוריים שלהם, מדברים על השורשים, על המורשת מבית אבא ואמא, על הפולקלור, על המאכלים, זה היופי שלנו, הצבעוניות שבנו, שלכל אחד יש את תעודת הזהות שלו ואנחנו לא מחביאים אותה.

<רוביק דנילוביץ: אסור לנו להחביא אותה, אנחנו יהודים, אנחנו ישראלים ולכל אחד יש בדנ"א שלו מאיפה הוא בא, מבית אמא ואבא, סבא וסבתא.

<רוביק דנילוביץ: אני רוצה לומר משפט אחרון ופה באמת לבקש מכם.

<רוביק דנילוביץ: אני חושב שיישוב הנגב זאת מצווה מאוד גדולה.

<רוביק דנילוביץ: הנגב מהווה למעלה מ-60% משטח מדינת ישראל, אבל חיים בו רק כ-9% מאוכלוסיית מדינת ישראל.

<רוביק דנילוביץ: מדינת ישראל היא השותפה הכי גדולה שלנו.

<רוביק דנילוביץ: אני אומר בכל מקום, אני לא ראש עיריית באר שבע, אני שליחה של מדינת ישראל בנגב.

<רוביק דנילוביץ: אני השליח.

<רוביק דנילוביץ: אני חושב שהמדינה צריכה לדבר בקול הרבה יותר ברור וחד.

<רוביק דנילוביץ: למה אני מתכוון?

<רוביק דנילוביץ: אם מדינת ישראל תמשיך באותה מגמה, שכולם רוצים לגור באזורי הביקוש, מה שנקרא, באזור תל אביב וגוש דן, אנחנו נגיע למצב שלא נוכל לגרום לאותו שובר שוויון שאנחנו מייחלים לו כבר הרבה מאוד שנים.

<רוביק דנילוביץ: הנגב יישאר עם אותה אוכלוסייה דלה.

<רוביק דנילוביץ: יש פה הזדמנות היסטורית להפוך את הנגב לאזור הביקוש הבא של מדינת ישראל.

<רוביק דנילוביץ: אני חושב שהנושא הזה של עלייה וקליטה הוא כל כך דרמטי, אני אתן דוגמה.

<רוביק דנילוביץ: בעבר עולים, אני אתן דוגמה שהיא הכי בולטת, מצרפת לדוגמה, פחות התחברו ופחות הגיעו לעיר באר שבע.

יהודה גליק: לא בנית להם ים.

<רוביק דנילוביץ: בדיוק, אז אומרים שהם יותר מתחברים לנתניה ולאשדוד, אבל אני מוכרח לומר לכם שבשנתיים האחרונות קורה פה משהו טוב.

<רוביק דנילוביץ: יש לנו שיח עם לא מעט רופאות ורופאים שהגיעו, הם היו פה לפני שבועיים, הם רוצים להישאר ויש כל מיני דברים שהם בירוקרטיים, איך סורוקה צריך לקבל אותם, ההיתרים של משרד הבריאות שמקשה עליהם מאוד מאוד, זה גם קרה לנו עם עולים מאוקראינה.

<רוביק דנילוביץ: אם מדינת ישראל תכין סל של הטבות ותמריצים ותגיד לאותם עולים, לא חשוב מאיפה הם מגיעים, 'יש לכם עדיפות אם תגיעו לנגב'.

<רוביק דנילוביץ: כמו שמדינת ישראל יודעת לתעדף, אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

<רוביק דנילוביץ: אגב, באר שבע, אופקים, נתיבות, מצפה, ירוחם, מבחינתי הכול בסדר, לתת סל של הטבות ותמריצים משהו אקסטרה על מנת שהם יגיעו לנגב.

<רוביק דנילוביץ: זו ברכה אדירה שתהיה לא רק לנגב, זו תהיה ברכה אדירה למדינת ישראל.

<רוביק דנילוביץ: פה אנחנו נבקש את הסיוע שלכם, את האמירה שלכם ואולי לטוות את אותו סל של הטבות ותמריצים ייחודי למי שמגיע ומתיישב בנגב.

<רוביק דנילוביץ: זה חיוני, זה חשוב, זה ציוני, אני חושב שאנחנו נמצאים היום על מסלול שאנחנו יכולים לספק היום את איכות החיים.

<רוביק דנילוביץ: יש פה אוניברסיטה ויש פה בית חולים, ואנחנו בונים עכשיו בית חולים נוסף, ויש פה תרבות פנאי עשירה ומערכת חינוך טובה והכבישים צמצמו את המרחק, אין יותר פריפריה.

<רוביק דנילוביץ: זאת אומרת יש הרבה מאוד פרמטרים שהם שונים לחלוטין מהנגב המרוחק של שנות ה-50 וה-60 וה-70.

<רוביק דנילוביץ: המדינה הולכת ומתחברת וזאת ההזדמנות הגדולה ביותר שלה.

<רוביק דנילוביץ: אני שב ומודה לכם, אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, אנשי המקצוע של הוועדה, תודה רבה לכם שהגעתם לפה ועל העבודה החשובה שאתם עושים.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך, אדוני ראש העיר, על העשייה המוצלחת שאתה עושה פה הרבה, לעם ישראל ולמדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אני גם רוצה להוסיף ולהגיד שגם נציגי נפש ובנפש נמצאים פה.

אברהם נגוסה: אז אנחנו נשמע את חברי הכנסת שרוצים להתייחס בשלב הזה, אם לא, אז אנחנו נשמע את נציגי משרדי הממשלה.

מרדכי יוגב: אני אומר רק שני דברים קצרים.

מרדכי יוגב: האחד, באמת יישר כוח גדול לכל האנשים שעוסקים בבאר שבע.

מרדכי יוגב: הבוקר עברתי - - - אבל באמת נושא העלייה והקליטה הוא דבר גדול מאוד.

מרדכי יוגב: הוא גדול במקרו, אבל אין ספק שזה העתודות של עם ישראל, מאתיופיה, מאוקראינה, מצרפת ומתימן וממרוקו ומטוניס.

מרדכי יוגב: מטוניס, שמעתי בזמן האחרון, ומדרום אמריקה.

מרדכי יוגב: אני גם מאוד מאוד מקבל את מה שאומר ראש העיר ושמח ומחזק, ומה שעושה פה גם שלומי, לחזק את הזהות ולא לנסות למחוק את הזהות, כי חיזוק הזהות והשורשים הם גם חיזוק הביטחון העצמי והיכולת אחרי זה להתגבש בתוך החברה הישראלית כולה.

מרדכי יוגב: בעיניי זה ראוי.

מרדכי יוגב: ככה רשמתי לעצמי, אני לא אגיד את זה פה בקול רם, לבוא אליך פה עם אחרים ולהשתתף בקליטת עלייה.

מרדכי יוגב: והדבר השני שאני אומר, ואני אומר לך, אדוני היושב ראש, ולמנהלת הוועדה, שאנחנו צריכים לא להרפות, כמו שאנחנו עושים עם משרדי הממשלה הרבים והשונים, צריך להוסיף גם משרד הבריאות, כי בוועדה, הוועדה עשתה ישיבה, שתי ישיבות, על הדיפלומות של רופאי השיניים מצרפת.

מרדכי יוגב: נו שוין, ומה עם רופאי העיניים מצרפת?

יהודה גליק: אל תזלזל בזה.

מרדכי יוגב: אני לא מזלזל.

יהודה גליק: זה מאבק חשוב.

מרדכי יוגב: יהודה, תן לי לדבר רגע.

מרדכי יוגב: מה עם רופאי השיניים מאוקראינה, ומה עם רופאי העיניים מצרפת ומה עם האורתופדים מדרום אמריקה?

מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו צריכים להחזיק יותר קצר, כולם מפחדים, גם אני לא רוצה, אני רוצה להיות בקשרים טובים עם שר הבריאות, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לעמוד על כך ולהביא מספר דוגמאות, אולי תוכלו לעזור לנו, בקשיים שאנחנו מקבלים מפה, שלח לוועדה, קשיים שרופאים עומדים בפניהם ביישוב.

מרדכי יוגב: אנחנו יודעים שחסר רופאים בישראל, חסר רופאים בצה"ל, ואני אומר את זה גם מהצד השני, ראיתי באיכילוב מתמחה משווייץ, מה חסר לה?

מרדכי יוגב: שאלה הרופאה שמטפלת בי אם אני מרשה שהיא תטפל בי והיא עומדת על ידה, אמרתי 'בסדר', והיא בקושי ובמקרה איכילוב אימץ אותה, אז מצבה טוב, מפני שהם עשו אימוץ הדדי, הם לקחו 'נפש בנפש'.

מרדכי יוגב: אבל אנחנו חייבים, עוד פעם, אני התחלתי לכתוב לך, בשנים האחרונות עלו לישראל כ-25,000 עולים.

מרדכי יוגב: אני מדבר על תעסוקות נוספות, אבל זו תעסוקה מסוימת, רופאים רבים מארצות שונות, לעשות עוד ישיבת מעקב בעניין.

אברהם נגוסה: אתה יודע שבאמת בקדנציה הזאת עשינו הרבה שינויים, החוק של רופאי השיניים, וכל זה וזה לא אומר שזה רק לצרפתים, ברגע שאתה משנה זה לכולם.

מרדכי יוגב: אני אעלה פה נקודה אחרונה.

מרדכי יוגב: אני מדבר על ישיבת עבודה.

מרדכי יוגב: כפי שאני הבנתי, הנושא של משרד העלייה והקליטה.

מרדכי יוגב: הנושא של עולי אתיופיה, הנחשבים כעולים 15 שנה והארכנו את זה לבני מנשה.

מרדכי יוגב: אני לא יודע אם 15 שנה, אבל אני חושב שאנחנו צריכים יחד, אני אומר לך, אדוני היושב ראש, לחשוב מי - - - גם דרום אמריקה וגם טוניסאים וגם אחרים זקוקים, אולי לפי מצב סוציואקונומי, אין לי את ה - - - יותר מהמעקב, כמה זה היום, שנתיים?

<קריאה: עכשיו קיבלנו, משרד הרווחה, 10 שנים - - -

מרדכי יוגב: גם העולים מארצות אחרות ובעיקר מאוקראינה, הם באים לכאן ללא יכולת לרכוש בהון עצמי דירה, ואנחנו יודעים שדירה ניתנת, ניתן לאתיופים וניתן לתימנים וניתן לבני מנשה וניתן גם, בבקשה מיוחדת, לטוניסאים, אבל גם מאוקראינה באים ללא יכולת והון עצמי ואז אם זה בנייה ציבורית או שזה איזה שהוא - - - להכניס אותם, וכמה שנים במשרד הקליטה, כן או לא.

מרדכי יוגב: זה לא בהכרח 15, אבל היו נותנים עוד שנה שמשמעותה עוד שנה למגשר, עוד שנה למישהו שפותר עוד בעיות לאוכלוסייה הייחודית הזאת, שלא מדברת מספיק טוב.

מרדכי יוגב: ודבר אחרון שבאחרונים, זה הוועדה שצריכה ללחוץ לעשות ועדת מעקב, זה הסיפור של אולפן אינטרנטית לארצות הגולה, שלא יצטרכו לבזבז פה את הזמן ויבואו עם עברית משם.

מרדכי יוגב: אז בעדיפות לאנגלית, צרפתית ורוסית בשלב ראשון, כי משם המסות, אבל גם מעקב על הדבר הזה.

מרדכי יוגב: אמרו כמה פעמים משרד הקליטה והסוכנות שהם רוצים רוצים רוצים, אבל זה פרויקט סופר פשוט, לבנות אולפן אינטרנטי.

מרדכי יוגב: זה פרויקט, תן לי אותו, חודש ויש לך הסיפור הזה.

מרדכי יוגב: מזכ"ל בני עקיבא, חוברת הדרכה כזאת מוציאים בחודש, שלושה אנשים שיושבים עליה יום ולילה.

מרדכי יוגב: זה לא סיפור של תירוצים שאנחנו חושבים עליו שנה.

מרדכי יוגב: זה סיפור שהוא גם לא יקר, אולפן אינטרנטי.

מרדכי יוגב: זה דבר פשוט.

מרדכי יוגב: ללמוד את המילים שצריך אותן ילד בכיתה א' ואדם מבוגר שצריך להיכנס לעבודה והוא יכול לעשות אותם בצרפת או באוקראינה, כי כשהוא בא לפה, מרגע שהוא מצא עבודה הוא כבר לא יידע עברית, כי חשובה לו הפרנסה, אז הוא כבר עוזב את האולפן.

מרדכי יוגב: טוב, אלה ככה שלוש נקודות שעלו מתוך השגרה שלנו.

מרדכי יוגב: אם אתם יכולים להעשיר אותנו בהם כדי לתמוך, אם ברופאים שמתקשים, תגידו לנו מה הבעיות, אם בעולים שלמרות שהם לא באו מאתיופיה הם מתקשים - - - לזרוק אותם לחברה הישראלית, חלק מהם יירדו.

מרדכי יוגב: כמה עוד דרוש שמשרד הקליטה יעקוב אחריהם?

מרדכי יוגב: גם לטובת משרד הקליטה, אמרתי לאלכס, אמרתי למנכ"ל, שאנחנו נדחף איך דוחפים לך עוד שנת מעקב אחרי העולים האלה, עוד שנת מגשר, עוד שנה.

מרדכי יוגב: התביעה היא לא רק מהמשרד, שאנחנו נהיה מנוף לתוספת תקציבית כזאת למעקב אחרי עולים.

מרדכי יוגב: כי אנחנו בשנים מטורפות של עלייה וחבל לפספס.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בגלל שראש העיר רוצה לעזוב מוקדם וגם שמשרדי הממשלה יתייחסו, אני רוצה קודם לשמוע את נציגי העולים לשתף אותנו ואז אני רוצה שגם ראש העיר, לפני שהוא הולך, יתייחס וגם משרדי הממשלה יתייחסו.

אברהם נגוסה: מי מנציגי העולים החדשים?

<אלגבה איילה: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (מתרגם תרגום חופשי מאמהרית): יש 400 משפחות של עולים חדשים שעכשיו רכשו דירה.

אברהם נגוסה: בוא נעשה סדר.

אברהם נגוסה: מרכזי קליטה מנוהלים על ידי משרד הקליטה והסוכנות היהודית, לא על זה אנחנו מדברים, נשמע מהסוכנות וממשרד הקליטה, אבל הוא מייצג את העולים החדשים שהם רכשו דירה והם תושבי קבע בעיר באר שבע, לא במרכז הקליטה.

אברהם נגוסה: 400 משפחות, הוא מייצג 400 משפחות.

<אלגבה איילה: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (תרגום חופשי מהשפה האמהרית): הוא אומר שהחדשים שהגענו, אין לנו מקום התכנסות.

אברהם נגוסה: יש לנו בעיה של מקום התכנסות.

אברהם נגוסה: בעבר ביקשנו.

אברהם נגוסה: זו שאלה אחת.

אברהם נגוסה: ויש עוד שאלה שהוא רוצה, זו שאלה שנוגעת למשרד הקליטה ולסוכנות היהודית, שגם יעביר את המסר, שיחידים שנמצאים במרכזי הקליטה תקועים הרבה שנים, שאין להם והם לא זוכים בתמיכה של משכנתא ועל זה גם רוצים לשמוע - - -

<קריאה: יש סיוע בשכר דירה לחמש שנים, 1,500 שקל כל חודשים, סך הכול 90,000 שקל, ו-281,000 שקל.

אברהם נגוסה: אחר כך את תתייחסי.

<עולה מאתיופיה: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (תרגום חופשי מהשפה האמהרית): בעניין המועדון, זה לא רק מקום לזמן של שמחה ואבל, זה גם טוב שהילדים שלנו אחרי הצהריים כשהם חוזרים, אפשר לתת להם שיעורי עזר, תכניות חינוכיות.

אברהם נגוסה: למבוגרים שלנו, גם בשעות הבוקר, גם לעשות תכניות חינוכיות.

אברהם נגוסה: המקום הוא מאוד חיוני בעניין הזה.

<עולה מאתיופיה: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (תרגום חופשי מהשפה האמהרית): הוא רק מחזק את שני הדוברים שדיברו לפניו: גם פנינו בכתב בעבר והנושא כל הזמן נדחה, מאוד חשוב לנו לטפל בנושא הזה כי הקהילה מרגישה שלא עוזרים לה.

אברהם נגוסה: זה מה שהוא אמר.

<עולה מאתיופיה: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (תרגום חופשי מהשפה האמהרית): אותו דבר, זה בעיקר על הצעירים שנמצאים בבית אחרי שהם מתחתנים, יש להם בעיה, משכנתא וכל זה.

<רוביק דנילוביץ: ברשותך, לנושאים שקשורים לעירייה.

<רוביק דנילוביץ: אני אדבר בעברית קלה, אתם מבינים?

<רוביק דנילוביץ: אני שמח על ההזדמנות ואני מבקש, כפי שאנחנו מנסים להבין אתכם, תנסו גם אתם להבין אותנו.

<רוביק דנילוביץ: בבאר שבע יש כ-7,500-8,000 תושבים יוצאי אתיופיה.

<רוביק דנילוביץ: אמרתי, זו עיר גדולה, 220,000 תושבים, יש קהילות גדולות יותר, גדולות פחות, אין אף קהילה שהגיעה לעיר הזו שמקבלת תשומת לב לצרכים שלה, הפרטניים, כמו שעיריית באר שבע.

<רוביק דנילוביץ: גם קודמיי בתפקיד, אני רוצה לשבח אותם, וגם עכשיו שנוהגים בצרכים שיש לקהילת יוצאי אתיופיה באמת בצורה מאוד מאוד חמה, רגישה, אוהדת ותומכת.

<רוביק דנילוביץ: צריך להבין, אני מבין שיש לכם צרכים, אבל אתם חלק מקהילה.

<רוביק דנילוביץ: בעיר שלנו יש ככה, את מרכז 'שבו בנים', שעיריית באר שבע יחד עם תורמים בנו, שיש בו גם בית כנסת, שהוא מרכז ומאחד פעילויות שונות ומגוונות, חינוך, תרבות פנאי, בית כנסת, מרכז רוחני, הרבה מאוד דברים.

<רוביק דנילוביץ: יש את מרכז יעל, שהוא מרכז שבנינו מתקציבינו ומתקציב מפעל הפיס, על פי אמות המידה שמגיעים לעיריית באר שבע, שהוא מיועד לתת מענה לילדים ולבני הנוער וגם למבוגרים בשעות אחר הצהריים.

<רוביק דנילוביץ: יש את בית סמואל ששושנה מנהלת אותו, ותיכף היא תפרט גם מה הדברים שמתבצעים שם לטובת הקהילה ועיריית באר שבע שמה הרבה, מקצה הרבה מאוד תקציבים, כי המדינה נותנת בהתחלה וכמו תמיד המדינה לאט לאט, על פי הקריטריונים שלה מפחיתה ומפחיתה והכול בא בסוף על עיריית באר שבע, אבל אנחנו עושים את זה באהבה ובשמחה כי אתם התושבים שלנו, אתם האזרחים שלנו, ואנחנו לא זזים אחורה ואומרים שהמדינה לא נותנת ואנחנו סוגרים.

<רוביק דנילוביץ: לא סוגרים, אנחנו מממנים מתקציבנו.

<רוביק דנילוביץ: אז יש גם את בית סמואל.

<רוביק דנילוביץ: יש את בית הכנסת בי"א, שעבר עכשיו שיפוץ, הרחבה, מהתקציב המשותף של עיריית באר שבע ושל המועצה הדתית.

<רוביק דנילוביץ: אף אחד לא הקצה לנו תקציב, הבנו שיש מצוקה, יש בעיה, עשינו את זה אנחנו מתקציבנו.

<רוביק דנילוביץ: ודבר נוסף, עיריית באר שבע בונה עכשיו מרכז מורשת נוסף ליהדות אתיופיה, כבר מגודר, התחילו לעבוד עבודות עפר, פרויקט של כ-6 מיליון שקל, וחשוב להבין גם פה, אגב, זה לא יהיה זר לאף אחד, כי איך אומרים?

<רוביק דנילוביץ: כולנו הופכים מהר מאוד להיות ישראלים, היו שתי קבוצות מתוך הקהילה שמתנגחות, אחת אומרת 'לא, אני אוביל' ו'אני אוביל' ו'אני אוביל' ו'אני אוביל', ובאו לעירייה, זו הקבוצה השלישית כבר.

<רוביק דנילוביץ: אני יודע הכול, אני חי בתוך עמי, אני אומר את זה בדם לבי.

<רוביק דנילוביץ: והצלחנו לאחד בין הקבוצה של יוסי זרפה והקבוצה של גיל אלונה ו - - - ועשינו הכול, שלום בית, ובנינו, בונים עכשיו, מוציאים 6 מיליון שקל לבנות את המועדון.

<רוביק דנילוביץ: עכשיו חשוב לי שתדעו, כי הדברים, אם אנחנו מדברים וזאת ועדה, חשוב לי לומר את הדברים לפרוטוקול, אני יודע שיש צרכים נקודתיים ייחודיים לקהילה.

<רוביק דנילוביץ: בנושא הזה שהם אומרים, למי שלא מבין למה הם מתכוונים כשהם אומרים שמחות, אבל, בקהילה יש מאוד ערבות הדדית, כשיש אבל, באמת באים מכל הארץ, זה משהו, הקהילה מאוד מחוברת, מאוד משפחתית.

<רוביק דנילוביץ: בעבר, מה שקרה, שהיו ימים של אבל במקומות מסוימים הם היו סוגרים את חדרי המדרגות ואז התושבים שגרים בשכונה היו נזעקים והיו אומרים 'מה, זה חדר מדרגות משותף, למה סוגרים אותו' וזה יצר קצת יחסים לא טובים בין התושבים, בין השכנים.

<רוביק דנילוביץ: גם הנושא הזה של שבתות חתן ואירועים כאלה, שאגב, אף קהילה בבאר שבע לא מקבלת פריבילגיה כזאת, כולם שוכרים, כמו כל אחד, אולם ועושים את הדברים.

<רוביק דנילוביץ: יש גם קהילות בבאר שבע שלא תמיד ידם משגת, לא כולם פה עשירים, לא כולם פה הם בסוציואקונומי בינוני, יש פה גם אוכלוסיות דלות אמצעים, אבל אנחנו לא נותנים להם אולמות ואנחנו לא נותנים - - - פה עשינו משהו לפנים משורת הדין, אבל, שוב, בכללים, עם גבולות, שלצערי גם הגבולות האלה קצת קצת נפרצים.

<רוביק דנילוביץ: וזה עד איזה שעה ועושים רעש מעבר לשעה שמותר על פי חוק ומבקשים, בכל מה שקשור לנוהל שקשור לשתייה חריפה, בסוף זה יוצא אינטראקציה לא טובה עם התושבים.

<רוביק דנילוביץ: ואנחנו אומרים לאחינו, לאחינו, יהדות אתיופיה שגרים פה ואנחנו שמחים שאתם חלק מאיתנו, מה לעשות?

<רוביק דנילוביץ: יש דברים שהם לאט לאט, אני לא רוצה שאתם תהיו נבדלים, אנחנו רוצים שתהיו חלק מאיתנו.

<רוביק דנילוביץ: כל המרכזים שאנחנו גם בנינו וגם מקימים את החדשים, זה בסדר, זה נותן לכם מענים לצרכים הייחודיים, אבל מבחינתנו הקהילה האתיופית צריכה לקדם גם בפרויקטים נוספים שקיימים, במתנ"סים העירוניים, אנחנו רוצים לשלב אתכם בקהילה, שלא תהיו קהילה נבדלת ששייכת רק לעצמכם.

<רוביק דנילוביץ: אתם עם ישראל, אתם חלק מארץ ישראל, אתם חלק מהעיר באר שבע, אנחנו רוצים שתתערו בתוך הקהילה.

<רוביק דנילוביץ: נכון, יש צרכים מיוחדים ואנחנו עושים את זה, אנחנו לא מתעלמים, אנחנו לא עושים את זה עם כל קהילה.

<רוביק דנילוביץ: כל קהילה אחרת, מכל יהדות אחרת בעיר באר שבע, מקימים עמותה, העירייה רק מקצה להם קרקע והם מביאים את הכסף.

<רוביק דנילוביץ: פה עשינו לפנים משורת הדין, על אף שהקהילה, שתי העמותות, התחייבו שהם יביאו כסף לבניית המועדון, הבנתי מראש שכסף הם לא יכולים לגייס, אמרתי להם 'אנחנו נבנה מתקציבנו'.

<רוביק דנילוביץ: אנחנו לא עושים את זה עם אף קהילה, זאת אומרת באר שבע עושה מאמצים שהם באמת מאמצי יתר.

<רוביק דנילוביץ: לכן אני קורא לחברים שלנו, בני הקהילה, אי אפשר שכל אחד יקים קבוצה ויבוא לעירייה 'אני רוצה את המועדון שלי ואת בית הכנסת שלי'.

<רוביק דנילוביץ: אי אפשר יהיה לעבוד ככה.

<רוביק דנילוביץ: צריך לראות איך מתאחדים.

<רוביק דנילוביץ: אנחנו כולנו עם אחד.

<רוביק דנילוביץ: אז אני יודע שלפעמים יש חלק מהנוסח שהוא תיגרית, ב'שבו בנים', אני יודע, אז אנחנו מבינים שבחלק מהדברים צריך גם וגם, שיהיו שני נוסחים, הבנו את זה, אנחנו לא אטומים, אז יש ב'שבו בנים', יותר התיגרים שם, ועכשיו במועדון השני שלנו זה יותר אלה שיותר בשפה האמהרית.

<רוביק דנילוביץ: זה בסדר, אנחנו עושים את זה, אבל אי אפשר שכל קבוצה תבוא אחת לכמה זמן לעירייה וכל אחד ירצה מועדון משלו וכל אחד ירצה בית כנסת משלו.

<רוביק דנילוביץ: אין לנו יכולות לתת לכולם, אנחנו לא עושים את זה עם קהילות אחרות.

<רוביק דנילוביץ: פה עשינו דברים לפנים משורת הדין.

<רוביק דנילוביץ: לכן מה שאני מבקש, אנחנו בונים עכשיו מועדון חדש, אבל תתחברו לקבוצות הקיימות, אתם תהיו חלק.

<רוביק דנילוביץ: אנחנו לא בונים את זה למישהו ונותנים לו איזה משהו בלעדי, לא, זה שייך לעיר באר שבע, מקצים את זה לחברת כיוונים יחד עם אגף הרווחה והשירותים החברתיים, אולי גם משרד הקליטה יהיה חלק מזה ולכל אחד יהיו הזכויות שלו.

<רוביק דנילוביץ: אנחנו רוצים שאתם גם תשתמשו.

<רוביק דנילוביץ: אבל, שוב, לפי החוקים, לפי הכללים, לפי הנהלים, אתם חלק מהעיר באר שבע ובעיר הזו יש כללים לכל דבר.

<רוביק דנילוביץ: אם עושים אירוע, מתי הוא מתחיל, מתי הוא מסתיים, איזה כללים חלים עליו, מה מותר ומה אסור.

<רוביק דנילוביץ: יש דברים שקשורים לחינוך, אנחנו נותנים כל מיני תגבורים, תיכף שושנה גם תספר.

<רוביק דנילוביץ: אנא מכם, אנחנו רוצים שיהיה בינינו קשר טוב, אבל להתחבר ולא כל קבוצה שתתבדל, לא נוכל לתת לכולם את הצרכים שלהם, זה בלתי אפשרי, אין לנו את התקציבים האלה.

<רוביק דנילוביץ: הקהילה הזו זוכה לאקסטרה תקציבים בגלל שאנחנו מבינים את הייחוד ואת הצרכים באמת שלכם המאוד מאוד מאוד עמוקים.

<רוביק דנילוביץ: בואו נלך יד ביד ביחד ונעשה את הדברים.

<עולה מאתיופיה: סליחה, אתה אומר שלפני שנה גם באת לשם בבית הכנסת, אמרת מה שאמרת עכשיו - - -

<רוביק דנילוביץ: ובית הכנסת לא שופץ?

<עולה מאתיופיה: לא, הוא שופץ, אבל אני אומר על המועדון, שאנחנו נהיה מוגבלים.

<עולה מאתיופיה: אז אתה אומר ככה, גם אנחנו רוצים להיות מחוברים, אנחנו רוצים, מה, אנחנו לבד.

<עולה מאתיופיה: אמרת, 'אני לא נותן לכל אחד', אז גם עכשיו אתה אומר ככה, אז ככה אנחנו גם רוצים להיות יחד, לא אנחנו רוצים להיות - - - גם עכשיו, גם דיברנו, אז אמרנו - - - המועדון הזה, אז אמרתי לו, דיברתי איתו גם, עם מה נהיה בסוף כאילו?

<עולה מאתיופיה: אנחנו לא מרגישים גם עכשיו, אם נגיד אחר כך, אחרי שבונים - - -

אברהם נגוסה: מה הבעיה?

<רוביק דנילוביץ: הוא אומר שאחרי שהמועדון ייבנה הם רוצים להשתלב?

<שושנה סולומון: כן, הוא באמת צודק, הם באמת רוצים לקחת חלק במבנה החדש שהולך להיבנות.

<שושנה סולומון: הם באמת פנו אליי והם פנו גם לרשות, גם במכתבים וגם בפגישות, שהם רוצים מבנה לעשות שם את הטקסים, אם זה אירועים שמשמחים אותם, או אירועים פחות משמחים.

<שושנה סולומון: מה שקורה זה שב'שבו בבנים' המקום מאוד קטן וזה לא מאכלס את כל המוזמנים שלהם והם רצו להשתלב במבנה החדש שהולך להיבנות.

<שושנה סולומון: מה שקורה שם, מי שרוצה לקחת חלק במבנה החדש הוא צריך לאכול את השחיטה של הקייסים.

<שושנה סולומון: נשים את הדברים על השולחן, לא בעקיפין ולא זה.

<שושנה סולומון: מי שאוכל לפי השחיטה של הקייסים מוזמן להשתלב במקום הזה ולעשות את הפעילויות שלו ואת הטקסים.

<שושנה סולומון: ברגע שאתה לא הולך לפי השחיטה של הקייסים - - -

<רוביק דנילוביץ: אתה מבין למה אתם מכניסים אותנו עכשיו?

<שושנה סולומון: בגלל זה אין הסכמה.

יהודה גליק: זו אחת ההוכחות שהעדה הזו היא עדה של יהודים.

<שושנה סולומון: בתורה יש הרבה פרשנויות, כל אחד מפרש את זה בצורה אחרת וככה הם מתנהלים המון שנים וככה הם רוצים להתנהל וזה לא מתאים, זה לא מקבל את זה וזה לא מקבל את זה.

<שושנה סולומון: אחת ההצעות שהעליתי, גם לשני הצוותים, זה אולי לקחת את המבנה הזה ולבנות שני מטבחים שהם יביאו את הסירים ואת הכלים שלהם לפי ההלכות והדרשות, איך שהם עושים, לעשות את הטקסים שלהם, המטבח השני יאפשר לפי הקייסים ולפי ההלכה - - -

<רוביק דנילוביץ: אנחנו נבדוק את זה.

<רוביק דנילוביץ: אנחנו נבחן כל פתרון יצירתי.

<רוביק דנילוביץ: אני שומע את זה פעם ראשונה.

<שושנה סולומון: אני אמרתי את זה גם ל - - - המנהל של - - -

אברהם נגוסה: הם רוצים להיות חלק, אבל בעניין השחיטה יש הבדל, יש אלה שהולכים לפי הרבנות ויש אלה שהולכים לפי הקייסים.

אברהם נגוסה: אז מה שהם אומרים, 'אנחנו הולכים לפי הרבנות, לפי ההלכה פה בארץ, אז אמרו לנו לא להכניס את זה לשם'.

<שושנה סולומון: לא להביא את הכלים שלכם.

אברהם נגוסה: זו הבעיה.

<רוביק דנילוביץ: הבנתי, אני שומע את זה פעם ראשונה.

<רוביק דנילוביץ: אני אשב עם הצוות, נבחן את הנושא.

<עולה מאתיופיה: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (תרגום חופשי מהשפה האמהרית): מה שהם אומרים, שיהיו שני מטבחים וגם אנחנו נהיה שותפים לוועד.

<שושנה סולומון: אני חושבת שצריך לשבת ולראות איך בונים את זה ביחד.

מרדכי יוגב: אני רוצה להציע הצעה פרקטית, יכול להיות שיש אולמות חתונות שגם שם יש איזה משהו שהם עושים במעבר מכשרות כזאת, של מחפוד ושל רבנות.

מרדכי יוגב: אם נסתכל, יש סיכוי שמישהו יידע להגיד לך איך זה נעשה, כי זה קורה.

מרדכי יוגב: אני אישית פניתי, 'לא כשר פה', למה?

מרדכי יוגב: כשר לפי כשרות כזאת, מה עושים?

מרדכי יוגב: צ'יק צ'ק החליפו משהו ועשו - - -

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מודה לראש העיר.

<שושנה סולומון: שראש העיר ישמע את זה .

<שושנה סולומון: נקודה נוספת זה לגבי ההעסקה של המוקדים.

<שושנה סולומון: אנחנו כבר חצי שנה, גם שלומי יודע וכולם יודעים את זה, שאנחנו בחוסר ודאות לחלוטין.

<שלומי נומה: הדבר הזה סודר.

<שושנה סולומון: זה לא סודר, אנחנו לא עובדים של הרשות.

<שושנה סולומון: שום דבר לא סודר.

<שלומי נומה: אתה יכול לצאת, רוביק.

<שלומי נומה: רוביק מכיר את הסוגיה.

<שלומי נומה: אנחנו נעלה את זה, זה אחד הנושאים.

<רוביק דנילוביץ: ברכה והצלחה, בשורות טובות.

<רוביק דנילוביץ: תודה רבה.

<שלומי נומה: בגדול בחודש ינואר החליטה מדינת ישראל שהעובדים של המוקד עוברים להעסקה ברשויות והמקל עובר ממשרד הקליטה למשרד לשוויון חברתי.

<שלומי נומה: אבל במדינת ישראל כמו במדינת ישראל, אנחנו היום כבר ב-30.6 עוד מעט, לא עבר העברת מטה מסודרת, אנחנו היינו צריכים להוציא להם כבר הפסקת עבודה, אם אנחנו מסתכלים על זה כעירייה, משרד הקליטה סיים, אף משרד לא נתן לנו הרשאה תקציבית, לעיריית באר שבע ואנחנו לא פיטרנו אותם.

<שלומי נומה: היה הכי קל להגיד לשושנה 'תודה רבה, אין לנו מימון, אתם הולכים הביתה', אנחנו את כל העובדים ממשיכים להעסיק על חשבון חברת כיוונים ועיריית באר שבע כשהמקל עוד לא עבר למשרד לשוויון חברתי.

<שלומי נומה: זאת אומרת אנחנו לא יודעים איך נממן 700,000-800,000 של חמישה-שישה עובדים במוקד עד היום ואיך ההעברה שלהם מתחילה פה מול עיריית באר שבע.

<שלומי נומה: אז אנחנו עושים מאמצים גדולים כדי שזה יקרה וכדי שנשוּפה בסופו של דבר כי המטרה הייתה להיטיב עם עובדי המוקדים ולהכניס אותם למקום מסודר ולתת להם ודאות ושמו אותם באוויר.

<שלומי נומה: זה באמת נושא שהוא כואב ואני מבין מאוד את שושנה ואת הצוות שלה, שהם באי ודאות, על אף שאנחנו כעיר נתנו את הוודאות.

<שלומי נומה: אבל יש רשויות שהפסיקו את ההעסקה ושנתקלו באמת במבוי סתום.

<שלומי נומה: אז באמת חשוב לראות שהתהליך הזה, שכולם דיברו עליו ונפנפו בו והוציאו הודעות לעיתונות, 'הנה הכנסנו את העובדים', להכניס אותם באמת למסלול שהוא מסודר.

אברהם נגוסה: טוב שמעדכנים אותנו, כי הסידור שנעשה, אני שותף מהתחלה לנושא הזה ויש סיכום ששר האוצר מעביר את הכסף למשרד לשוויון חברתי, המשרד לשוויון חברתי הוא זה שיחלק לרשויות המקומיות והרשויות המקומיות קולטים אותם כעובדים מן המניין וההסתדרות גם חתומה על ההסכם הזה.

אברהם נגוסה: עכשיו אתם אומרים לי - - -

<שלומי נומה: עד היום לא הגיעה הרשאה תקציבית.

<שלומי נומה: וגם הפער הזה בין ינואר לבין עד שייקלטו, מישהו צריך לתת את התקציב הזה חזרה לעירייה כי היא שילמה את המשכורות מהרגע שמשרד הקליטה יצא.

אברהם נגוסה: אז אנחנו נקבל החלטה בוועדה שאנחנו נדבר עם הגוף המבצע.

<שושנה סולומון: חוסר הוודאות לא נותן לך לתפקד בצורה מושלמת כשאתה רוצה לתת מענה ויש המון המון צרכים בבאר שבע, שכל מי שיושב פה יודע מה קורה בתוך העיר באר שבע, עם כל ההתפתחות שלה.

אברהם נגוסה: האמת שאני רוצה קודם כל להביא למנכ"ל לשוויון חברתי, אם הוא יגיד שהאוצר לא העביר לו את הכסף אז אנחנו נלך לאוצר.

אברהם נגוסה: אבל אני חושב שזה היה - - - יושב ראש ההסתדרות היה, השרה לשוויון חברתי גילה גמליאל הייתה ויושב ראש השלטון המקומי, חיים ביבס, היה, כולם חתמו, אני הייתי שם, חגגנו.

אברהם נגוסה: עכשיו החגיגה לא ירדה למטה, אז אנחנו נדאג שזה יהיה.

<שלומי נומה: נכון.

<שלומי נומה: צריך לדאוג שגם זה מתחיל וגם שבתקופה הזו שלא פוטרו העובדים והם המשיכו לעבוד, שהרשות תקבל את התקציב שהיא שילמה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע ממשרד הרווחה, בבקשה.

<אתי כהן: עבודה והרווחה והשירותים החברתיים.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסו למה עשו משרד העבודה וגם הרווחה, שני המשרדים, בעניין קליטתם ושילובם של כל העולם, לא רק יוצאי אתיופיה.

<שלומי נומה: הם עשו מצגת ש - - -

<אתי כהן: אני רוצה להתייחס לשני דברים.

<אתי כהן: קודם כל לומר שמשרד העבודה והרווחה, דרורה, מפקחת משרד הרווחה, יושבת פה, למעשה אנחנו מקבלים תקציבים לכלל אוכלוסיית הרווחה בעיר, יש לנו גם תקציבים ייעודיים לקליטת עלייה, גם בתחום של ילדים, גם בתחום של נוער וגם בתחום של מבוגרים.

<אתי כהן: הפרויקט האחרון שלנו זה פרויקט למודל קליטה רווחתי שקיבלנו אותו, הוא פיילוט של משרד העבודה והרווחה.

<אתי כהן: ממה שאני הבנתי, הוא מסתיים בסוף שנת 2017.

<אתי כהן: אכזבה מאוד מאוד גדולה.

<אתי כהן: הפרויקט הזה עשה חיבור עם חברת כיוונים, החברה לתרבות הפנאי, ולמעשה העמדנו עובדת סוציאלית יחד עם רפרנטית, יחד עם כל הפסיליטיז וכל האפשרויות של חברת כיוונים על מנת לסייע לעולים מאוקראינה וארצות אחרות להשתלב בעיר באר שבע.

<אתי כהן: לאחר תהיות ומחשבות אני חייבת לומר שבסופו הפרויקט מאוד מאוד מאוד סייע לעולים להשתלב בקהילה.

<אתי כהן: רק מקרים מורכבים הופנו לאגף הרווחה לפתיחת תיקים ואותם מקרים שניתן להסתייע בהם ולשלבם בקהילה, שזאת מטרת העל שלנו, הצלחנו לשלב אותם בהצלחה מאוד מאוד גדולה.

<אתי כהן: ויעידו על כך העולים שהיו בוועדת ההיגוי שלנו וסיפרו את התהליך המשמעותי שהם עברו.

<אתי כהן: אז, אדוני יושב ראש הוועדה, אני מאוד מאוד מבקשת לטפל בהארכת הפרויקט.

<אתי כהן: אנחנו גם נוציא מכתב למנכ"ל המשרד, משרד העבודה והרווחה, על מנת לאפשר המשך פרויקט חשוב ומשמעותי זה.

<אתי כהן: אני מאוד מאוד אשמח להתערבות ולמעורבות שלכם.

<אתי כהן: מנכ"ל משרד הרווחה, אני אוציא לו מכתב מסודר בחתימה ובהעתק ראש העיר, על מנת שיבין את המשמעות, איך אנחנו יכולים לקלוט בקליטה מיטבית את העולים ולסייע להם להשתלב בכל המערכות, אם בחינוך, אם בפנאי, אם בתעסוקה וכו'.

<אתי כהן: הנקודה השנייה שכבר עלתה כאן זה לגבי הנושא של יוצאי אתיופיה.

<אתי כהן: יוצאי אתיופיה יוצאים ממרכזי הקליטה לקהילה, כ-250 משפחות יצאו לאחרונה, בארבע השנים האחרונות, לקהילה, אם זה ברכישת דירה, אם בדיור, אם בשכירות.

<אתי כהן: כאשר הם מגיעים לשירותי הרווחה ואנחנו אמורים לסייע להם אין סל שירותים ספציפי לשילובם בקהילה.

<אתי כהן: אם זה בצד של צרכים מיוחדים, מה שנקרא ציוד ביתי, הם יוצאים עם ציוד דל יחסית ממשרד הקליטה והם אמורים אחר כך להשתלב.

<אתי כהן: לא מספיק תמיד הציוד והם זקוקים לסיוע.

<אתי כהן: הדבר הנוסף, כל הנושא של תרגום למשפחות, הרבה מאוד משפחות יוצאות לקהילה ללא ידיעת השפה והם מתקשים בשילוב בקהילה.

<אתי כהן: מאוד מאוד חשוב לסייע באנשים בסמך מקצועי שיסייעו וילוו את המשפחות בקליטה בקהילה.

<אתי כהן: הרבה פעמים הם נשארים הרבה שנים במרכזי הקליטה, יותר שנים ממה שאולי ייעדו להם וכאשר הם יוצאים לקהילה אנחנו בתפר הזה מתקשים ואני חושבת שיש צורך בסלים ייעודיים מיוחדים לקהילה ואני מבקשת לדון בזה בצורה מאוד מעמיקה.

<אתי כהן: אני אשמח להעביר לכם מסמך מסודר בעניין.

אברהם נגוסה: נשמע את משרד הקליטה בנושא הזה.

אברהם נגוסה: אני יודע שבמשרד הרווחה יש גם פרויקט של ארבע שנים, שהממשלה אישרה.

<אתי כהן: אנחנו נכנסנו ל'הדרך החדשה', לא נכנסנו לתכנית החומש.

אברהם נגוסה: לא, תכנית החומש מתה כבר.

אברהם נגוסה: אבל 'הדרך חדשה', לא קיבלתם את התקציב?

<אתי כהן: קיבלנו ב'הדרך החדשה' תקציבים ייעודיים לבני נוער, המוקד הוא בני נוער, זה גם לתמיכה במשפחות.

<אתי כהן: התחלנו, כל התכניות שלנו ב'הדרך החדשה' פועלות.

<אתי כהן: אני מעלה את הצורך הנוסף בליווי המשפחות, כלל המשפחות יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: זה עד 15 שנה משרד הקליטה מלווה את העולים איתכם ביחד.

<אתי כהן: לא כאשר הם יוצאים לקהילה.

<אתי כהן: כאשר הם יוצאים לקהילה הם עוזבים את משרד הקליטה ועוברים אלינו.

אברהם נגוסה: לא, משרד הקליטה יתייחסו בוודאי, שיש את העניין של קליטה בקהילה.

אברהם נגוסה: בכיוון הזה מי שזכאי עד 15 שנה, בנושא של יוצאי אתיופיה, ו-10 שנים לעולים אחרים, וזה, בשיתוף פעולה כמובן עם המשרדים האחרים, אתם יכולים.

אברהם נגוסה: אני אשמח לשמוע ממשרד הקליטה.

<נטלי גרנד: לגבי היציאה ממשרדי קליטה, העולים מקבלים 5,000 שקל עבור רכישת ציוד.

<נטלי גרנד: 5,000 שקל זה מה שמתוקצב ואנחנו משלמים לכל משפחה.

<נטלי גרנד: מענק עזיבה של מרכזי קליטה.

<קריאה: מאז עד 15 שנה והפסקה של סיוע לכוח אדם אז אנחנו מתקצבים בבאר שבע רק לנושא של פעילות וזה כ-230,000 שקל לשנה, השנה תוקצב, וזה הסכום לטובת הפעילות עם הקהילה.

יהודה גליק: השאלה אם אפשר לדבר על דברים, למשל בעלי עסקים מסוימים, איזה התאגדות של קבוצה, נגיד הולכות מאה משפחות לעזוב השנה, שיכינו להם איזה שהיא חבילה של ציוד ביתי, שיוכל אולי להוריד את המחירים ויכול להקל.

<שושנה סולומון: עדיין 5,000 שקל זה לא - - -

יהודה גליק: אין ספק ש-5,000 שקל זה לא מספיק, זה השתתפות.

<שושנה סולומון: צריך לתת את הדעת על המעבר שלהם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מבקש להמשיך עם משרד הקליטה.

<קריאה: אני רק אומרת, התקציב שאנחנו היום מתקצבים הוא רק לפעילות, שושנה יכולה להרחיב על זה יותר כי היא מפעילה את התכניות.

<קריאה: נכון שבתפר הזה היו הרבה עוגמות נפש, כמו שעכשיו הועלה, אני חושבת שלא כולם יודעים את המשמעות של ההיפרדות הזאת.

<קריאה: רצו להיות חלק מהקהילה, רצו את ההיפרדות ממשרד הקליטה, לטוב ולרע אולי בסיפור הזה, כי פתאום נוצר איזה שהוא ואקום שהפנייה אלינו ואנחנו כבר לא עוסקים בזה, וכמו שנאמר כאן, המשרד האחר לא הפך את זה למעשי.

אברהם נגוסה: כלומר אתם פועלים במימון פרויקטים לתכניות לקליטתם ושילובם של העולים דרך - - -

<שושנה סולומון: מוקד קליטה.

<קריאה: דרך למעשה הרשות.

<קריאה: הזרוע המבצעת מטעם הרשות, אנחנו אפילו לא אומרים שהיא צריכה לעשות את זה, אבל הזרוע המבצעת זה דרך מה שהיה קרוי המוקד.

<נטלי גרנד: אני גם רוצה להוסיף, אבל בנוסף לתקציב שאנחנו מממנים לפעילות דרך קליטה עירונית, והם יספרו על העבודה שהם עושים, בנוסף לכך כמובן משרד העלייה והקליטה ממשיך ללוות את העולים בתחומים המקצועיים, שזה בתחום תעסוקה.

<נטלי גרנד: אנחנו נותנים אפשרות לרכוש שפה בעברית תעסוקתית, אנחנו נותנים ואוצ'רים לרכישת מקצוע, בעצם כל אחד זכאי עד 15 שנה לקבל ואוצ'ר לרכישת מקצוע.

<נטלי גרנד: האנשים שבאמת עומדים בקריטריונים של דיור ציבורי ולא מסוגלים לרכוש אפילו במענקים את הדירות בבאר שבע, יש אפשרות לדון בהם בוועדות דיור והם מקבלים דיור ציבורי בבאר שבע.

<נטלי גרנד: כל הדברים האלה אנחנו ממשיכים ללוות.

<נטלי גרנד: בנוסף גם כמובן אם יש יזמים מקרב הקהילה אנחנו מלווים אותם עם יועצים מקצועיים בתחום יזמות ונותנים הלוואות לפתיחת עסק.

<נטלי גרנד: מי שרוצה ללמוד כמובן זכאי לקבל ממשרד העלייה והקליטה את הסיוע בשכר לימוד וכל הדברים המקצועיים עדיין נמצאים אצלנו.

<נטלי גרנד: לפעילות בתוך הקהילה יש יותר מ-230,000 שקל לפעילות, שזה בעצם 75% שהמשרד נותן, בנוסף מוסיפה גם העירייה עוד סכום כסף לפעילות וכאן אלה התכניות שאני חושבת שהקליטה העירונית תפרט יותר.

<יהודית גיגי: אפשר להוסיף עוד משהו?

<יהודית גיגי: משרד החינוך, האגף לחינוך מבוגרים, בעניין קליטה לשונית, כיתות המשך.

<יהודית גיגי: בקהילות השונות, יחד עם שותפים, מחברת כיוונים, מ'שבו בנים', מהמוקד לקליטת עולי אתיופיה, אנחנו פותחים לפי דרישה כיתות המשך להמשך שיפור השפה העברית.

<יהודית גיגי: אני מדברת על העיר, בשנה הזאת למדו בערך 75 אנשים, גברים ונשים, יש לנו גם קבוצה של ארבע מורות שהן בנות העדה והן עושות את מלאכת הגישור ואת מלאכת ההוראה ויש היענות שהולכת ומתפתחת בתחום הזה.

<יהודית גיגי: זאת אומרת גם אחרי שהעולה יצא ממרכז הקליטה, בשכונות עצמן ובכל מקום שיש - - - יחד עם זאת יחד עם אוניברסיטת בן גוריון, יש לנו תכנית קדמה, שאנחנו נותנים פיקוח פדגוגי, שהם פותחים את הדלת לכל מי שרוצה ללמוד עברית בערב, מבין עולי אתיופיה.

<יהודית גיגי: אחרי האולפנים.

אברהם נגוסה: את מדברת על - - -

<יהודית גיגי: ותיקים.

<יהודית גיגי: אנחנו נשמח אם יבואו יותר.

<יהודית גיגי: יתרה מזאת, אנחנו גם עשינו מעקב אחר המתגיירים וכאלה שלא עברו את המבחנים עם בית הדין בשנים האחרונות, יש לנו מורים דוברי אמהרית שילמדו אפילו בקבוצות קטנות כדי לסייע ולהעביר ולהביא למה שנקרא 100% הצלחה.

<יהודית גיגי: זאת אומרת אנחנו ממשיכים לעטוף את העולים הוותיקים אפילו אחרי 15 שנים.

<שלומי נומה: אנחנו הכנו פה מצגת של הפעילות שלנו.

אברהם נגוסה: נראה את המצגת.

<קריאה: אולי רק להגיד שני משפטים.

<קריאה: אחד, לחזק.

<קריאה: אם יש עיר שהיא כל מילה מיותרת, רק לחזק ולומר שהיא באמת רואה והיא באה ממקום של מעורבות ולא התערבות ולא פטרנליזם ובאמת רואה לגמרי, אני יכולה להעיד, באופן מיטבי ביותר.

<קריאה: כל אחד וכל קהילה וכל אדם.

<קריאה: זה עושר של יצירתיות, יבורכו, על מנת לאפשר את השלב הבא למעבר עם התרבות, עם כל החוזק של כל הגלויות וביניהם יוצאי אתיופיה שהביאו איתם עושר אדיר ואני רואה את זה בפעילויות ובליווי.

<קריאה: מה שאני רואה, בכל זאת להציף את זה במשרד שלי, קודם כל במצבים האלה לנסות לחבר ולחזק, יש ממשקים, אבל לחזק אותם בשלב שאני רואה מעבר לעצמאות, ממרכזי הקליטה לקהילה, שבעצם זה התחום שאני אחראית עליו, כל הכוחות של הקהילה והחיבור והמעבר, אני אציף את זה למשרד, לראות איך מעבים את השלב הזה.

<קריאה: כמובן גם בהיבט של הליווי הפרטני.

<קריאה: פעם היה גורם שהיה מסייע וכו', איך להתארגן אחרת ואני מציפה פה על השולחן הזה, הציוד שנותנים להם הוא כבר ממש לא לעניין, אני אציף את זה למשרד, כדי להתחיל בחיים עצמאיים בצורה יותר מיטבית.

<קריאה: אני חושבת שהפערים האלה, אני הולכת להציף אותם, להציע הצעות ושיתוף הפעולה, באמת, מראש העיר ואגף הרווחה והקהילה וכולם, אני חושבת שדרוש רק עוד קצת מאמץ ולחבר את הדברים.

<קריאה: תודה רבה לכם ויישר כוח.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו נראה את המצגת.

<אליסה ז'לודקוב: שלום לחברי הוועדה המכובדים.

<אליסה ז'לודקוב: אנחנו רואים את הגעתכם כהתעניינות מה ייחודי יש בבאר שבע, על מנת לראות מה קורה וברשות

<אליסה ז'לודקוב: כם אני אתחיל מזה שייחודי בבאר שבע, שרוביק הוא מחזיק תיק הקליטה היחיד בכל הארץ שעושה את זה בעצמו.

<אליסה ז'לודקוב: בזה אנחנו מרגישים מעורבות שאנחנו כולנו ביחד.

<אליסה ז'לודקוב: שימו לב, הקליטה בשטח זה לא רק למשרד הקליטה, יש המון משרדים שאנחנו תלויים בהם ומה קורה?

<אליסה ז'לודקוב: בואו נסתכל בכל משרד.

<אליסה ז'לודקוב: משרד קליטה עשה קפיצת דרך, המציא פרויקטורים, בקהילה האחרונה בבאר שבע יש לא רק רוסים ואתיופים, יש, כמו שרוביק אמר, מ-80 מדינות ואנחנו באמת צריכים את הפרויקטורים בכל מיני שפות, שהם ילוו את האנשים.

<אליסה ז'לודקוב: מה משרד הקליטה האהוב שלנו?

<אליסה ז'לודקוב: נתנו פרויקטורים ולוקחים חזרה, נותנים, לוקחים חזרה.

<אליסה ז'לודקוב: זה משרד הקליטה.

<שלומי נומה: זו מצוקה גדולה שמעלה אליסה.

<שלומי נומה: לדוגמה, פרויקטור שהיה של עולי צרפת, אנחנו משקיעים בזה לא מעט תקציב ופתאום הודיעו שאין.

<שלומי נומה: עכשיו, אנחנו לא נפטר את הבן אדם שמתעסק בעלייה מצרפת כי לא הגענו למספר הדרוש, אנחנו רוצים להעמיק ולעלות, אז זה נופל בסוף על הכתפיים של העירייה.

<אליסה ז'לודקוב: כנ"ל דובר אנגלית.

<קריאה: אני רוצה להוסיף, העובדה שיש לכם פרויקטור דובר אנגלית בעיריית באר שבע, אין דוגמה לזה בשאר הדרום וזה נהדר ואנחנו רואים את העלייה של עולים דוברי אנגלית לעיר באר שבע, בזכות העבודה הנהדרת.

<אליסה ז'לודקוב: תודה רבה.

<אליסה ז'לודקוב: אז מה שאני רוצה להגיד שכל משרד עושה לנו בעיות משלו.

<אליסה ז'לודקוב: למשל הרווחה, כמו שאתי אמרה, פרויקט מדהים, קליטה רווחתית, אבל מה?

<אליסה ז'לודקוב: עד סוף שנה, תעשו עד מתי שאתם רוצים.

<אליסה ז'לודקוב: אתה רוצה משרד החינוך?

<אליסה ז'לודקוב: נותנים לנו מגשרים.

<אליסה ז'לודקוב: היום היו מגשרים דוברי רוסית ואמהרית, עכשיו נותנים גם לשפות אחרות, אבל ב - - -

אברהם נגוסה: נותנים לצרפתית?

<אליסה ז'לודקוב: צרפתים, אנגלים, פורטוגזים, ספרדית.

<אליסה ז'לודקוב: אנגלית לא נתנו, הפעם לא נתנו.

<אליסה ז'לודקוב: אבל מה?

<אליסה ז'לודקוב: נותנים משכורת כה קטנה שאנשים לא רוצים להתקבל לחצי משרה.

<אליסה ז'לודקוב: פשוט להמחשה, אני הולכת הלאה.

<אליסה ז'לודקוב: משרד הבריאות, מצוין, אנחנו מביאים רופאים, אתם עכשיו תראו כמה רופאים אנחנו קולטים בעיר באר שבע, אבל אין בשבילם תקנים.

<אליסה ז'לודקוב: משרד הבריאות לא נותן.

<אליסה ז'לודקוב: מה שקשור לעולי אתיופיה, אני חושבת שרק אצלנו יש גברת כזו משכילה, שעכשיו עושה עוד תואר ועוד תואר, ועכשיו תואר בעבודה סוציאלית.

<אליסה ז'לודקוב: זה טוב ויפה, אבל זה כבר דנו, נכון?

<שלומי נומה: הלאה, בואי נמשיך, הראינו את הקשיים.

<אליסה ז'לודקוב: הראינו, נמשיך הלאה.

<אליסה ז'לודקוב: אז אנחנו עובדים בשטח על בסיס תיאום ציפיות, זה קשור לבן אדם לכל הקהילה ומצד שני עיריית באר שבע, מה היא יכולה לעשות בשביל לתאם את הציפיות של האנשים.

<אליסה ז'לודקוב: אני לא צריכה ללמד אתכם שלפי קודים תרבותיים, לפי גיל, יש ציפיות שונות.

<אליסה ז'לודקוב: הפרויקטורים שלנו, כולל אתיופים, עובדים על תיאום הציפיות ועובדים את זה לפי הסטטיסטיקה.

<אליסה ז'לודקוב: לא מספיק ללמוד תיאום ציפיות של החבר'ה שיושבים כאן, התחושה טיפה אחרת, הגישה אחרת, אז אנחנו עושים את זה כמנגנון.

<אליסה ז'לודקוב: תיאום ציפיות לוקח בחשבון את הסטטיסטיקה ועל בסיס זה לפעול, ושימו לב, בעיר שלנו כל העבודות האלה, גם רווחה, גם חינוך, גם קליטה, כולנו ביחד.

<אליסה ז'לודקוב: זה מה שראש העיר החליט, שאנחנו צריכים להיות ביחד וזה סינרגיה, כי הפרויקטורים שלנו כולם משכילים, יש פסיכולוגים, יש עובדת סוציאלית.

<אליסה ז'לודקוב: עכשיו מה שקשור לנתונים.

<אליסה ז'לודקוב: בצבע כחול זה יוצאי אתיופיה, בצבע סגול זה השאר.

<אליסה ז'לודקוב: שימו לב, במה שקשור ליציאה מאתיופיה, ב-2012 היה שיא של העלייה ועכשיו, בשנת 2016 הגיע אחד.

<אליסה ז'לודקוב: אבל לא משנה, אנחנו כולנו ביחד.

<שלומי נומה: 5,500 עולים בסך הכול בכל השנים.

<אליסה ז'לודקוב: שימו לב, זה לפי השפות.

<אליסה ז'לודקוב: זה רק 16', שנה שעברה.

<אליסה ז'לודקוב: למה חשוב לנו שפות?

<אליסה ז'לודקוב: כשאנחנו נכנסים לקהילה, את הקליטה הראשונית לפני השפות, בשביל זה אנחנו צריכים לעולי אתיופיה לעשות את זה, אבל שאר הדברים אנחנו עושים במתנ"ס ועובדים מהתחלה לפי השפות.

<אליסה ז'לודקוב: גם רוצים מגשרים ופרויקטורים לפי שפות.

<שלומי נומה: אוקראינה בעיקר.

<אליסה ז'לודקוב: כן, שימו לב, שם 15 מדינות.

<אליסה ז'לודקוב: אם לדוברי ספרדית זה 8-9 מדינות, מדרום אמריקה, כאן זה 15.

<אליסה ז'לודקוב: שימו לב מה קורה, אנחנו קולטים רופאים.

<אליסה ז'לודקוב: יש תכניות מסוימות, רופאים, איך אנחנו מכשירים, איך אנחנו משקיעים, אבל מה קרה?

<אליסה ז'לודקוב: אתם רואים את זה?

<אליסה ז'לודקוב: מתוך 74 54 יצאו למרכז ולקחו אותם בידיים פתוחות.

<אליסה ז'לודקוב: הם אהבו את באר שבע, אנחנו עשינו הכול, הם כבר הסתכלו באיזה שכונה הם רוצים לקנות דירה, הם למדו הכול.

<אליסה ז'לודקוב: אותו דבר עם המתכנתים.

<אליסה ז'לודקוב: אנחנו רוצים לשנות את האיזון.

<אליסה ז'לודקוב: עכשיו אני חוזרת לזה, אנחנו מקווים מאוד שאתם תעזרו לנו שהסגנון שאנחנו עובדים, כל המשרדים ביחד, שם ופה, שלא נותנים, תעלו את הנושא ומפני שאנחנו עובדים ביחד אנחנו לקחנו על עצמנו את התעסוקה.

<אליסה ז'לודקוב: לא הייתה תעסוקה אצלנו, כי תעסוקה שעושות חברות ההשמה, הם עושים חור, הם לוקחים בן אדם וסותמים את החור לפי בן אדם שהגיע.

<אליסה ז'לודקוב: לא, אנחנו עושים אחרת, אנחנו לומדים את המקצועות של האנשים שהגיעו, ואנחנו עשינו לימודים ולמדנו, יש 155 מקצועות אצל 5,000 אנשים, מתוכם רופאים, מהנדסים, מטפלים, כולם יש, אנחנו עובדים ובשביל זה פתחנו תעסוקה, אנשים עובדים בגרושים, אבל אנחנו עושים ושמים אנשים במקום ואנחנו בקשר עם המעסיקים, כל מיני, והם עכשיו עומדים בתור ושואלים 'יש דוברי שפה כזו?

<אליסה ז'לודקוב: '

<שלומי נומה: זאת אומרת המחלקה הפכה להיות קונדינטור בין המעסיקים לבין העולים באמצעות הפרויקטורים.

<אליסה ז'לודקוב: עכשיו אתם רואים שזה עבודה לפי שפות.

<אליסה ז'לודקוב: יש דוברי ספרדית, אנגלית, יש רוסית ויש אמהרית כמובן.

<אליסה ז'לודקוב: הודות למה זה קורה?

<אליסה ז'לודקוב: אנחנו עובדים לפי הגיל ואנחנו עובדים לפי הצרכים של החינוך, והודות למה זה קורה?

<אליסה ז'לודקוב: כי רוביק הבין את זה.

<אליסה ז'לודקוב: מה שאנחנו לא מקבלים מהמשרדים העירייה משלימה את זה וכשאנחנו באים למשרדים ואומרים להם 'בבקשה', 'אה, שרשות העיר תעשה את זה', רשות העיר עושה, אבל תדעו לכם, הנה רוביק יושב עם הרופאים, חלקם כבר לא בעיר.

<אליסה ז'לודקוב: זהו, אני סיימתי, תודה על ההקשבה.

אברהם נגוסה: השאלה שלי, הפרויקטורים, לפני שהם מסיימים את העבודה, מקצצים להם, זה מה שאמרת בהתחלה.

אברהם נגוסה: העבודה קיימת, אבל הם מסיימים.

<אליסה ז'לודקוב: למה?

<אליסה ז'לודקוב: הם עושים את זה לפי הסטטיסטיקה, לפי כמות המגיעים, אבל זה לא אומר שאם השנה דוברי ספרדית הגיעו פחות, אז יש לזרוק את אלה שהגיעו, כי פרויקטור זה בן אדם שעושה להם פרויקט מהתחלה, משדה התעופה, עד שיש מימוש עצמי בהיררכיה של הצרכים.

<אליסה ז'לודקוב: לכן הפרויקטורים, דוברי אמהרית, דוברי רוסית ו - - - זה צריך להיות יציב.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

מרדכי יוגב: כמה תקנים משרד העלייה והקליטה נותן פה למגשרים?

<שלומי נומה: המגשרים, נותן אותם משרד החינוך.

<שלומי נומה: כמה מגשרים יש?

<שלומי נומה: כמה תקנים?

<אליסה ז'לודקוב: מגשרים נותן משרד החינוך, הוא נותן שלושה מגשרים ורכזת בחצי משרה, עדיין לא יכולים להפעיל, כי האנשים לא מסוגלים ללכת לפי המשכורות האלה, כי זה חצי משרה.

<שלומי נומה: אז שלושה וחצי תקנים?

<אליסה ז'לודקוב: אפשר להגיד ארבעה.

<קריאה: משרד העלייה והקליטה מממן פרויקטורים, בעצם לשנת 2017 אנחנו מקצים 405,000 שקל, אנחנו מממנים שני תקנים לדוברי רוסית, חצי תקן דובר אנגלית, חצי תקן דובר ספרדית וזהו.

<קריאה: לאמהרית יש מוקד שלם.

<אליסה ז'לודקוב: אבל צריך משרות מלאות.

מרדכי יוגב: כל הכבוד.

אברהם נגוסה: מצדי אין שאלות, אם יש שאלות לחברי הכנסת על המצגת?

אברהם נגוסה: אוקיי, אז אנחנו מתקדמים.

<יעל ששון: אני אקדים ואומר שבאר שבע היא עבורנו מודל לקליטת עלייה מיטבית.

<יעל ששון: ראש העיר אמר, באמת יש מודל קליטה מיטבית, מ-95 מדינות, בשיתוף פעולה עם כל האגפים כאן.

<יעל ששון: אם אנחנו מדברים על תלמידים יוצאי אתיופיה, שעלו מאתיופיה, 691 תלמידים פה בעיר באר שבע, שמקבלים מענה בכל המסגרות.

<יעל ששון: יש משולבים בבתי ספר טובים וחזקים, כי זו המדיניות של מנהלת המחוז, לתת להם מענה.

<יעל ששון: גם אנחנו מובילים את הנושא של 'הדרך החדשה', יוצאי אתיופיה ילידי הארץ שמונים כאן

<יעל ששון: כ-250 - - - שמקבלים את המענה.

<יעל ששון: מלבד זאת יש לנו עולים מאוקראינה שאנחנו נותנים מענה.

<יעל ששון: לקראת הקיץ יינתן מענה לכל התלמידים העולים.

<יעל ששון: אני רק חושבת, מישהו אמר כאן את זה בהקשר של הרווחה, אני חושבת שכדאי לחשוב על להעלות את טווח הזכאות לתלמידים עולים מארצות שאינן - - - כמו - - - שלעולים מאוקראינה ורוסיה, שנה זה לא מספיק, כל הזמן זה שנה אחורה, ינואר 17', ינואר - - -

מרדכי יוגב: יעל, האם את מורידה את זה למטה למערכת החינוך?

מרדכי יוגב: אני אדבר על זה למעלה.

<יעל ששון: אנחנו כל הזמן מדברים על זה, יש פה נציגה נהדרת - - - היא מעלה את זה.

<יעל ששון: אנחנו בשטח רואים כמה אנחנו זקוקים לעוד - - -

מרדכי יוגב: אין ספק שמערכת החינוך, כל מי שעובר אותה מגן הילדים ועד התיכון והאקדמיה, היא האולפן לקליטת הדור הבא ואיזה ואוצ'ר מקבל הילד העולה, כפי ששר החינוך, אני מדבר כרגע כדי לבנות משהו - - - בצפון מתן ואוצ'ר לפעילות לא פורמלית אחר הצהריים, לכל ילד.

<קריאה: משרד החינוך נותן?

מרדכי יוגב: כן, בצפון.

מרדכי יוגב: האם אני יכול ליישם בגישה שלכם ואוצ'ר, כאחת שהיא במטה של ריכוז קליטת עלייה מיטבי, ואוצ'ר לכל ילד עולה?

מרדכי יוגב: עם לו"ז.

מרדכי יוגב: קלטתי אותו, גם אם הוא נכנס לארץ כזמני, כי הוא עוד לא החליט שהוא עולה, אני יודע שיש לי, לא משנה, את רינה בכיתה ב' ואת אחיה דוד עולה ל-ט', אני שולח לבאר שבע שני - - - אני יודע לשכלל את זה בתוספת, אולפן, עולה, מגשר וזה וזה ולתת לו את הוואוצ'רים לפעילות הלא פורמלית.

מרדכי יוגב: לחשוב על עוד - - - בצפון זה נעשה, אני חושב שצריך לעשות בשנים הללו לכל ילד עולה.

<יעל ששון: לפעמים זו יוזמה פרטית של רשויות שהם כן עושים.

מרדכי יוגב: כן, ברור לי.

מרדכי יוגב: באר שבע, אנחנו יודעים, יודע היושב ראש, לא נגיד איזה עיר, כדי לא להגיד לשון הרע, אבל אנחנו נלחמים, ברוך ה', בזה שהמגשר של בני המנשה לא יהיה דובר רוסית, שהמגשר של הרוסים לא יהיה דובר צרפתית.

מרדכי יוגב: בסדר, סתם אני צוחק.

מרדכי יוגב: אנחנו מרגישים שפה יש עבודה טובה, אני מחפש מה עוד שנעשה כדי שיהיה עוד יותר טוב.

<שלומי נומה: לדעתי זה באמת גם להגדיל את זה בשנה וגם לעזור ב - - - למעשה הפנים של קליטת העלייה זה הפרויקטורים ואתם תפגשו אותם עוד מעט.

<שלומי נומה: אם אין פה עיר שמממנת את השכר שלהם, שלפחות עוד שלושה תקנים מעבר לשלושה שהמשרד נותן, זה לא קורה.

<שלומי נומה: זה עניין של ביצה ותרנגולת, אם לא יהיה פרויקטור שיעסוק בזה לא יגיעו עולים.

<שלומי נומה: זה העניין.

<שושנה סולומון: שגם מטפל בעולים שנמצאים כאן כדי שהשרידה שלהם תהיה שרידה מיטבית, זאת אומרת לא רק להביא עולים, אלא גם לטפל בעולים שנמצאים כאן כדי שבאמת - - -

<קריאה: בקליטה, לא בהישרדות.

<שושנה סולומון: יש כאלה ששורדים, יש כאלה שצומחים.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לעשות כמה שיותר ובאמת לעזור לאלה שמגיעים לפה וגם לעודד עלייה, שיבואו.

אברהם נגוסה: אני בעניין של הקטע של השילוב, איך אתם עובדים עם משרד הקליטה בעניין הזכאות שלהם לחינוך לא פורמלי.

אברהם נגוסה: האם משרד הקליטה משתתף עד 10 שנים, עד 15 שנה.

<קריאה: כמו שאני מבינה משרד החינוך לא מטפל במשהו לא פורמלי.

אברהם נגוסה: אני אתן לך דוגמה.

אברהם נגוסה: אמרת 690 ילדים עולים, דוגמה אני נותן, 1,203, אני מבין, משרד הקליטה לא שם, אבל ל-690 משרד הקליטה חייב ולכן אני אומר, האם משרד הקליטה משקיע ב-690 בעניין תכניות אחרי הצהריים?

<קריאה: אני אשמח להגיד.

<קריאה: כי בעצם אנחנו כמשרד העלייה והקליטה לא יכולים להיכנס לפעילות בשעות העבודה הפורמליות ובגלל זה יש לנו תכניות לאחר הלימודים הבסיסיים, כמו שהם צריכים להיות.

<קריאה: אז יש לנו תכנית פל"א, לעזור לעולים שנמצאים עד חמש שנים בארץ, או ליוצאי אתיופיה עד 15 שנה בארץ, להעלות את ההישגים - - -

אברהם נגוסה: לאחרים למה חמש שנים?

אברהם נגוסה: 10 שנים.

<קריאה: 10, סליחה, זה השתנה השנה.

<קריאה: אתה צודק במאה אחוז.

<קריאה: זה השתנה.

<קריאה: זה מה שיש לנו.

<קריאה: בנוסף הפעילות הבלתי פורמלית, כמו שאמרתי, אנחנו מעבירים תקציבים לקליטה עירונית, להפעלה בתוך המוקד, או תם 230,000 שקל, והתכניות שהוגשו השנה לשנת 2017, יש שם לא מעט פעילות לילדים, שאנחנו כמשרד אישרנו את התכניות האלה ושושנה יכולה לספר איך זה עובד כבר חצי שנה בתוך המוקד, כי אנחנו רואים כתובת ישירה בטיפול בפעילות בלתי פורמלית, גם למבוגרים וגם לילדים, וזו הרשות.

<קריאה: הרשות בעצם מפעילה את התכניות האלה.

<קריאה: אני רק רוצה לציין שבאמת יש שיתוף פעולה מלא בין משרד החינוך למשרד העלייה והקליטה בקליטת העולים בתוך הרשויות.

<קריאה: אם אנחנו נמצאים באיזה שהיא בעיה עם ילד מסוים אנחנו מתכתבים במייל והבעיה באמת מוצאת את הפתרון שלה והעולה מקבל את הסיוע שנדרש.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע התייחסות של הסוכנות היהודית.

אברהם נגוסה: אתם רוצים להתייחס?

אברהם נגוסה: תסבירי לנו מה אתם עושים כדי לחזק את הרשות המקומית על מנת שהעולים שעוברים ממרכז הקליטה - - -

<אלין אבוהרון: על מנת לשמר את הקשר, העברת אינפורמציה.

<אלין אבוהרון: שמי אלין, אני מנהלת מרכז קליטה נורית.

<אלין אבוהרון: מרכז קליטה נורית זה בעצם מרכז שבנוי על מודל חדש, שקולט עולים מכל העולים.

<אלין אבוהרון: יש לנו עולים מ-15 מדינות ובעיניי, כאחת שניהלה מרכז רק ליוצאי אתיופיה, זה מדהים וזה בעצם המיקרוקוסמוס של החברה הישראלית.

<אלין אבוהרון: כל הפעילויות הן משולבות וכולם ביחד ומועדון הילדים ביחד וחגים ביחד וזה באמת נכון לקלוט עולים בצורה הזאת.

<אלין אבוהרון: במרכז קליטה יש כל יום פעילות לא פורמלית לילדים.

<אלין אבוהרון: כל יום, משעה ארבע עד שעה שבע, בימים ראשון עד חמישי יש פעילות במועדון הילדים.

<אלין אבוהרון: ברגע שהם יוצאים לדיור קבע זה הופך להיות קצת יותר מורכב וזה עובר לאחריות הרשות.

<אלין אבוהרון: אנחנו מבחינתנו, לפני שמשפחה עוזבת, מעבירים את כל האינפורמציה, גם לרשות וגם למוקד הקליטה, את האינפורמציה על המשפחה, על הילדים, ואם יש צורך גם העברה על מקרים סוציאליים יותר מורכבים.

<אלין אבוהרון: הצוות שלנו כן נמצא, גם אחרי שהמשפחה עוזבת הצוות שלנו נמצא בקשר עם המשפחות, אנחנו עוזרים במה שאנחנו יכולים.

<אלין אבוהרון: אבל, שוב, זה יותר מורכב ברגע שהם עוזבים.

<אלין אבוהרון: אבל כן חשוב לי לציין את הקשר שיש עם הרשות המקומית ועם כיוונים ועם משרד הקליטה.

<אלין אבוהרון: הקשר הוא מאוד טוב, אנחנו בעצם נעזרים אחד בשני לסייע לעולים.

<קריאה: אני זוכרת שעשיתם כנסים.

<קריאה: הייתה קבוצה גדולה שאמורה לצאת לדיור קבע, הביאו אותם למוקד, בתוך המוקד נתנו להם הרצאה על מה קורה בתוך העיר, איפה מה נמצא ובעצם כך הכינו אותם והכירו להם את כל - - -

<אלין אבוהרון: את כל הנפשות, לפני שהם יוצאים לדיור קבע, שיהיה להם קצת פחות מורכב.

<שושנה סולומון: יש קשר שוטף, אני מאוד מסכימה איתך.

<שושנה סולומון: אנחנו עובדים איתם יחד עם הצוות שלה, מקבלים פרטים על העולים, מתעדכנים, אנחנו מתקשרים, מזמינים את העולים, מראים להם את המוקד, פיזית איפה זה נמצא, תבואו, תתרשמו, תראו את הפעילויות שיש, תשתלבו ותמצו את מה שיש.

אברהם נגוסה: אז שושנה, תסבירי לנו על המוקד.

<קריאה: אנחנו חושבים על שם חדש לפרויקטורים, אבל עוד לא המציאו.

<שושנה סולומון: אז המוקד נמצא בשכונה י"א, זה נקרא מוקד קליטה בית סמואל.

<שושנה סולומון: בעצם המטרה היא לתת מענה לקהילה, עד כמה שיותר לזרז את השילוב של העולים שהם כבר עברו לדיור קבע, לשלב אותם בתוך החברה המעורבת שלנו, בתוך העיר באר שבע ולעזור להם, לגשר ביניהם לבין המוסדות שנותנים שירותים ציבוריים.

<שושנה סולומון: זה יכול להיות כמו עמידר, כמו ביטוח לאומי, כל מוסד שאמור לתת להם שירותים והם מתקשים לקבל את הזכויות שלהם, בגלל קשיי שפה או קשיים אחרים שהם נתקלים, בעיקר זה קשיים של שפה, שהם לא יודעים איך לבטא את עצמם והם בעצם לא מממשים את הזכויות שלהם ושם אנחנו נמצאים, בתפר, כדי לעזור להם.

<שושנה סולומון: אז כמו שהיא אמרה, כל עולה מגיע אלינו למוקד, מכיר את המוקד, נענה, יש שם מזכירה, המנהלת של המוקד, יש שם רכז נוער שהיה, עכשיו הוא סיים, יש לנו רכז תעסוקה, שהתפקיד שלו לתת מענה בנושא של השמה תעסוקתית, או קורסים, ואוצ'רים.

<שושנה סולומון: צריך לנצל את הוואוצ'רים אם הוא עומד בקריטריונים.

<שושנה סולומון: הרבה פעמים אנחנו לא מנצלים את הוואוצ'רים של משרד הקליטה בגלל התנאים, זאת אומרת בגלל שהוא עדיין לא רכש את השפה, למכללות יש את הדרישות שלהם, הוא צריך להיות עם 12 שנות לימוד, הוא צריך - - - וב-15 שנה, מה לעשות, הוא עדיין לא מיצה את כל מה שהוא - - - לא הצליח לעמוד בתנאים של המכללה, אז הרבה פעמים באמת אנחנו לא מצליחים למצות את כל המשאבים שעומדים לרשותם.

<שושנה סולומון: מה עוד אנחנו נותנים?

<שושנה סולומון: יש לנו כנסים שאנחנו עושים בנושאים שונים, כנסים של מחלות, רפואה, כל מה שמעסיק אותם, זכויות שלהם, אנחנו יכולים להביא עורך דין, אנחנו יכולים להביא רופא, לבוא ולהציג את כל השירותים שהם נותנים, של אותו מוסד, והם נותנים גם את לוח הזמנים, איפה זה נמצא, באיזה שעות זה נפתח ושהם מוזמנים ללכת ולנצל את מה שהם אמורים לקבל שם.

<שושנה סולומון: נושא של משפט.

<שושנה סולומון: הייתה אצלנו לא מזמן עמותת טבקה, עורכת דין שנתנה את כל השירותים שקשורים לענייני משפט, בעיקר נושא של תעסוקה, כי הרבה פעמים מה שקורה זה שכוח אדם מחזיק אותם עשרה חודשים ומפטר אותם, אז מפטרים אותם בלי לקבל שום דבר.

<שושנה סולומון: יש לא מעט סיפורים על זה.

<שושנה סולומון: כרגע היא לא נמצאת, אנחנו עובדים מול המשרד הראשי ברחובות.

<שושנה סולומון: אבל הרבה פעמים באמת המצוקות שאנחנו נתקלים איתם, כי אין עולה חדש שהוא מובטל, הם עובדים, הם רק לא עובדים בכישורים שיש להם, כי הרבה פעמים הם באים חקלאים, אז אין לנו הרבה מה להציע להם, אבל גם כשהם נקלטים למקומות כאלה הם קולטים אותם לתקופה מאוד קצרה, של עשרה חודשים ואז מפטרים אותם ומפטרים אותם בלי להציע להם שום דבר.

<שושנה סולומון: אז היא באמת טיפלה בהרבה לקוחות כאלה.

<שושנה סולומון: נושא של ביטוח לאומי, שזה בעיקר, גם ביטוח לאומי וגם רווחה.

<שושנה סולומון: אני תמיד אומרת שעוד מעט יסגרו את הרווחה ויביאו אלינו.

<שושנה סולומון: כל אלה שחסר להם ציוד בבית, כמו שהם אמרו, מקרר, או חשמל, או שהם קיבלו וזה מקולקל, יש להם יד שנייה והכול נהרס, יש להם בעיה בצנרת, זה התפוצץ, יש להם משהו עם בלון הגז, חשמל אין להם, דלתות שמתקלקלות והם לא יודעים לתקן.

<שושנה סולומון: אז גם בחלקים האלה אנחנו משתדלים להביא אנשי מקצוע בתחום שיבואו ויספרו להם וייעצו להם וילמדו אותם איך לתקן אפילו דברים מינימליים בתוך הבית.

<קריאה: הקורסים שאתם מעבירים בתוך המוקד.

<שושנה סולומון: קורסים בתוך המוקד.

<שושנה סולומון: בעבר היה קורס משאיות, מלגזה, אוטובוסים, הפנינו אנשים לשב"ס, הפנינו למשטרה.

<שושנה סולומון: היו קורסים שעשינו, עשינו לא מעט קורסים יחד עם הום סנטר.

<אלין אבוהרון: שפץ ביתך, על מנת לחסוך כסף.

<שושנה סולומון: שפץ ביתך.

<שושנה סולומון: במקום שהם יזמינו כל פעם איש מקצוע וזה עולה להם, במיוחד שאין להם כסף.

<אליסה ז'לודקוב: אבל אני רוצה להגיד שכמו שאמרנו, כמו שרוביק אמר, אנחנו רוצים שהכול יהיה ביחד, יש לנו דור למדע, לילדים, זה מדע, זה ממש מדע.

<אליסה ז'לודקוב: זה יוקרה של יוקרה.

<אליסה ז'לודקוב: הם מקבלים את זה בשפות אחרות.

<אליסה ז'לודקוב: תיאטראות, הם באים לתיאטראות כמו כולם, הכנה לכיתה א', כולם מקבלים את זה.

<שושנה סולומון: כן, יש לנו מועדון נוער, יש לנו חוגים נוספים, כדורגל, הכנה לצה"ל, נושא של סמים ואלכוהול, כיתות אולפן, מועדון לקשישים, פעילויות מיוחדות.

<שושנה סולומון: אני אומרת את זה במהירות, אבל יש הרבה הרבה פעילויות.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: לפני שאני מסכם, יש מישהו שרוצה להתייחס ולא נתנו לו?

אברהם נגוסה: 'נפש בנפש', אתם רוצים להתייחס?

<קריאה: אני אתייחס ממש בקצרה לעניין הפרויקטים.

<קריאה: 'נפש בנפש' חרת על דגלו לפני כחמש שנים את חיזוק הפריפריה, הנגב והגליל והבאת עולים מארצות הברית.

<קריאה: בעיר באר שבע התברכנו בפרויקטורית נפלאה של דוברי אנגלית, זה דבר מאוד חשוב.

<קריאה: העולים, יש להם - - - כמו כן אנחנו רואים שהרבה מהעולים מהארצות - - - מגיעים לא לאזורי הדרום, לא לצפון, הם מגיעים לאזור ירושלים, בית שמש, ולכן העובדה שיש כאן מישהי שמדברת בשפה שלהם, בתרבות שלהם, מאוד מאוד חשובה.

<קריאה: אז אני מחזקת את העניין של פרויקטורים וכן העניין שרוביק דיבר לגבי הרופאים.

<קריאה: אנחנו גם עובדים עם רופאים כדי להביא אותם.

<קריאה: המנהל החדש של מרכז סורוקה - - - 'נפש בנפש'.

<קריאה: כמו כן לרופאים מארצות הברית יש - - -

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם, לכולם.

אברהם נגוסה: אני אבקש ממנהלת הוועדה לקרוא לנו את ההחלטות, נראה אם בסיור הבא, או בדיון הבא, אם צריך להוסיף נוסיף, אבל מה שעד עכשיו עשינו, אז אני אבקש ממנהלת הוועדה, דנה גורדון, להקריא.

<דנה גורדון שושני: הוועדה שמחה לשמוע מפי ראש העיר רוביק דנילוביץ על פעילותו הענפה לטובת העולים בכלל ויוצאי אתיופיה בפרט.

<דנה גורדון שושני: במקביל גם לשלבם באוכלוסייה.

<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת לממשלה, אחת, לתעדף את העולים הבוחרים להתיישב בנגב ובגליל באמצעות סל הטבות ייחודי.

<דנה גורדון שושני: שתיים, הוועדה תתכנס לישיבת מעקב בנושא, אל"ף, הכרה במקצועות רפואיים לעולים, בי"ת, קידום אולפן אינטרנטי בעברית, המיועד לעולים.

<דנה גורדון שושני: שלוש, הוועדה קוראת למשרד העלייה והקליטה להוסיף סיוע לעולים ממדינות מהן הגיעו ללא רכוש, הון עצמי, מעבר ל-10 השנים הראשונות.

<קריאה: אני רק רוצה להוסיף שמשרד העלייה והקליטה תומך במענק מוגדל לאלה שמתיישבים בנגב ובגליל.

<קריאה: יש תוספת תקציבית די מכובדת.

<קריאה: רק לזוגות נשואים.

אברהם נגוסה: - - - במועדון שבונים אותו, שיהיו ביחד, שיהיו שני מטבחים והוועד יהיה משולב.

<שלומי נומה: אני לא הייתי נכנס לרזולוציה, אבל אומר לקיים שיח משותף בין שתי הקבוצות.

אברהם נגוסה: נכון.

<דנה גורדון שושני: ראש הרשות ניאות ל - - -

<שלומי נומה: לקיים שיח משותף לגבי הפעלת מועדון ליוצאי אתיופיה, בין הוותיקים לעולים החדשים.

<קריאה: אבל אם מדברים בתמריץ לנגב וגליל, צריך לציין שכבר קיים לזוגות, לבודדים לא, יש תמריץ לשכר דירה, כל מי שבוחר לשבת בנגב וגליל, זה כבר קיים.

<קריאה: אולי אנחנו רוצים להגדיל, זה כבר משהו אחר, אבל מה שקיים קיים.

<קריאה: זה מוגבל לזוגות נשואים.

<קריאה: עם ילדים.

<קריאה: לבודדים זה לא.

<שלומי נומה: ולא פחות חשוב הנושא של מוקדי הקליטה, העברת המקל בין משרד הקליטה - - -

<דנה גורדון שושני: כן, עוד לא סיימנו.

<דנה גורדון שושני: הוועדה תפנה למנכ"ל המשרד לשוויון חברתי לבדוק מדוע לא הועבר התקציב שהקצה האוצר לרשות המקומיות לקליטת מנהלי ועובדי מוקד הקליטה.

<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת למנכ"ל משרד הרווחה, אביגדור קפלן, להאריך את המודל המוצלח הפועל בבאר שבע, לסייע לקליטת עולים בקהילה.

<דנה גורדון שושני: פרויקט זה עומד להסתיים ב-2017 ומבקשים להאריכו.

<קריאה: לאוכלוסייה שעלתה מאוקראינה, צרפת ובלגיה.

<קריאה: הרחיבו אותו גם לרוסיה.

<קריאה: אפשר אולי להרחיב לעוד אוכלוסיות, על פי החלטת הממשלה.

<דנה גורדון שושני: ולבדוק להרחיבו לאוכלוסיות נוספות.

<דנה גורדון שושני: הוועדה רשמה לפניה את נכונותו של ראש הרשות לקיים שיח משותף עם יוצאי אתיופיה הוותיקים והחדשים למציאת פתרון למועדון משותף.

<דנה גורדון שושני: הוועדה התרשמה לחיוב מהעבודה המשותפת של כלל הגורמים בבאר שבע לקליטת העולים, מראש העיר דרך חברת כיוונים וגורמים נוספים ומשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: (בסיור במרכז הצעירים, באר שבע)

אברהם נגוסה: תודה שחיכיתם לנו בסבלנות.

אברהם נגוסה: יחד איתי נמצאים חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הכנסת יהודה גליק, מנהלת הוועדה דנה גורדון, והצוות של המשרד שלי נמצאים פה, פליסיה, אורי וישמבל.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח מאוד לשמוע מכם.

<עדי חלפון: קודם כל ברוכים הבאים.

<עדי חלפון: אני ממש מתרגשת, לא ציפיתי לכמות כזו של אורחים.

אברהם נגוסה: נמצאים גם נציגי משרדי הממשלה, משרד הקליטה, משרד החינוך, מוקד הקליטה, שושנה, וגם מנהלת הקליטה בעירייה, אליסה, הסוכנות היהודית.

<קריאה: פרויקטורים.

אברהם נגוסה: פרויקטורים כמובן.

<עדי חלפון: אז שלום לכולם.

<עדי חלפון: קוראים לי עדי ואני ממלאת מקום של מנהלת הסטארט אפ, מרכז הצעירים בעיר באר שבע.

<עדי חלפון: כמו שאמרתי, ברוכים הבאים.

<עדי חלפון: אני מניחה שבאתם מפגישה מאוד ארוכה, אז אנחנו רצינו קצת לספר על הפעילות שלנו, ממש בקצרה.

<עדי חלפון: אז בכמה מילים אני אגיד שאנחנו המרכז הראשון שהוקם בארץ, בשנת 2000, בשיתוף עיריית באר שבע, חברת כיוונים, מונטריאול, במסגרת שותפות 2000.

<עדי חלפון: המבנה הזה נתרם על ידי פדרציית מונטריאול.

<עדי חלפון: אנחנו עוסקים בארבעה תחומי ליבה עיקריים.

<עדי חלפון: אנחנו פוגשים בשנה בערך 6,000 צעירים כאשר יש לנו ארבעה תחומים מאוד מאוד ספציפיים.

<עדי חלפון: אנחנו עוסקים בתחום של תעסוקה ופיתוח קריירה, השכלה, תחום של פיתוח אורבני קהילתי, מעורבות של צעירים וכמובן קהל היעד של עולים.

<עדי חלפון: יש כאן גם שלוש תכניות ייעודיות לקהלי יעד ספציפיים כאשר הצעירים הם צעירים בגילאי 18 עד 35.

<עדי חלפון: תכנית אחת שנקראת תכנית 'בשבילי', בשיתוף עם משרד הרווחה, שהיא לצעירים בסיכון, ושתי תכניות לצעירים יוצאי אתיופיה, תכנית סטארט אפ להצלחה, שהצגנו אותה בוועדת הקליטה של הכנסת לפני כמה שנים טובות, ותכנית סטארט אפ לקריירה, זה שתי תכניות פילנתרופיות שמלוות צעירים.

<עדי חלפון: אני לא אכנס לזה כי תיכף מי שעושה את העבודה יספר לכם, אבל זה בגדול קצת עלינו.

אברהם נגוסה: תודה.

<אירה גולוב: שלום לכולם, אני אירה, אני רכזת תחום עולים בסטארט אפ.

<אירה גולוב: משהו אישי, בחודש הבא אני הולכת לציין פה שנה במרכז ובשבילי זה כמו סגירת מעגל באופן אישי כי גם אני עליתי לארץ, בתור ילדה אמנם, ההורים שלי היו בסביבות גיל ה-30 - - -

יהודה גליק: מאיפה עלית?

<אירה גולוב: עליתי מרוסיה ואני בטוחה שאם אפילו מחצית מהדברים שמחלקת קליטה עושה למען עולים ומה שאנחנו עושים, אם ההורים שלי היו מקבלים אותם, אני בטוחה שהעלייה שלהם הייתה הרבה יותר פשוטה.

<אירה גולוב: אני אספר בקצרה מה אנחנו עושים פה.

<אירה גולוב: אני רואה את התחום מחולק לשלוש מטרות.

<אירה גולוב: מטרה אחת זה לתת לעולים שמגיעים לכאן הרגשה שהם הגיעו לעיר הנכונה.

<אירה גולוב: זאת אומרת לוקל פטריוטיות לגבי העיר באר שבע.

<אירה גולוב: אנחנו עושים את זה בעזרת סיורים בעיר, חגיגת כל מיני אירועים, חשיפה של העולים שמגיעים לכל מה שמתרחש בבאר שבע.

<אירה גולוב: מטרה נוספת היא גיבוש קהילה צעירה סביב נושאים של תרבות ופנאי, גם על ידי אירועים שאנחנו עושים, אם זה ציון גם של חגים יהודיים וגם חגים אזרחיים יותר, כמו הנובי גוד, מי שמכיר.

<אירה גולוב: מטרה שלישית וחשובה זה לפתח מענים שהם באמת צריכים בעיקר בתחום התעסוקה ותחום של לימוד העברית.

<אירה גולוב: קצת נתונים.

<אירה גולוב: אליסה, אולי הם כבר שמעו את הנתונים.

<אירה גולוב: חשוב להתייחס פה ל-60%, בעצם 60% מהעולים שהגיעו לבאר שבע בחמש השנים האחרונות הם בעצם צעירים, קבוצת היעד שלנו, שזה 18 עד 35.

<אירה גולוב: אני היחידה בתחום, יש לי סטודנטים שמסייעים, אבל אני מקבלת כ-200 עולים בשנה ועושה להם ייעוץ אישי.

<אירה גולוב: בנוסף 240 עולים משתתפים כאן במגוון של סדנאות, פרויקטים ותכניות.

<אלין אבוהרון: איך הפנייה אליכם נעשית?

<אלין אבוהרון: באופן פרטני?

<אלין אבוהרון: העולה פונה אליכם?

<אלין אבוהרון: איך הקישור?

<אירה גולוב: זה מתבצע בכל מיני, קודם כל יש לי שיתוף פעולה מלא עם מחלקת הקליטה העירונית.

<אלין אבוהרון: אני מדברת מהמקום של מרכז הקליטה, אם מגיע אליי עולה ואני רוצה להפנות אותו אליכם, איך אני עושה את זה?

<אירה גולוב: קודם כל אני מכירה את אריאלה ואת גאיה ואת טליה, אני בקשר איתם.

<אלין אבוהרון: - - - ונורית.

<אירה גולוב: אוקיי.

<אירה גולוב: אז קודם כל מדי פעם אני מבקרת במרכזי הקליטה, מציגה את מה שאנחנו עושים כאן בסטארט אפ.

<קריאה: באולפנים גם.

<אירה גולוב: גם באולפנים, בעיקר באולפנים, בעיקר שולחת דיוור, זאת אומרת אם משהו חדש קורה בסטארט אפ אני רוצה שזה יגיע לכולם, אני מקווה שזה מגיע לכולם.

<אירה גולוב: ושוב, דרך שיתוף הפעולה עם מחלקת הקליטה, זאת אומרת הם מכוונים אליי אנשים שצריכים סיוע בכתיבת קורות חיים ודברים כאלה.

<אירה גולוב: זה בעיקר הפעילות.

<אלין אבוהרון: אני אשמח שנעשה אחרי זה את הקישור.

<אירה גולוב: אני אשמח מאוד.

אברהם נגוסה: אני מבקש לרשום שאלות, ניתן לה, לא נפריע לך, תשלימי ואחר כך יהיה לנו זמן לשאלות.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<אירה גולוב: ועוד דבר מאוד מאוד חשוב, גם הצגתי את זה במספר של ה-200, זה בעצם הדבר הייחודי שאנחנו עושים כאן, שזה ייעוץ הוליסטי.

<אירה גולוב: באופן כללי מרכז סטארט אפ מסייע ומייעץ לצעירים בבאר שבע במגוון נושאים.

<אירה גולוב: מה שאני מנסה לעשות בייעוצים שלי זה לתת לאותם עולים סיוע מגוון, הוליסטי.

<אירה גולוב: מגיע אליי עולה שצריך למשל לעשות קורות חיים בעברית, אז אם הוא צריך גם נושאים אחרים אני מסייעת לו בכל התחומים.

<אירה גולוב: קצת על דברים שנעשו וגם ממשיכים להיות.

<אירה גולוב: אז, כמו שאמרתי, סדנאות.

<אירה גולוב: עשינו פה סדנאות להורים צעירים בישראל, בעצם איך להשתלב במערכת החינוך, סדנה של פתרון קונפליקטים, שזה משהו שהוא מאוד מאוד חזק, סדנאות של תעסוקה, השתלבות בשוק התעסוקה, טיולים, סיורים.

<אירה גולוב: יש לנו פה תכנית מיוחדת שנקראת פטפוט קבוצתי, שהיא נולדה מתוך תכנית שהייתה פטפוט אישי, שזה לימוד עברית אחד על אחד, זה פטפוט קבוצתי, זה בעצם קבוצות קטנות של עד עשרה עולים חדשים שלומדים עברית מדוברת ביחד עם מנחה שהיא לאו דווקא מורה, אבל היא מנגישה את החומר, היא הייתה מורה במחו"ה אלון.

<אירה גולוב: כמו שהזכרתי, אירועים שכבר היו.

<אירה גולוב: אנחנו חגגנו לא מזמן את ל"ג בעומר, ביחד עם עולים, עשינו את נוביגוד, קבלות שבת אנחנו עושים פה.

<אירה גולוב: יש לנו גם משהו מאוד ייחודי, שזה סיורי תרבות וטעימות להכרת באר שבע, העיר העתיקה.

<אירה גולוב: כל מה שמופנה לצעירים באופן כללי אני מנסה גם לעשות את זה לעולים, כמובן עם קצת שינויים.

<אירה גולוב: זהו.

<עדי חלפון: אנחנו גם נספר לכם על - - -

מרדכי יוגב: קצת מספרים.

מרדכי יוגב: ציינת שבקשר איתכם, אם התרשמתי נכון, כ-400 עולים.

<אירה גולוב: כ-400 עולים, חלקם גם מגיעים לייעוץ אישי וגם משתתפים - - -

מרדכי יוגב: כי זה חתך הגיל שאתם מטפלים בו?

מרדכי יוגב: איזה גילאים אתם מטפלים?

<עדי חלפון: 18 עד 35, קצת יותר.

<אירה גולוב: לא, כי זה גם כוח האדם שאפשר לטפל באותה כמות.

<אירה גולוב: זה גם וגם.

מרדכי יוגב: אבל למעשה כל עולה יודע שהוא יכול להקיש פה בדלת ושיהיה לו פה מענה?

<עדי חלפון: כן.

<עדי חלפון: כל עולה צעיר.

מרדכי יוגב: יש מציאות שאתם משווקים, חבר שיביא חבר?

<עדי חלפון: זה מה שרציתי גם לענות על השאלה הזו, שבעצם אחד הדברים הכי משמעותיים זה שאנשים מגיעים דרך אנשים.

<עדי חלפון: זו אחת הדרכים הכי נפוצות.

<עדי חלפון: אנשים מגיעים, גם בעקבות אירועים שהם השתתפו בהם ונראים להם, אז הם מגיעים אחד אחרי השני, כמובן שהעניין האישי הוא מאוד מאוד משמעותי עבורם.

<ניב מגריל: שלום לכולם, אני ניב מגריל, מנהל תכנית סטארט אפ להצלחה, התכנית להנגשת השכלה גבוהה לצעירים יוצאי אתיופיה בדרום, זו תכנית רק דרומית, שהבסיס שלה הוא בבאר שבע.

<ניב מגריל: התכנית באה לתת מענה למספר חסמים, שגם המועצה להשכלה גבוהה, אימצה אותה, שזה חסם בגרויות, זה מעבר של בגרויות, מבחן פסיכומטרי, חסם כלכלי, מודל לחיקוי ועוד כמה דברים.

<ניב מגריל: המודל שלנו הוא מאוד מאוד פשוט, מורכב לעשות, אבל מודל פשוט.

<ניב מגריל: הסטודנט במרכז, הוא זוכה לליווי אישי של רכז או רכזת התכנית, משתתף בארבע סדנאות העצמה בשנה, מקבל סיוע לימודי בדמות של שיעורי עזר, סיוע כלכלי בדמות של מלגה ובתמורה מבצע עשייה חברתית, או מבצעת, יש לנו רוב של נשים בתכנית, אז מבצעות, במקרה הזה, עשייה חברתית בהיקף של בין 60 ל-100 שעות בשנה.

<ניב מגריל: בזכות כל הליווי והמעטפת של התכנית מעל 90% מהסטודנטים מסיימים את הלימודים האקדמאיים ואנחנו בודקים את ההשתלבות שלהם בעולם התעסוקה ואחרי 11 שנות פעילות שהתכנית עובדת אנחנו שמחים לבשר שכ-85% השתלבו בתעסוקה הולמת, שזה אחוזים ממש ממש גבוהים.

<ניב מגריל: בתוך התכנית יש פרויקט שנקרא 'כנפי יונה', שמטרתו לתעד את סיפורי העלייה של יוצאי אתיופיה.

<ניב מגריל: השנה סיימנו את השנה השנייה, הוא פועל בשתי מכללות, ספיר ואשקלון, והיו טקסים מאוד מרגשים בשבועות האחרונים.

<ניב מגריל: זה גם מכינה, סטודנטים וגם הנדסאים.

אברהם נגוסה: כמה בסך הכול יש?

<ניב מגריל: במהלך שנה אקדמית משתתפים בתכנית כ-140 סטודנטים ועוד בין 100 ל-120 שמתעניינים בלימודים, מקבלים ייעוץ, בסך הכול 250 בשנה.

<עדי חלפון: חשוב להגיד שזו תכנית שקיימת כבר 11 שנה ונתמכת על ידי פילנתרופיה בלבד.

<עדי חלפון: אנחנו עוסקים המון בגיוס משאבים, פוגשים הרבה מאוד קרנות, יש לנו הרבה שותפים לדרך.

<עדי חלפון: האמת שלא רצינו להלאות אתכם, אז לא כתבנו אותם, אבל בהחלט זו תכנית שהעלות שלה היא מאוד מאוד גבוהה, אנחנו מלווים את הצעירים האלה באופן אישי, בתכנית יש מנהל התכנית ושלוש רכזות, שמלוות באופן אישי את הצעירים לאורך כל השנה האקדמית, דואגים ככה למנוע את הנשירה, במטרה שהצעירים האלה ישתלבו בתעסוקה הולמת.

<עדי חלפון: במעבר מתבקש, תכנית האחות נקראת סטארט אפ לקריירה.

<עדי חלפון: מי שמובילה אותה לא נמצאת פה כרגע, אני אגיד שכרגע אני ממלאת מקום, אבל זה בעצם התפקיד שלי, זו המשימה שלי בחמש השנים האחרונות.

<עדי חלפון: זו תכנית שנולדה מצורך, מתוך ההבנה שצעירים יוצאי אתיופיה, לא מספיק שיש להם את האתגר הזה של לסיים את התואר האקדמי, יש עניין מאוד משמעותי עם ההשתלבות בתעסוקה שהיא הולמת,, הולמת את הכישורים, את היכולות שלהם ואת מה שהם יכולים להביא לשוק העבודה.

<עדי חלפון: בעצם בנינו מודל, מודל מאוד מאוד ייחודי, שלצערי התקציב שלו הוא רק ל-40 חבר'ה בשנה.

<עדי חלפון: כשאני הגעתי ב-2013, התכנית הזאת עמדה על בין 3 ל-5 צעירים, היום יש לנו למעלה מ-120 בוגרים.

<עדי חלפון: כל שנה אנחנו מלווים 40 צעירים בשני מסלולים, חבר'ה שהם אקדמאים, שסיימו תואר אקדמי, וחבר'ה שלא למדו ובעצם אנחנו מייצרים להם איזה שהוא רצף בחשיבה, שאם אתה לא הולך ללמוד באקדמיה אז יכול מאוד להיות שאתה יכול ללמוד איזה שהיא הכשרה מקצועית וכן להצליח בשוק העבודה ולהתכלכל בכבוד.

<עדי חלפון: אז בעצם המסלול עצמו מלווה צעירים על ידי זה שאנחנו קודם כל עוברים את כל תהליך הייעוץ והכנה לעולם העבודה וההיכרות איתו ומיד אחר כך כל צעיר מקבל ליווי של מאמנת תעסוקתית.

<עדי חלפון: יש לנו שלוש מאמנות בתכנית, פרילנסריות, שעת אימון עולה היום הרבה מאוד כסף, נפגשים ל-10 מפגשים אחד על אחד, בהם הם בונים את היעדים שלהם, בונים מפת קריירה, עושים איזה שהיא עבודה מצד אחד מאוד מאוד אישית, מצד שני מאוד פרקטית כדי לכוון לתעסוקה.

<עדי חלפון: כמו שאמרתי, אנחנו עומדים על למעלה מ-120 בוגרים כאשר יש לנו 85% השמה ותעסוקה הולמת, שזה נתון מדהים.

<עדי חלפון: אנחנו שומרים על קשר רציף עם הבוגרים שלנו במטרה שהם ישמשו רשת של נט וורקינג לצעירים יוצאי אתיופיה אחרים ויפתחו דלתות וייצרו קשרים.

<עדי חלפון: בגדול, זאת התכנית הנוספת שלנו, זה הסיכום שלנו את ההצגה.

<עדי חלפון: יש פה עוד הרבה פעילויות בסטארט אפ.

<ניב מגריל: הכנו לכם מידע על התכניות ונשמח, אם זה מעניין אתכם, לשמור על קשר.

<קריאה: נמצאים איתנו גם הרפרנטים של מחלקת הקליטה, תוכלו לשאול אותם שאלות, הם יוכלו לספר לכם על העשייה.

<קריאה: הם למעשה פוגשים את כל העולים שמגיעים אלינו.

<קריאה: אליסה, אולי תציגי את הפרויקטורים?

<אליסה ז'לודקוב: בבקשה, זאת סבטה, לדוברי רוסית, מייגן, לדוברי אנגלית, רות, לדוברי צרפתית וערבית, טניה, היא לא פרויקטורית, היא עובדת עם הקהילה, נוער וכדומה, עובדת איתם יד וביד.

<אליסה ז'לודקוב: לודה היא האנליטית, אם אתם רואים את כל ה - - - זו לודה.

<אליסה ז'לודקוב: אלון, זה הבן אדם שהתחיל לטפל בתעסוקה בהצלחה לא נורמלית.

<אליסה ז'לודקוב: אלון, בבקשה, זה לדוברי ספרדית.

<אליסה ז'לודקוב: את שושנה אתם מכירים.

יהודה גליק: זה מה שמוגדר פרויקטורים?

<נטלי טסבסקי: כן, נטלי, אני אחראית על כל הפרויקטורים, אני מדברת את כל השפות.

יהודה גליק: יש דוברי ערבית שבאים לפה?

יהודה גליק: לא הבנתי.

<קריאה: יש מטוניס, מרוקו.

<קריאה: אבל הם מדברים גם צרפתית.

אברהם נגוסה: תימן גם.

מרדכי יוגב: כמה מדרום אמריקה?

<נטלי טסבסקי: יש עלייה מדרום אמריקה.

<נטלי טסבסקי: ידוע שעד 2016 היו 960 עולים, מ-10 שנים קודמות עד 2016, השנה זה גדל מאוד וכל יום אנחנו רואים גידול משמעותי מאוד, במיוחד מברזיל, מפרו, החברים מוונצואלה שהגיעו לפני חודשיים, רובם, מקום המגורים שלהם במרכז הקליטה נורית.

יהודה גליק: אוכלים באל גאוצ'ו?

יהודה גליק: אין יותר אל גאוצ'ו בבאר שבע.

יהודה גליק: איך יכול להיות שבאים לפה עולים מדרום אמריקה.

<קריאה: אתה לא בא מספיק, יהודה.

<קריאה: החבר'ה באמת משתתפים בכל מיני הצעות שאנחנו מציעים להם, לומדים באולפן, עובדים, רוב העולים דוברי ספרדית ופורטוגזית גם בבאר שבע.

<קריאה: הם אוהבים להיות ביחד ואפשר להגיד שזו קבוצה מאוד מגובשת שהולכת איתנו לקונצרטים, שהם מכירים היטב, עד היום וימשיכו ככה, את חיי התרבות בבאר שבע.

<קריאה: כשאני מדבר על חיי תרבות אני מדבר על הכול, כולל חיי לילה.

<קריאה: אנחנו הולכים למועדונים, הכול ביחד, אנחנו עדיין לא במאה אחוז שולחים אותם, אבל לאט לאט הם מתקדמים.

<קריאה: פתחנו להם דרך מחלקת קליטה עירונית מועדון מאוד מיוחד, עם השתתפות די רצינית של עולים ביחד, דוברי ספרדית ופורטוגזית, שם הם לומדים עברית איתנו, בשיטה מאוד מעניינת, אולי חדשנית, שזה לימודי עברית דרך תיאטרון, כדי לדבר את השפה, עברית מדוברת.

<קריאה: הם באים למועדון מכל הגילאים ומכל הארצות.

<קריאה: אתם יודעים שדוברי ספרדית הם הרבה ארצות, זה לא אחת או שתיים.

<קריאה: אתמול הודיעו לי שאמורים להגיע קבוצה גדולה מפרו כבר ביולי.

<קריאה: בקיצור, אני כפרויקטור שלהם, אני מאוד מחובר אליהם.

<קריאה: אנחנו מלווים אותם לכל מקום, הם המציאו גם שיטה מאוד מיוחדת וחדשנית, שזה דרך הטלפון והספיקר שלהם, בכל שעה, בכל יום, כולל שבתות, ואנחנו נדבר על זה, מתקשרים אליי, מבקשים תרגום, 'אלון, אנחנו נוסעים לתל אביב, הקופאית פה, דבר'.

<קריאה: אז אנחנו עושים את העבודה, גם זה, אני לא היחיד.

<קריאה: נראה לי שזה משותף לכולם, אנחנו נותנים, תאמינו לי, את החיים בשבילם, וזה אני יודע מכל השפות גם.

<קריאה: חוץ מזה פתחנו גם וכבר בשנה שנייה קבוצת תיאטרון של כל העולים החדשים בבאר שבע, ילדים קטנים עד בני נוער משתתפים, הם לומדים עברית דרך תיאטרון.

<קריאה: זו עברית מדוברת, למידה חווייתית לעברית מדוברת דרך תיאטרון.

<קריאה: התוצאות הן מדהימות.

<קריאה: הייתי מאוד רוצה לראות אתכם גם באים ולראות את התוצאות כי זה חשוב.

<קריאה: אז זה קורה בבאר שבע אצלנו, לפחות במה שנוגע לי.

<קריאה: שיתוף הפעולה עם המשרד לקליטת עלייה הוא רצוף, הוא מאוד מקצועי, יש דאגה יומיומית לכל עולה ועולה, כל משפחה ומשפחה ואני רוצה לראות אותם באמת מצטרפים לחברה.

<קריאה: זו המטרה שלנו בסופו של דבר.

<קריאה: לאט לאט מדברים עברית, אף על פי שזה מביא קושי לכולם, למצוא עבודה יותר טובה וכו', זה ידוע, אבל הם מקבלים את המנה החשובה ביותר שזה דרך מחלקת הקליטה העירונית והעזרה של כל אחד מאיתנו, למצוא עבודה ולהתקדם, למצוא מקום לימוד עברית ולהתקדם.

<קריאה: אני אומר לכם, 80%, הייתי אומר, הם בתוך מעגל תעסוקה, בין דוברי הספרדית והפורטוגזית, ולאט לאט הם יוצאים לקליטה ישירה, שוכרים דירה פה בבאר שבע.

<קריאה: הם נשארים, עובדים, הילדים הולכים לבתי ספר, גם דתיים, גם לא דתיים, ממלכתיים וכו'.

<קריאה: אני חושב שאפשר להגיד שאיתם יש לנו הצלחה גדולה ושהם ימשיכו להגיע, זה אני בטוח.

<קריאה: יש לנו, לכולנו, דף רשמי בשפה של כל אחד מהם, גם ברוסית, גם באנגלית, גם בספרדית, אבל לגבי הדף שבספרדית, כי כל אחד יספר על שלו, הוא הביא עולים דוברי ספרדית ופורטוגזית מערים אחרות בארץ.

<קריאה: דרך הדף, דרך הקשר הזה, והם בבאר שבע.

<קריאה: הם גם במרכזי קליטה, יש כאלה שישר לקליטה ישירה, ממקסיקו לרעננה, מרעננה לבאר שבע והם פה.

<קריאה: הם לומדים, עובדים, לאורה למשל, בגן החיות בבאר שבע, שזה היה חלום שלה, היא הגשימה חלום, היא עובדת שם.

<אליסה ז'לודקוב: ובגן החיות יש גם דוברי שפות אחרות.

<אליסה ז'לודקוב: נכון.

<אליסה ז'לודקוב: הם גם קולטים שם עולים וזה חשוב, וזה עירוני.

<אליסה ז'לודקוב: אני אוהב את העבודה.

יהודה גליק: רואים, מרגישים שאתה אוהב את העבודה.

יהודה גליק: אני יודע שאתה קרוב לסיפור של הוונצואליים, אז אתה יודע על מה אני מדבר.

יהודה גליק: הם מטופלים במאה אחוז ויותר איתנו.

אברהם נגוסה: הם עכשיו בבאר שבע?

<אלין אבוהרון: כן, במרכז קליטה נורית.

אברהם נגוסה: איך הם מסתדרים?

<אלין אבוהרון: נהדר והם מקסימים, תענוג איתם.

מרדכי יוגב: שאלה קטנה לגבי הדרום אמריקאים.

מרדכי יוגב: מהיכרות שלהם ברמלה, ברמלה גם הגיעו רבים ואני יודע שהקהילה ברעננה מסייעת להם.

מרדכי יוגב: רבים מהם, עם הבעיה של יהדות, חלק חצי חצי, חלק כל מיני.

מרדכי יוגב: אנחנו מדברים על גיור שעברו שם, מאוד קשה, עד שהגיעו לבאר שבע או לישראל בכלל, זה נכון.

מרדכי יוגב: השאלה האם ניתן היה או האם התקיים, כדרך אצל חלק מהעדה האתיופית או אצל בני המנשה, הם נקלטים היום דרך כפר נוער בכפר חסידים ושם בשלושה חודשים מעין אולפן ואוריינטציה הם עושים גם אולפן גיור.

<אלין אבוהרון: אני חושבת שזה שכן משהו שצריך לתת עליו את הדעת, כי למשל העולים מוונצואלה שהגיעו, גם כן הגיור שלהם עדיין לא מוכר ואין להם מעמד של עולה במדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אבל מצאנו פתרון.

<אלין אבוהרון: הם במעמד א'5.

אברהם נגוסה: הפתרון שאנחנו בוועדה קיבלנו, שמעלים אותם ומשלימים את הגיור פה.

<קריאה: איפה?

<קריאה: יש איזה שהוא מרכז שמשלימים?

מרדכי יוגב: זה מה שאני שואל, האם אנחנו כוועדה, השאלה שלי היא כל הזמן מופנית בשביל להבין מה המציאות ואם אנחנו כוועדה יכולים לדחוף אותה.

מרדכי יוגב: אנחנו מתכננים ועדה, גם עם הרבנות, אז השאלה היא, אם היינו יכולים לדבר על העולים מדרום אמריקה, שלהבנתי זו בעיה רחבה.

מרדכי יוגב: אני יודע על גורמים ברמלה שממש עוסקים בזה הרבה, כדי לעזור להם, גם אם אחד מבני הזוג איננו יהודי ברישומו, איך לגייר, איך לסייע.

מרדכי יוגב: אני שואל האם אנחנו נוכל להכניס את זה גם בסדר יומנו בכדי שגם באולפן נוכל לתת אינפוטים נוספים של כיתות גיור כמו שעושים עם יהודי אתיופיה לחומרה, עושים עם בני מנשה ל חומרה, נוכל לתת להם את זה כבר מרגע ראשון באולפן.

<קריאה: זה יעזור מאוד אם זה יהיה במקום אחד באופן מרוכז.

<אלין אבוהרון: זה מאוד יעזור.

מרדכי יוגב: אני יודע שבעולי דרום אמריקה, על הארצות השונות, ההיכרות שלי היא מרמלה, ואחר כך זה גורר לכל - - - פחות תעסוקה, מצב סוציואקונומי יותר קשה.

<אלין אבוהרון: גם אצלנו אנחנו רואים את הבעייתיות וזה לא מסודר, זה פרטני צריך לפתור את הבעיה.

אברהם נגוסה: הנושא של ונצואלה זה נושא מיוחד.

אברהם נגוסה: הגיור שנעשה לא היה מספיק לצורך חוק השבות ולכן כל הדיון שעשינו, שפשוט הם נמצאים בסכנה, קודם כל בואו נציל אותם, את החיים, וישלימו מה שחסר בעניין הגיור.

אברהם נגוסה: דהיינו שהם עוברים עוד פעם פה, בארץ.

מרדכי יוגב: בוא נמצא דרך.

מרדכי יוגב: אני יודע שכרגע זה נעשה בהתנדבות ובדרך לא ממלכתית.

מרדכי יוגב: יש רב ברעננה שמסייע ברמלה, לא זוכר את שמו, אבל נכחתי שם בשנה שעברה, פעמיים, גם בחתונות חוזרות, כי התגיירו וחיתנו מחדש.

מרדכי יוגב: אמרתי להם 'תעזבו, מה אתם צריכים את זה?' אז ממש בתרגום הם אמרו 'זו ההשתלבות שלנו, כך אנחנו מרגישים שיהיה לנו פה יותר כוח להתחבר'.

<קריאה: זה גם קבלת מעמד.

<קריאה: בבאר שבע יש את הרב וורצמן, אבא של אבי וורצמן.

<קריאה: הוא שכן שלי, המקלט שליד הבית שלי הוא כולו אולפן גיור.

מרדכי יוגב: השאלה אם אנחנו יכולים לתת לזה כוח באמצעות תשאול ולשקף?

אברהם נגוסה: בהחלט, אני חושב שאנחנו יכולים לעשות את זה.

אברהם נגוסה: בעניין הזה, מה שהגיע אלינו לוועדה זה עניין ונצואלה, לא הגיעו אלינו הבעיות שאתה מתאר בעניין הדרום אמריקאים, אבל אני חושב שאפשר לדון בוועדה ולקדם ולתת כוח לנושא.

מרדכי יוגב: לשמוע מהם, אם יש להם בזה קשיים או רצון שיסייעו ממלכתית, להביא משרד דתות, להביא רבנות, להביא רמלה.

מרדכי יוגב: אני יודע שברמלה יש אותה בעיה.

אברהם נגוסה: אוקיי, נשמח לשמוע את הניסיון שלהם בנושא וגם להוסיף.

אברהם נגוסה: מרגש לראות אותם ואני אומר לך בעצמי, כי אני הולך לבקר גם את אמא באותו יום, בימי שישי, הולכים ביחד ברגל הרבה רחובות כדי להגיע לבית הכנסת כדי לחגוג ביחד שבת.

אברהם נגוסה: ילדים, יש נשים חולות, יש מקרה מאוד מיוחד שם, הולכים ביחד.

אברהם נגוסה: כמה זה מנורית עד שכונה ט' בבאר שבע?

אברהם נגוסה: זה לא צחוק.

<אלין אבוהרון: זה מרצון, כי יש בית כנסת במרכז הקליטה נורית.

<אלין אבוהרון: הם מאוד מחוברים לקהילה, מאוד חשוב להם להיות מחוברים לקהילה.

<אלין אבוהרון: והם עושים את זה והולכים ביחד והולכים ברגל וחוזרים ברגל.

<אלין אבוהרון: גם בחורף, גם בקיץ ואני ראיתי אותם בימים ש - - - ואני חושב שצריכים בהחלט לברך את העניין, שצריכים להכיר בהם כבני אדם שמגיע להם להיות עולים פה.

<אלין אבוהרון: אני אומר לך מהלב, זה כבר אני חושב בקול, להכיר בהם כבני אדם יהודים והרבה פעמים אני יכול גם להגיד שהרבה יותר יהודים עוד הרבה יותר כמונו, כולל אותי.

<אלין אבוהרון: אני לא רק מוריד את הכובע, אני רואה את המציאות, זה לא שאני חולם וחושב את זה, אני רואה את זה ואני מעריך את זה מאוד.

<אלין אבוהרון: זה לא אני, אני חושב שכל בן אדם עם קצת - - - צריך להתחשב.

<אלין אבוהרון: העולם מוונצואלה ספציפית משובצים באולפן, הם התחילו ולומדים באולפן.

<אלין אבוהרון: ביטוח רפואי הם גם כן מבוטחים.

<אלין אבוהרון: הסוכנות היהודית, בגלל שהם לא מוכרים כעולים, נותנת להם כל חודש מעמד קליטה.

<קריאה: אבל זה לא מקדם אותם במעמד.

<אלין אבוהרון: זה לא מקדם אותם.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אנחנו עוד לא סיימנו.

אברהם נגוסה: קודם כל היה חשוב לנו שהם יהיו בארץ, להציל אותםם, שיהיו בארץ, ואז אנחנו נמשיך.

<קריאה: נכון, אז עכשיו צריך לטפל.

אברהם נגוסה: נמשיך, שיקבלו את כל הזכויות.

אברהם נגוסה: אנחנו מטפלים בזה מול הסוכנות היהודית ומול משרד הפנים.

אברהם נגוסה: הנושא נמצא בטיפול, אבל זה חשוב לשמוע.

אברהם נגוסה: נשמע את האחרים, בבקשה, מי עוד רוצה לשתף אותנו?

<אליסה ז'לודקוב: עכשיו אולי תור אמריקה.

<מייגן-פרויקטורית: קורים לי מייגן, אני הפרויקטורית של דוברי אנגלית בבאר שבע.

<מייגן-פרויקטורית: אני בעצמי עולה חדשה, אז תבינו את זה.

<מייגן-פרויקטורית: עברתי קליטה מאוד מוצלחת פה ואז איכשהו נפלתי לתפקיד הזה.

<מייגן-פרויקטורית: הקהילה של דוברי אנגלית זה כולל אנשים מבערך 14 מדינות, בעיקר מארצות הברית אבל קנדה, אנגליה, יש לנו זוג מאירלנד, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, הודו, יש לנו קהילה די גדולה מהודו פה בבאר שבע.

<מייגן-פרויקטורית: זה המון זמן העלייה של דוברי אנגלית לבאר שבע לא הייתה משהו, היו כמה בודדים, החלוצים יותר, בואו נגיד את האמת, וזה היה בין 70 ל-80 עולים כל שנה.

<מייגן-פרויקטורית: אבל בין 2015 עד 2016 יש גידול של 30% מהעולים ואנחנו הגענו לסוף 2016 עם 140 עולים שהגיעו בשנה הזו, שזה הבדל משמעותי.

<מייגן-פרויקטורית: אני חושבת שיהיו אותן תוצאות ואפילו תוצאות יותר גבוהות בשנה הזו.

<קריאה: את מתכוונת שיש לך צפי עתידי?

<קריאה: את כבר יודעת?

<מייגן-פרויקטורית: אני עובדת ממש קרוב עם 'נפש בנפש', הם ארגון עידוד עלייה מצפון אמריקה, אז יש להם באוגוסט - - -

<אלין אבוהרון: יש כוונה לקלוט עולים בנורית מ'נפש בנפש'.

<אלין אבוהרון: לקראת תחילת ספטמבר, כרגע רשומים הרבה עולים.

<מייגן-פרויקטורית: מאות עולים.

<אלין אבוהרון: בסדר, נשמח.

<מייגן-פרויקטורית: תכנית מאוד חשובה.

<אליסה ז'לודקוב: תספרי להם על מועדון הנוער.

<אליסה ז'לודקוב: אני פשוט רוצה להגיד שכמו שאלון, הוא פרויקטור, נכון?

<אליסה ז'לודקוב: הוא עובד עם דוברי ספרדית, אבל מה הוא עושה?

<אליסה ז'לודקוב: תיאטרון, מפני שהוא במאי במקצוע.

<אליסה ז'לודקוב: הוא תורם ללימודי עברית דרך תיאטרון.

<אליסה ז'לודקוב: אתם ראיתם את התמונה, צריך לשלוח לכם.

<אליסה ז'לודקוב: היא פסיכולוגית במקצוע וגם עובדת סוציאלית עכשיו, אז היא התחילה עם מועדון נוער ובמועדון הנוער שפות שונות, זה לא רק לאתיופים או רק לרוסים או רק לזה, כולם ביחד.

<אליסה ז'לודקוב: אז כמה מילים על זה, בבקשה.

<מייגן-פרויקטורית: אוקיי.

<מייגן-פרויקטורית: ילד ממקיף א' בא אליי בקיץ שעבר והוא אמר 'אני צבר, אבל אני רוצה לעזור לעולים חדשים'.

<מייגן-פרויקטורית: זה ממש החלום שלו, הוא מסיים עכשיו כיתה י"ב ועוד מעט מתגייס, אבל איתו ועם מקיף א' וגם עם העזרה ממשרד הקליטה ומהמחלקה שלנו, אז הקמנו מועדון נוער לעולים חדשים, קוראים לזה 'עולים לקהילה'.

<מייגן-פרויקטורית: היום יש לנו בין 20 ל-25 נערים מגיל 11 עד 16 שבאים כל שבוע לקבל עזרה בשיעורי בית בימי ראשון ובימי שלישי הם מקבלים יותר כיף ופעילויות חברתיות איתנו.

<מייגן-פרויקטורית: יש לנו מאגר של מתנדבים מהתיכון, לא רק מקיף א', מכל באר שבע, וגם יש לנו סטודנטים מאוניברסיטת בן גוריון ומכללת סמי שמעון, שהם באים גם לעזור ולתמוך.

<מייגן-פרויקטורית: הם ממשיכים את זה בקיץ עם יציאות והמשך של עזרה בעברית, כי הם צריכים להמשיך לחזק את השפה.

<מייגן-פרויקטורית: ויש לנו באמת ילדים מכל העולם שם, יש לנו מהודו, מארגנטינה, הילדים מוונצואלה באים גם, מרוסיה, מאוקראינה, מצרפת.

<מייגן-פרויקטורית: אני לא יכולה לתאר את הכול וזה הבייבי שלי, אני חייבת להגיד, זו נקודת האור.

<מייגן-פרויקטורית: אנחנו גם עובדים עם אנשים, אנחנו איתם בהצלחות וגם בקושי, אז לצאת למועדון זה מאוד כיף, כי אני יודעת ששם - - -

<אליסה ז'לודקוב: ברשות

<אליסה ז'לודקוב: כם אני רק אוסיף שעידוד עלייה זה גם חלק שלנו בלתי נפרד.

<אליסה ז'לודקוב: מייגן הייתה באנגליה וגם באמריקה וזה גם חלק מהתפקידים.

<אליסה ז'לודקוב: בהזדמנות הזו אני עוברת עכשיו לצרפתייה, כי אני לפעמים קוראת לה שרת החוץ, כי היא כל הזמן בקשר עם זה, שבוע-שבועיים לפני היא הביאה לכאן כ-35 רופאים מצרפת, שהם עדיין לא עלו, הם הגיעו לבדוק אותנו, קוראים לזה גישוש.

<אליסה ז'לודקוב: רות, בבקשה.

<רות חדד-פרויקטורית: קוראים לי רות חדד, אני פרויקטורית לדוברי צרפתית וגם ערבית.

<רות חדד-פרויקטורית: התחלתי עם העולים מטוניסיה, שהגיעו לפני שלוש שנים, ליווינו אותם, הם היו כולם מרוכזים במרכז קליטה יעלים.

<רות חדד-פרויקטורית: היום כל אחד בדירה שלו, כל אחד עם העסק שלו, עלייה מאוד מאוד מוצלחת, ילדים מוצלחים.

<רות חדד-פרויקטורית: המשכתי עם דוברי צרפתית, אני עוסקת הרבה בעידוד עלייה, נסעתי גם אני ליריד בפריז, ליוויתי את ראש העיר בחודש דצמבר לליון ואני בקשר הדוק עם כל מיני ארגונים שקשורים לעלייה מצרפת, גם בארץ וגם בחו"ל.

<רות חדד-פרויקטורית: העלייה מצרפת פה היא לא ממש גבוהה, אבל אנחנו רואים יותר ויותר מתעניינים, אם זה מחו"ל, אם זה כאן.

<רות חדד-פרויקטורית: גם משפחות שהגיעו למרכז ואחרי שנה, שנתיים, שלוש שנים שומעים על באר שבע, יש הזדמנויות פה של תעסוקה, אז עוברים לכאן ומקבלים גם מענה מאיתנו, מכולנו, ממחלקת הקליטה העירונית.

<רות חדד-פרויקטורית: בגדול זהו.

<רות חדד-פרויקטורית: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם כל הפרויקטורים, עושים פרויקטים משותפים, אין משהו מוגדר רק לצרפתים, או רק לדוברי אנגלית או רק לדוברי רוסית, המטרה היא ממש לשלב אותם וזה משהו שמאוד ייחודי כאן.

<רות חדד-פרויקטורית: אם אני שומעת בירושלים או בנתניה או באשדוד דברים שרק קבוצות של צרפתים, פה זה אחרת.

<רות חדד-פרויקטורית: אז אני מאוד מברכת על שיתוף הפעולה עם שאר הפרויקטורים.

<אליסה ז'לודקוב: יש עוד שתי פרויקטורית שהן עובדות עם רוסית והיא גם עם אנגלית, אבל הפרויקטורית הזאת עובדת במיוחד בתכנית למהנדסי חשמל ביחד עם נורית ומה שאני רוצה להגיד, שאם כל אחד רוצה משהו בנוסף היא מלמדת עברית.

<אליסה ז'לודקוב: היא מלמדת עברית בקבוצות בערב.

מרדכי יוגב: לפני שאתה מסכם, אני מודה, ויודעים פה גם חברי הוועדה, שאני חושב שאנחנו מבורכים בשנות עלייה מדהימות וידענו על 2015, מעל 32,000 או קרוב ל-32,000 עולים, ב-2016 ידענו ירידה, לאזור 26,000 ואנחנו יודעים גם עכשיו על ממוצעים של 25,000, לא ברור עוד, יש עוד זמן, והירידה היא קצת מקשיים של קליטה.

מרדכי יוגב: שם יש התעוררות מדהימה וזה רבע רוסיה, אוקראינה, רבע צרפת ו-50% כל העולם, דרום אמריקה, תימן, טוניס, צפון אפריקה והכול ואנחנו בוועדה עושים את כל המאמץ, יושב ראש הוועדה, המנהלת, כדי ללחוץ על הדברים שלנו נראים כבעיות.

מרדכי יוגב: ישבנו בעירייה, אז על דיפלומות, לא רק לרופאים ולא רק לרופאי שיניים מצרפת, אלא לכל הרופאים, רופאי שיניים מאוקראינה ומדרום אמריקה ורופאי עיניים ואורתופדים, למה רק ורק ורק?

מרדכי יוגב: וללחוץ על כל משרדי הממשלה, חינוך ורווחה, שההיערכות תהיה הרבה יותר בראייה כוללת.

מרדכי יוגב: אני גם רוצה שמשרד ראש הממשלה ייכנס לעניין והוא עוד לא שם, בתכלול גדול.

מרדכי יוגב: הקליטה כן, אבל עוד אין לה מספיק תקציבים כדי לראות שהפרויקטורים והמגשרים ו - - -

<קריאה: ובמיוחד אחיות.

<קריאה: גם אחיות להוסיף לרופאים, זה נורא חשוב.

<קריאה: מקצועות רפואיים ופרא רפואיים.

<קריאה: משוועים לרופאים ויש בעיה של רישוי קשה ביותר.

<קריאה: משרד הבריאות החליט שהוא רוצה רק אחיות אקדמיות ויש לנו פלח של אחיות מצרפת ומרוסיה שכבר 15-20 שנות ותק, הן מקצועיות ביותר ובגלל המחסום של הרישוי הן לא יכולות לעשות שום דבר.

מרדכי יוגב: נכון.

מרדכי יוגב: אני לא מכיר הכול, אבל את ציינת את אחוזי ההשמה הגבוהים שלכם, אז בנושא הזה אני רוצה לציין שנחשפתי בחצי השנה האחרונה למכון טל בירושלים, ליד מכון לב, שדואג לסדרי גודל של 96% השמה, גם לעולים מאתיופיה וגם בנושא סיעוד, גם גברים וגם נשים.

מרדכי יוגב: אברהם נחשף יחד איתי.

מרדכי יוגב: ואני רוצה לציין, בסוף, לא רוצה להאריך, שהתרשמנו פה היום מאוד לטובה, גם מהמעורבות של העירייה ולקיחת האחריות.

מרדכי יוגב: זה מדהים, יש מקומות אחרים שמחכים לממשלה שתבוא, וגם מהאכפתיות וגם מהצוות המשותף שמתכלל ביחד את כל העולים מכל הסוגים וכל אחד והייחוד שלו דווקא, ולא ערבוב של לעשות מכולם ישראלים, אלא שהשורשים יישארו ויהיו חזקים יותר וגם מהיחס והשילוב של כל הגורמים.

מרדכי יוגב: אז אני אומר לכם באמת בהערכה גדולה, נמשיך להיות השליחים שלכם, לתת עוד מנופים מהממשלה לדבר הזה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו גם בדיון הקודם סיכמנו דברים ונושאים שצריך לחזק את העשייה שאתם עושים פה.

אברהם נגוסה: באופן כללי אנחנו התרשמנו לטובה ויש פה עשייה בקליטת העלייה ממש מודל לחיקוי, מראש העיר עד הפרויקטורים וכל העוסקים במלאכה.

אברהם נגוסה: זאת משימה לאומית ואני רואה שכולם מתגייסים.

אברהם נגוסה: אני חושב שזו גדולתו של עם ישראל, שבאמת מחבק את האחים והאחיות שחוזרים וחוזרות למדינה, לארץ שלנו.

אברהם נגוסה: זה חשוב מאוד שכולנו מתגייסים מתוך הלב, לקבל אותם ושישתלבו בתוכנו, בתוך החברה הישראלית.

אברהם נגוסה: זה מה שאתם עושים, לפי רצונם, לפי השפה שלהם, לפי המנהג שלהם, לפי התרבות שלהם וההתייחסות ממש יוצאת מן הכלל.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם בשם הוועדה על מה שאתם עושים בנושא הזה.

אברהם נגוסה: נמשיך לעשות, נעודד את העלייה, נביא עוד עולים ועולים ואני חושב שחוסנה של מדינת ישראל זה קליטת העלייה.

אברהם נגוסה: ככל שאנחנו נקלוט את העולים כך גם מספר העולים יגדל ומדינת ישראל תתחזק כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אברהם נגוסה: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.