הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 180, 2017-07-09 10:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני מאוד מודה למחלקת הרווחה וכמובן למנהל אבל גם לראש העיר שקיבל אותנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר הרבה זמן בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי עובדים על הסיור הזה.

עאידה תומא סלימאן: זה סיור שהתחיל פה ברמלה ואחר כך נמשיך ללוד, איפה שגם נקיים פגישה עם הרווחה ועם המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: המטרה העיקרית או הדחף הבסיסי של למה עשינו את הסיור הזה זה היה כל מקרה האלימות והרצח, במיוחד באוכלוסייה הערבית בעיר.

עאידה תומא סלימאן: מקרי רצח נשים מאוד מזעזעים.

עאידה תומא סלימאן: מקרי רצח נשים שמעלים שאלות מאוד נוקבות ומאוד קשות.

עאידה תומא סלימאן: למרות שזה לא המקום אני אעלה אותו, מה שאני הולכת להגיד עכשיו אני אעלה גם עם הנציגים של הציבור שאנחנו ניפגש איתם.

עאידה תומא סלימאן: שאלות גם על האוכלוסייה ואיך בדיוק מתמודדים עם תופעת האלימות ורצח נשים אבל גם אי אפשר לפטור את הרשויות מהשאלות המאוד קשות בנושא של טיפול באלימות ומניעת רציחות.

עאידה תומא סלימאן: בשנים האחרונות או בשני העשורים האחרונים היו מעל 20 מקרי רצח נשים בין רמלה ולוד, שתי הערים.

עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד שזה חלק מהשאלות הקשות אנחנו נפנה למשטרה במיוחד שאחוז הפענוח של מקרי הרצח מאוד, אי אפשר אפילו להגיד נמוך, שואף לאפס כמעט.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת שהרוצחים עדיין מסתובבים חופשי בשתי הערים ומהלכים אימים על הנשים עצמן ומהלכים עימים על העדים ועדות שיכולים באמת לחשוף את הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: לכן אנחנו גם בדיון שהתקיים בוועדה וחברת הכנסת מירב בן ארי שהצטרפה לסיור כחברת ועדה היתה גם בדיון שקיימנו.

עאידה תומא סלימאן: כבר קיימנו שני דיונים בענייני רצח נשים אבל היה אחד בנושא של רמלה לוד במיוחד - - -

מירב בן ארי: האם המשטרה אמרה משהו אחר על הפענוח ?

עאידה תומא סלימאן: היא דיברה על רצח נשים באופן כללי אבל ברמלה לוד יש לנו, אני עוקבת אחרי הנושא הזה מאז שהיינו - - -

מירב בן ארי: כן, גם בכתבה שהייתה אמרו על הפענוח.

עאידה תומא סלימאן: כן, לפני שנעשיתי חברת כנסת מאז 1992 אנחנו עובדים אחרי הנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואני עדיין זוכרת סיור של הוועדה לקידום מעמד האישה שהשתתפתי בו כמנכ"לית ארגון נשים וכשהעלינו פה ברמלה, לפני יותר מ-15 שנים, כשעוד תמר גוז'נסקי כיהנה בכנסת והעלנו שיש רשימה שחורה של נשים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, נשים שחייהן מאויימים ואז נציג המשטרה אמר אם יש לכם את הרשימה תנו לנו.

עאידה תומא סלימאן: וכאילו יש רשימה כתובה באיזשהו מקום.

עאידה תומא סלימאן: בדיון שיתקיים על לוד אנחנו נעלה את זה.

עאידה תומא סלימאן: במחלקת הרווחה דיברו על המצב.

עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו פה לשמוע באמת מה המענים שמקבלים/מקבלות הנשים.

עאידה תומא סלימאן: מה התכניות הקיימות כדי למנוע.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת רק על שירותים של אישה שכבר פרצה את כל המחסומים והגיעה ללשכת הרווחה ודיברה על האלימות.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על אלה שנמצאות בפחד אימים בבתים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: ועל איך אפשר באמת לשנות את - - - החברה.

עאידה תומא סלימאן: האם יש לכם את כל הכלים לעשות את זה, האם חסר לכם כלים.

<אייל קהלני: קודם כל תודה רבה, ברוכות הבאות - - -

מירב בן ארי: וגם אני רוצה לשאול האם המדינה, אנחנו נציגות המדינה, האם המדינה נותנת לכם כלים ייחודיים בגלל מספר הרציחות של נשים ברמלה.

עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד.

עאידה תומא סלימאן: כשהתחלנו לתכנן את הסיור הזה התחלנו לתכנן אותו על סמך מקרים קודמים.

עאידה תומא סלימאן: ובינתיים קרה המקרה המזעזע שהשאיר את כולנו בהרגשה מאוד קשה של הרצח של הנרייט קרא.

עאידה תומא סלימאן: נערה בת 17.5 שהמסיבת סיום תיכון הייתה יום לפני הרצח שלה וכנראה הסימנים מעידים שזה רצח, לפחות, מי שבינתיים עצורים ונמצאים בחקירה זה האבא והדוד.

עאידה תומא סלימאן: הדוד כבר לא עצור איך שאני הבנתי, יצא ממעצר, אבל זה הכיוון.

עאידה תומא סלימאן: והרקע אני לא רוצה להכנס לרקע כי ממש לא מעניין אותי להגיד לכם, את האמת, ממש לא מעניין אותי הרקע אבל מה שמעניין אותי שהיו דיבורים ופרסומים על זה שהיועצת בבית הספר ידעה על האלימות שהיא עוברת, היא העבירה אותה ללשכה אליכם והתלוננה במשטרה.

עאידה תומא סלימאן: וזה מה שמשאיר הרגשה של כאב אמיתי וכעס, להגיד את האמת.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שזו הרגשת כעס ותסכול שצעירה כמוה חיפשה איזשהי תמיכה ובסוף סיימה ברצח.

<אייל קהלני: אני אתן התייחסות כללית שהתשובות יהיו גם למקרה הזה.

<אייל קהלני: אני לא יכול לפרט, כמובן, בגלל שהנושא הזה בחקירה, אבל התשובות יהיו בעצם לתוך המצגת.

<אייל קהלני: איך ההתייחסות שלנו, איזה מענים יש לנו וגם מה בעצם חסר.

<מיכאל וידל: למה התחלתם - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להסב את תשומת לבכם שיש לנו פרוטוקול מהכנסת כי זה סיור של הוועדה, ולכן הוא רושם ושכל אחד שמתחיל לדבר נא להגיד את השם כדי שאוכל - - -

<מיכאל וידל: אני - - - נותן אישור, דברי, דברי איתי, אני אנחה אותך, הכל יהיה בסדר, אני בא לעזור בכל הכוח אבל דברו איתי, אני לא מבין, בסדר?

<קריאה: אתה רוצה לפתוח אולי?

<מיכאל וידל: לא, לא תתחיל עכשיו.

<אייל קהלני: סיכום מיון תיקים של 2016 מראה ש-15% בעצם מהאוכלוסייה הערבית - - - תיקים שמוכרים - - - לסוף שנה.

<אייל קהלני: בעצם זה הפילוח של האוכלוסייה לפי גילאים באוכלוסייה הערבית.

<אייל קהלני: במצבים של משפחות שנמצאות בסכנה שיטת העבודה היא כזאת: נשים שמוכרות במחלקה ההתערבות על ידי עו"ס המשפחה שמכירות את הנשים האלה, מכירות את הבעיה של המשפחה.

<אייל קהלני: נשים שאינן מוכרות יש התערבות של עו"ס המרכז לטיפול ומניעת במשפחה.

<אייל קהלני: טיפול בנערות שהוא טיפול ייחודי יש עו"ס ש- - - לנערות במצוקה.

<אייל קהלני: אחרי שעות העבודה אנחנו עובדים, וזה חשוב לי להגיד, המענה שאנחנו נותנים 24/7.

<אייל קהלני: מסביב לשעון, הקריאות מגיעות על פי רוב מהמשטרה, הן יכולות להגיע מהמוקד.

<אייל קהלני: במידת הצורך יוצאת עובדת סוציאלית גם באמצע הלילה, מראיינים, שואלים, עושים כל מה שצריך את הפעולות ובמידה שיש הסכמה גם כן מוציאים למקלט.

<אייל קהלני: איך זה מתבצע אני אסביר את זה גם כן.

<אייל קהלני: לתחנה לאלימות במשפחה התקבלו ב-2016 סך הכל 580 פניות.

<אייל קהלני: אם אני מסתכל, זה בעצם הפילוח.

<אייל קהלני: פחות או יותר למה שקרוב לאחוזים באוכלוסייה פלוס מינוס.

עאידה תומא סלימאן: מה האחוז של האוכלוסייה הערבית בעיר?

<אייל קהלני: 24% בערך.

עאידה תומא סלימאן: וה-24% לא הספקתי לעשות חישוב אבל 121 על 500?

<אייל קהלני: זה בערך ככה.

<אייל קהלני: פחות או יותר אותו אחוז באוכלוסייה.

<אייל קהלני: בכל מקרה אני עושה הפרדה בין נשים ונערות וכרגע נדבר על נשים.

<אייל קהלני: כל מקרה של אישה שפונה שהיא תחת איום יש לנו קודם כל שיתוף פעולה גם עם המשטרה, גם עם הפיקוח של כאן וגם בתוך המחלקה - - -

<מיכאל וידל: אם המשטרה מקבלת את התלונה ראשונה הם - - -

<אייל קהלני: תמיד כן.

<אייל קהלני: וכנ"ל כשמגיעה אלינו אישה, הדבר הראשון שאומרים לה, בואי תפתחי תלונה במשטרה.

<אייל קהלני: אנחנו ממשיכים לטפל ומציעים גם מקלט ומוציאים גם למקלט אבל היא חייבת.

<מיכאל וידל: - - - המשטרה - - -

<אייל קהלני: אם היא לא מסכימה אני לא מחוייב.

<אייל קהלני: עוד פעם, לנשים, לא נערות.

<אייל קהלני: נערות זה סיפור אחר.

<מיכאל וידל: תרשום רגע, יש לי פגישה עם מפקד התחנה השבוע, לבדוק אם הם לא אמורים לדווח - - - לא חושבת?

<ציפי נחשון גליק: יש מקרים שאתה יכול אבל בהסכמתה.

<חגי מויאל: חגי ממשרד הרווחה.

<חגי מויאל: אם האישה לא מעוניינת היא לא נחשבת חסרת ישע מבחינת החוק, ולכן - - - אם אנחנו חוששים לחייה יש לנו לפחות בחוק העובדים הסוציאליים את האופציה לבצע - - - גם ללא רצונה.

<חגי מויאל: זה קורה במקרים קיצוניים.

<חגי מויאל: רק במקרים קיצוניים כשאין לנו ברירה וכשהבטן שלנו אומרת לנו סכנה.

<חגי מויאל: אבל החוק לא מאפשר לנו לדווח.

<סופי ויטלם: לעתים החשש מדיווח הוא חשש יותר גדול ועל כן אגב יש את הדיווח - - - לסכן- -

מירב בן ארי: הדיווח עצמו יכול לסכן את החיים שלה.

<סופי ויטלם: - -בדיוק.

<סופי ויטלם: ויש את כבוד האדם וחירותו ש- - -

<אייל קהלני: איך אנחנו מיידעים את המשטרה במידה ובאמת יש הסכמה שלה, מעודדים אותה להגיש תלונה במשטרה.

<אייל קהלני: אנחנו מציעים לה מקלט, מזכירים לה את המשמעות של יציאה למקלט.

<אייל קהלני: מי שלא רוצה לצאת, מסרבת לצאת למקלט, אנחנו מחתימים אותה על טופס, יש לנו טפסים שאנחנו ממלאים על כל אישה, הערכת מסוכנות שאנחנו עושים איתה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה כמה מהר מחתימים אותה על מסמך כזה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שלשכנע את האישה להתלונן זו עבודה מאוד קשה, אני מכירה את זה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה כמה נותנים לזה ממש את האופציה המלאה של לנסות ולנסות ולנסות כי הרבה פעמים קל יותר להחתים אותה שלא רצתה ולסיים את הסיפור.

<אייל קהלני: אני יכול להגיד ככה שעובדות המחלקה יושבות איתה ומסבירות לה את כל המשמעויות, לטוב ולרע, את המשמעות של יציאה בעצם למקלט עם כל המשמעויות שכרוכות בזה.

<אייל קהלני: לא כל כך מהר.

<אייל קהלני: לפעמים זה שעות על שעות שהן נמצאות במשטרה ועובדת סוציאלית נמצאת שם איתן שבסוף היא חותמת או לא חותמת.

<אייל קהלני: בכל מקרה, אנחנו לא יכולים לכפות עליה תכנית התערבות.

<אייל קהלני: מה ההשלכות וזה נורא חשוב לבוא ולהגיד.

<אייל קהלני: עכשיו אני אתייחס קצת לאוכלוסייה הערבית- - -

<מיכאל וידל: עצור שנייה - - - תכנית או משהו שילוו אותה או משהו כזה, אני אומר אנחנו בטוחים - - - היא לא רוצה אבל - - - לחשוב על זה מעל המטה.

<מיכאל וידל: למעלה בכנסת, אני אומר ברצינות, ישבו איתה איזה צוות, ועדה של נשים, שיהיה לה יותר קל לדבר, אולי במגזר הערבי דווקא.

<מיכאל וידל: אם היא לא מסכימה נגמר הסיפור - - - חבל.

עאידה תומא סלימאן: אני אתייחס לזה תיכף.

<אייל קהלני: צריך לזכור שלטענת נשים חלק מהמקרים תלונה במשטרה מגבירה סיכון אצלם לטענתן.

<אייל קהלני: כמו כן, יש לנו מקרים גם של העדת קטינות.

<אייל קהלני: ברגע שיש קטינות והן נחקרות במשטרה זה גם כן מסכן את החיים שלהן.

<אייל קהלני: זאת אומרת, זה שהן יצאו למשטרה וזה שהן העידו זה יכול להוות סכנה לחיים שלהן ויש לנו גם מקרים כאלה, לצערי.

<אייל קהלני: מקלט לנשים ומקלט לנערות זאת שאלה כמה זה מסייע או מסכן.

<אייל קהלני: אני יכול להגיד שבטווח המיידי זה נותן הגנה מלאה.

<אייל קהלני: הן פשוט יוצאות למקלט והחשש לחיים בעצם הוסר.

<אייל קהלני: מאידך, הן מעידות שלטווח הארוך לפעמים זה כיוון אחד.

<אייל קהלני: אחרי היציאה מהמקלט הן נמצאות בסכנה.

עאידה תומא סלימאן: את האמת בגלל הלחץ בזמן אני לא יודעת כמה אתה יודע עד כמה אני יודעת וגם מירב על הפרוצדורות, בוא נגיד, איך שהן לפי הספר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו - - - זה הזמן להגיד זה הנהלים שצריך ללכת עליהם בואו נתמקד בדילמות העיקריות.

עאידה תומא סלימאן: בואו נתמקד למה אתם בהרבה מקרים נגיד.

עאידה תומא סלימאן: עניין האמון של הנשים, אני מכירה את זה, ובמיוחד הנשים הערביות מאוד נפגם, בוא נגיד, בלשכות הרווחה וגם במשטרה.

עאידה תומא סלימאן: איך אפשר לשפר את זה, מה הדילמות העיקריות, מה הקשיים העיקריים.

עאידה תומא סלימאן: האם אתם באמת- - - כמה נשים מרמלה בשנה שעברה הגיעו למקלטים.

<אייל קהלני: דרך אגב עם השנים יש ירידה - - -

<מיכאל וידל: יש מצב שנשים באות ומקבלות יחס לא כל כך טוב - - - זה לא בחדר סגור, יש להן פרטיות.

<אייל קהלני: חד משמעית לא.

<אייל קהלני: קודם כל יש ירידה עם השנים ליציאה למקלטים, הן גוברות, וזה דבר ש- - - בעצמו, הן גוברות כבר לא ללכת למקלטים, פחות ופחות.

<אייל קהלני: בשנים האחרונות משהו כמו 7 או 8 נשים יוצאות למקלט.

<ציפי נחשון גליק: יכול להיות אולי שהם גם לא פונות כי הן יודעות שהמענה הוא לצאת למקלט.

<אייל קהלני: זה המספרים של השנים האחרונות, רואים את הירידה.

<אייל קהלני: עכשיו אני אגיד לך בעצם את הדילמות - - -

עאידה תומא סלימאן: ירידה משמעותית ביותר.

עאידה תומא סלימאן: גם אצל נשים יהודיות.

<אייל קהלני: הסוגייה הראשונה- - -

<מיכאל וידל: אם תשימי לב לא בטוח שיש ירידה באחוזים.

<מיכאל וידל: 50% שהו במקלט, זה ששוהים רק 7 במקום 23 אז זה הירידה.

<מיכאל וידל: ששוהים במקלט בכלל.

<מיכאל וידל: כי תמיד הנשים - - - איפה שיש.

<מיכאל וידל: מסך כל השהות במקלטים אין ירידה.

עאידה תומא סלימאן: למה אין ירידה?

עאידה תומא סלימאן: 13, 13, 12.

עאידה תומא סלימאן: 8 בשנת 2016, 4 ב-2017 - - -

<מיכאל וידל: ביחס אין ירידה.

<מיכאל וידל: כולם ירדו אז אולי - - - סך הכל נשים במקלט היה 23 אז נשים ערביות הן 55% אבל כשאומרים 7 זה עדיין 55%.

עאידה תומא סלימאן: מ-2016 אין ירידה, מ-2015 אין ירידה.

עאידה תומא סלימאן: אבל מ-2012 כמובן שיש.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אני יכולה להבין, נפתחו מרכזי מניעת אלימות, יש טיפול יותר בקהילה מאשר פעם הפתרון היחידי זה לשלוח למקלט כי לא היה גם אפילו עוז להיות מספיק שיטפלו, אבל אוקיי.

<אייל קהלני: לשאלתך, סוגייה ראשונה א': אין לנו להציע מענים מותאמי תרבות.

<אייל קהלני: זאת אומרת לחברה - - - יש מקלטים של נשים ערביות אבל היציאה למקלט, לטענתן, הרבה פעמים מסכנת אותן בגלל זה הן בוחרות לא לצאת ואז הן בעצם נשארות בקהילה ונשארות בסכנה.

<אייל קהלני: צריך לחשוב על מענים, אולי בתוך הקהילה, מותאמים לתרבות, שיגנו עליהן ויורידו את הסכנה שלהן.

עאידה תומא סלימאן: טוב, אני אומרת לך, כמי שניהלה מקלט מעל ל-20 שנה והייתי מעורבת במקרים כשהייתה מגיעה אישה מרמלה או מלוד למקלט היינו מחזיקות את השערות, לא יודעות מה לעשות.

עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר היינו יודעות שהאיום עליה ממשיך להתקיים והיא נתקעת אצלנו במקלט.

עאידה תומא סלימאן: והיו הרבה מקרים של נשים שנתקעו שנה, שנה וחודשיים ולא ידענו והיה מקרה, לצערי הרב, לפני הרבה שנים, סיהם, שהייתה במקלט אצלנו שנה וחודשיים ואחרי יציאתה, אחרי שהתעייפה כבר מלחכות ובלי המלצה של הלשכה ובלי המלצה שלנו יצאה ונרצחה בפתח ביתה.

עאידה תומא סלימאן: זה המקרה.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת אותה, הפנים שלה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה אבל, זאת דילמה שכבר קיימת הרבה שנים.

עאידה תומא סלימאן: בלי עבודה בשטח, הכנת השטח לקבלת האישה בחזרה זה לא יפתר אף פעם ומבלי להכניס את אלה שבאים עם ה- - -

<אייל קהלני: חשוב לי להגיד משהו שבחברה הערבית, קודם כל זה לא כל החברה הערבית, זה רק משפחות או חמולות מסויימות ששם יש את הרציחות, לא צריך לבוא ולהכפיש את כל החברה.

<אייל קהלני: ב' - כשמדברים על איום במשפחה הרבה פעמים לא יודעים מי זה.

<אייל קהלני: יש הרבה מאוד פוטנציאלים, זה המשטרה אולי יודעת, שיכולים בעצם לבוא ולפגוע בה.

<אייל קהלני: זה יכול להיות אחים והורים ובני דודים וכן הלאה.

<אייל קהלני: ההכנה בשטח עם הגורמים המאיימים אנחנו לא יודעים לבוא ולעשות.

<אייל קהלני: אנחנו לא יכולים לכפות את עצמנו על אותה אוכלוסייה אם היא לא פונה אלינו, לפי חוק.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאתה לא צריך לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: יש לי המון מה להגיד גם על התערבות המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שצריך לכפות את עצמך אבל אתה צריך לפתח תכניות קהילתיות שיעשו את העבודה מבפנים.

עאידה תומא סלימאן: אתה צריך לעשות את הקשר עם אנשים וקדקודים בתוך החברה.

עאידה תומא סלימאן: אחרת אתם תשארו במשרדים ולא תגיעו בסופו של דבר לשינוי המיוחל.

<אייל קהלני: קודם כל אנחנו לא נשארים במשרדים.

<אייל קהלני: אני מכיר את כל המכובדים גם בג'ואריש, גם בחברה הערבית באופן אישי, גם את אנשי הסכסוכים ברמה הארצית.

<אייל קהלני: אגב, חלקם גם לא עושים - - - חוק כלפי חמולות מסויימות.

<אייל קהלני: לצערי כשאנחנו מדברים על המשפחות האלה זה גורמים עברייניים שגם הם לא קשובים למכובדים שלהם אבל זה איזשהי סוגייה קהילתית נפרדת.

<אייל קהלני: אני אשמח לעזרה לבוא ולתת כלים להתייחסות כמו שאת אומרת למשפחות האלה.

<אייל קהלני: סוגייה שנייה, דרך אגב, אחד הקשיים שיש לי פה שקף שאומר כמה עובדות סוציאליות מהחברה הערבית מועסקות במחלקה.

<אייל קהלני: אנחנו כל הזמן - - -

<מיכאל וידל: כמה- - -

<אייל קהלני: נכון להיום שש, יש שבעים במחלקה ומתוכן שש מהחברה הערבית.

<אייל קהלני: כשהן עובדות בכמה תפקידים ולאו דווקא, חלקן אצל החברה הערבית ספציפית וחלקן זה בעצם עובדות סוציאליות בתפקיד - - - תעביר בבקשה לשקף האחרון.

עאידה תומא סלימאן: מה החלוקה?

עאידה תומא סלימאן: והאם השש עובדות במשרה מלאה גם.

<אייל קהלני: - - - משרה מלאה.

<אייל קהלני: חלקן משרה מלאה וחלקן חלקית.

<מיכאל וידל: מתוך 70 או מתוך ה-6?

<אייל קהלני: מתוך השש.

<מיכאל וידל: - - - עכשיו.

<אייל קהלני: לא, לא, לא, יש למעלה מ-62 או 63 תקנים ויש למעלה מ-70 עובדות מועסקות.

עאידה תומא סלימאן: כמה תקנים?

<אייל קהלני: 63.

מירב בן ארי: תגיד, יש לי שאלה אליך.

מירב בן ארי: הרי יש לך שש עובדות מתוך 70, זה אומר 8%.

מירב בן ארי: למרות שיחס האוכלוסייה הערבית ברמלה היא 24%.

מירב בן ארי: זאת אומרת פי שלושה.

מירב בן ארי: אז אני רק שואלת - - -

<מיכאל וידל: לוקחים את ה-120 ועושים מתוך 510 - - -

מירב בן ארי: אם מבחינת יחס האוכלוסייה זה בערך פי שלוש יש לך אוכלוסייה ערבית לעומת יהודית.

מירב בן ארי: האם יש איזשהי העדפה נגיד לעובדת ערבייה שמגיעה לפה?

מירב בן ארי: אני שואלת כי נגיד מגיעה יהודייה וערבייה, אותו דבר, אני לא אומרת אפילו העדפה מתקנת, אם הן אותו דבר - - -

<מיכאל וידל: לא רוצה - - -

מירב בן ארי: אבל נראה לי הוא כמה שנים פה כבר לא?

מירב בן ארי: כמה שנים אתה מנהל?

<אייל קהלני: אני מנהל חדש אבל במחלקה אני משנת 2000.

מירב בן ארי: אז אתה לא נותן עדיפות לעובדות ערביות?

<אייל קהלני: אדוני ראש העיר רוצה להתייחס - - -

<מיכאל וידל: כוח אדם מוציאים מכרז - - - אני אומר לך עכשיו, אני מרים את הכפפה, אני אתן הנחייה לכוח אדם שיתנו עדיפות בקליטות הבאות לעובדות סוציאליות ערביות.

<מיכאל וידל: זהו.

מירב בן ארי: הנה- - -

<אייל קהלני: אני כן אתייחס - - -

<ריקי בן ישי: אני רוצה להגיד משהו.

<ריקי בן ישי: ריקי בן ישי, ראש צוות ילד ונוער בנוצ"ץ.

<ריקי בן ישי: לאורך השנים ההעדפה שלנו היא דווקא לקבל עובדות סוציאליות ערביות.

<ריקי בן ישי: אני יכולה להגיד שיש לנו תקנים לא מאויישים, לצערי הרב, לפעמים חצי שנה, לפעמים שנה כך שהקושי הוא מטורף.

<ריקי בן ישי: אנחנו ניסינו גם לפנות אפילו לחברות כנסת לסייע בעניין ולצערי הרב זה לא כל כך צלח.

<ריקי בן ישי: אפילו לעיתונים של החברה הערבית - - -

עאידה תומא סלימאן: אליי לא פניתם.

<ריקי בן ישי: לחברות כנסת באתר, דרך נעמ"ת, דרך כל דרך אפשרית שניסינו ולא צלח - - -

מירב בן ארי: אתן לא מוצאות עובדות סוציאליות?

<ריקי בן ישי: לא מצליחות להשיג- - -

<ציפי אשבל: לא מצליחות לגייס - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: יש קושי כללי, יש מחסור.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את זה גם מהנגב וממקומות אחרים.

עאידה תומא סלימאן: יש קושי, יש מחסור, אני כבר מדברת מול, אפרופו תעסוקת נשים ערביות, יש נשים ערביות אקדמאיות שלא מוצאות עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אפשר כמו שפעם עשו בלשכות שפירקו אותן מקובצות, עשו מסלול מהיר של שנה הכשרה והעובדות סוציאליות.

עאידה תומא סלימאן: אבל אצלכם ברמלה ולוד יש עוד קושי נוסף שהוא הפחד.

עאידה תומא סלימאן: פחד - - - במיוחד בנושאים שקשורים באלימות.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה עובדות סוציאליות שמפחדות להתקבל למסגרת הזו כי אף אחד לא אכפת לו מבטחונן.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת פה על לשכת הרווחה, אני מדברת על המשטרה.

<אייל קהלני: קודם כל את צודקת, זה גם בלשכה וזה קורה גם שהפסיקו את עבודתן מחשש - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אני מכירה באופן אישי.

<אייל קהלני: יש אחריות מאוד גדולה ל - - -

עאידה תומא סלימאן: הייתה לכם נטלי פה לא?

<סופי ויטלם: לא פעם אנחנו מכירים עד הוראת שעה.

<סופי ויטלם: הוראת שעה בכל תחום, כמו שמחליטים, לאחרונה אנחנו נתקלנו בזה דווקא מכולנו בנושא של דיור.

<סופי ויטלם: אבל לענייננו, יכול מאוד להיות שדווקא הנושא הזה של העסקת עו"סיות מהמגזר יכול להיות שתהיה איזה הוראת שעה לתת לזה איזשהי, איך אני אסביר את זה, דחף, תמריץ שבאמת יכול.

<סופי ויטלם: וכאן באמת אני מחזירה את זה לפתחחם כי אני בטוחה שחשוב לכם הנושא וזה בהחלט יכול לסייע כמו ש- - -

עאידה תומא סלימאן: אני בזמנו הצעתי את זה בעניין עו"סיות בנגב ואמרתי, יש להם אותו מחסור, אני דיברתי שם על שני דברים.

עאידה תומא סלימאן: דיברתי על נקודות של תמריצים מיוחדים, במיוחד שזה לרוב עו"סיות מהצפון שצריכות לרדת דרומה.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני זה תכניות שעכשיו התחלתם אותם של מגשרות ואולי כדאי באמת לאמץ את הרעיון אצלכם ברמלה.

עאידה תומא סלימאן: לאוכלוסייה יוצאי אתיופיה התחילו משהו כמו מגשרים ומגשרות.

עאידה תומא סלימאן: ואפשר, לא תמיד צריך עובדת, במיוחד אם יש מחסור אפשר ללכת על תכנית של פעילות קהילתית, עובדים קהילתיים שהם לא בהכשרת עובד סוציאלי באים לתוך האוכלוסייה ועובדים.

<מיכאל וידל: עשו את זה בעיר?

עאידה תומא סלימאן: עכשיו מתחילים את זה בנגב אבל עשו את זה - - -

מירב בן ארי: זה עובד בכל הארץ.

<אייל קהלני: בחברה הערבית עשו את זה?

עאידה תומא סלימאן: לא, עכשיו מתחילים בנגב לאחר שדיברנו על זה.

<אייל קהלני: החשש אצלנו זה שגם הן יהיו בעצם מאויימות ואפשר - - -

עאידה תומא סלימאן: יש עמותה של נשים נהדרות שהן עומדות ממש כחוד החנית בפרונט בנושא של מאבק באלימות.

עאידה תומא סלימאן: אני בחברה הערבית השתתפתי בהפגנה לפני שבועיים פה ועמדו בה גברים מעיר רמלה, ערבים, שיצאו נגד הרצח.

עאידה תומא סלימאן: השאלה למי אתה מתחבר באוכלוסייה ואת מי אתה מחזק באוכלוסייה.

עאידה תומא סלימאן: אם נמשיך להתחבר למכובדים שבעצם הם שומרים על הסטטוס קוו ולא מוכנים לצאת נגד התופעות האלה ומזניחים את הכוחות של שינוי אמיתי זה מה שיקרה.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש נשים שכבר פועלות בנושא ואני בקשר אישי איתן.

עאידה תומא סלימאן: ועכשיו אנחנו רוצים כדי להיות איתן לפגוש אותן.

עאידה תומא סלימאן: חייבות.

<מיכאל וידל: אנחנו נשקול את זה לחיוב, אני אומר לך, את אומרת שזה כבר נעשה אצל האתיופים ועכשיו הם בודקים את זה - - - את אומרת שעושים את זה בדרום - - -

מירב בן ארי: התהליך של הגישור של החברה האתיופית שתדע שזה דרך משרד החינוך.

מירב בן ארי: המגשרים האתיופים הם - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל עכשיו - - -

<אייל קהלני: גם כאן יש מרכז גישור מאוד פעיל שיש בו גם נציגים מכל התרבויות, גם מהחברה הערבית.

<אייל קהלני: ההתייחסות שם היא נותנת או גישור כמו שמכירים אותו בבית המשפט או אישור סכסוכים מסורתי.

<אייל קהלני: האנשים האלה פועלים גם מול אנשי הדת כדי לבוא ולהוריד את האלימות, יש להם פרסומים שהם הוציאו, האמירה שלהם היא מאוד נגד האלימות וגם זה נסייע.

<אייל קהלני: גם עמותה שעושה הרבה אבל מסתייעים גם במרכז רישום.

<מיכאל וידל: תבדוק את הנושא של האתיופים, את הנושא של הדרום - - - תעדכן אחרי הבדיקה מה - - -

<אייל קהלני: בסדר גמור.

<אייל קהלני: אני רוצה לתת ברשות

<אייל קהלני: כם דוגמה מאפיינת שהייתה יומיים אחרי הדיון שקיימת בכנסת.

<אייל קהלני: יש לי אישור אחרי זה לתת רק לך את מספר הטלפון שלה, אני לא נותן פה פרטים, אבל בחורה, תושבת העיר, גרושה ואם לשניים, בסכנת איום מאוד מאוד גבוהה לחיים שלה, הייתה צריכה לבוא ולעזוב את העיר אחרת החיים שלה באמת בסכנה גדולה.

<אייל קהלני: היא חתמה על סירוב למקלט.

<אייל קהלני: למה?

<אייל קהלני: היא סטודנטית לסיעוד, לומדת, אגב, יומיים אחרי זה, איך שזה נודע, למחרת, ציפי המפקחת הפסיקה את כל הפעילות שלה, ככה עושים במקרה כזה, והגיעה לכאן עם כל הרלוונטיים, ישבנו עם הגברת.

<אייל קהלני: היא אומרת, יש לי פה שני ילדים, הם נמצאים אצל הגרוש שלי, אני רואה אותם לפעמים.

<אייל קהלני: יש לי לימודים שאני צריכה לסיים אותם באפריל, סיעוד.

<אייל קהלני: אני רוצה לעבוד, אני רוצה לנהל חיים.

<אייל קהלני: אני עוזבת את העיר, הולכת למקלט, אני מפסיקה את כל החיים.

<אייל קהלני: לא רואה את הילדים, מפסיקה את הלימודים שלי, אני בעצם נפגעת.

<אייל קהלני: בתחושה שלה בעצם היא נענשת, זה מה שהיא אומרת, לדבריה, היא נענשת שבעצם הגורם המאיים נמצא בקהילה.

<אייל קהלני: בשיתוף צמוד כל התקופה הזאת, גם עם המפקחת, מנסים לבוא ולעזור לה בדיור, בחלופות, מנסים לעזור לה בכל דרך שאנחנו יכולים לבוא ולעזור לה אבל האיום על החיים שלה בצורה מאוד מוחשית ואני מפחד על העתיד שלה.

<אייל קהלני: גם היא חוששת.

עאידה תומא סלימאן: מה עושה המשטרה?

<חגי מויאל: בדיוק היה דיון בוועדה ב- - - והם הציעו - - -

<ציפי אשבל: לבחורה הזאת באופן ספציפי הייתה מדווחת גם למשטרה בדיור.

<ציפי אשבל: היא מאוד מוכרת למשטרה.

<ציפי אשבל: היא מצויידת בלחצן מצוקה, האישה הזאת, בתיק.

<ציפי אשבל: יש לה לחצן אצלה.

<ציפי אשבל: אפילו כשהיינו בדיון, היא באה מהעבודה אז השוטר אמר לה, איפה הלחצן שלך?

<ציפי אשבל: היא אמרה בתיק.

<ציפי אשבל: הוא אמר לה, את צריכה שהוא יהיה בכיס.

<ציפי אשבל: המשטרה מאוד מאוד מודעת ובתמונה עם האישה הזו.

מירב בן ארי: אפשר להבין אותה.

מירב בן ארי: גם היא צריכה להענש ללכת למקלט, לא לראות את הילדים, לא לעשות את הלימודים שלה וגם הוא מסתובב חופשי והיא - - -

<אייל קהלני: אני יכול להגיד שאנחנו עובדים מול עוד ערוצים.

<אייל קהלני: גם מול המחלקה בלוד ששם הוא מתגורר, אנחנו גם עושים מולו פעולות.

<אייל קהלני: אנחנו עושים את כל מה שאנחנו יכולים לעשות בכלים שלנו, אבל עדיין יש לה איום על החיים שלה.

עאידה תומא סלימאן: ברור שיש מקרים שקשה להתמודד איתם במיוחד אם המשטרה לא עושה את כל הדברים.

עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת, ואני מסבה את תשומת לבו של ראש העיר לנושא, לפני שש שנים נכנס לתחנת המשטרה ברמלה מפקד חדש.

עאידה תומא סלימאן: והמפקד הזה עשה תכנית פיילוט שהיא להצר את צעדיהם של משפחות הפשע.

עאידה תומא סלימאן: עשה לנו את המוות, ממש.

עאידה תומא סלימאן: היו יוצאים מפתח הבית, עוברים איזה שלושה מחסומים, חיפוש כלי נשק, עבירות תחבורה וכו' וכו'.

עאידה תומא סלימאן: ובאותה שנה לא נרצחה אף אישה.

עאידה תומא סלימאן: אז - - - באופן מפתיע מרמלה והתכנית הזו הופסקה ומאז התחלפו שניים.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך, ראש העיר, אם המשטרה לא תקח את הדברים לידיים אני בעצמי אויימתי ברמלה פעמיים בגלל ההתערבות שלי בנושא רצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אומרת לך, אי אפשר לשאול את הנשים למה לא יוצאות למקלטים כאשר הן יודעות שאפילו הם יכולים להגיע אליהן איפה שהן נמצאות במקלטים.

עאידה תומא סלימאן: יש משפחות שהן קשורות לפשע באופן מאוד הדוק - - - למשטרה איכשהו.

עאידה תומא סלימאן: ואם לא תהיה פעילות אחרת של המשטרה הן לא יוכלו לעשות את זה.

<מיכאל וידל: אני מבטיח רק דבר אחד.

<מיכאל וידל: יש לי פגישה גדולה עם מפקד התחנה שהוא יציג דברים ארציים על כל מה שקורה פה וכל זה.

<מיכאל וידל: נראה גם מה הדרישות שלי ושלו ואני אבקש ממנו פעם - - - משטרה בג'ואריש, במקומות האלה.

<מיכאל וידל: נוסיף איזה נקודה, אני לא יודע אם זה יהיה בדיוק כמו התכנית של המפקד ההוא שעשה את זה.

<מיכאל וידל: אבל אני אציג את ה- - -

מירב בן ארי: זאת אומרת שחלק מהדגש שלך בשיחה עם מפקד המשטרה זה נושא של רצח נשים?

<מיכאל וידל: כן למה לא - - - היום - - - אני אעלה את זה שיהיה נושא מרכזי בדיון.

עאידה תומא סלימאן: רק חבל שאין אף אחת מהעובדות הסוציאליות הערביות.

<ריקי בן ישי: כן, היא מגיעה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת ש- - -

<ריקי בן ישי: היא חדשה.

עאידה תומא סלימאן: מה עם הוותיקות?

<ריקי בן ישי: לצערי הרב עוד נערה עזבה - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל נערה, מה עם הנשים, מה עם שאר - - - אלה העיניים שלכם בקהילה.

עאידה תומא סלימאן: העובדות הסוציאליות הערביות הן העיניים שלכם בקהילה.

מירב בן ארי: נראה לי שגם הוא יודע.

מירב בן ארי: אני מניחה לפי הדרישה לפחות שאותן נשים זה לא נשאר ברמה של עובדת סוציאלית, זה נשאר ברמה יותר גבוהה מזה.

מירב בן ארי: היא בטח - - -

<אייל קהלני: לא רק ברמה שלי ברמה של - - -

עאידה תומא סלימאן: מאוד חשוב לי להדגיש את הדברים שראש העיר שואל כי הוא רוצה לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכל הנושא הזה של אלימות נגד נשים הוא תוצר הזה.

עאידה תומא סלימאן: הפשע שמתחולל, אני אומרת לך, אם לא יפסיקו להסתכל על רצח נשים ועל אלימות נגד נשים באוכלוסייה הערבית כמשהו תרבותי, וצריך להבין, שעומדים מאחוריו ארגוני פשע ומשפחות שמעורבות בפשע, אתם לא תצליחו למגר את התופעה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהיום אנחנו נקבל הבטחה, כפי שאמרת, שהנושא בסדר עדיפות מאוד גבוה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעניין שאמרת שאתה תעשה איזשהי העדפה מתקנת לקבלת עו"סיות ואנחנו נמשיך להיות בקשר בעניין תכניות מיוחדות בנושא - - - אני לא מסופקת ממה שקרה, בוא נגיד ככה, במילים עדינות.

<מיכאל וידל: אני מסכים איתך.

<מיכאל וידל: אנחנו נפנה, אני קצת מבין במשאבי אנוש, אני הייתי חמש שנים אחרונות סמנכ"ל משאבי אנוש ב- - - אני העלתי את הנושא של להכניס - - - בערבית למקומות שהם נמצאים בהם כי אולי אם המודעה היא - - - רמלה ולוד וארצית אז זה פחות.

<מיכאל וידל: נשים את המודעות האלה - -

מירב בן ארי: לא חסר מקומות כאלה, שמענו על כאלה שנוסעים מהצפון לבדואים.

<מיכאל וידל: - - במקומות שהם גרים - - - ושם נשים את המודעות, בוא ננסה - - - אז אני אעשה את זה וכמובן בשיחות עם מפקד המשטרה אני אעלה את הנושא הזה ביתר שאת ואני אקבל תשובות ואחר כך - - -

עאידה תומא סלימאן: יופי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמור על קשר ונראה איך זה מתקדם.

<מיכאל וידל: תודה רבה לכם.

<מיכאל וידל: סיכום חשוב שיגיע אליי.

עאידה תומא סלימאן: ושיהיה פתיחה של עידן חדש הבחירות שלך.

<מיכאל וידל: שלא יהיה לך ספק.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה.

עאידה תומא סלימאן: נעקוב מקרוב.

מירב בן ארי: שיהיה לך בהצלחה.

<מיכאל וידל: תודה רבה לכולם.

<ציפי אשבל: - - - בלוד וברמלה כי אני - - - יש עניין שאנחנו נתקלים בו רבות שיושבים עם המשטרה ביחד ותמיד המשטרה נוכחת בדיונים הללו, שהמשטרה מבקשת בשפתה היא ולשיטתה ראיות.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת ראיות?

<ציפי אשבל: זאת אומרת - - -

<סופי ויטלם: לא רק עילה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא יש הבדל בין עילה לבין ראיות.

עאידה תומא סלימאן: הראיות זה התפקיד שלהם לא שלה.

עאידה תומא סלימאן: היא לא צריכה לספק ראיות.

<ציפי אשבל: מה שאני מנסה להסביר שדיונים רבים שאנחנו, גם הנשים היו נוכחות והן אמרו בפירוש אנחנו בסכנה, אנחנו חשות מאויימות, קשה לי להגיע, קשה לי לצאת ואז קציני ה- - - או מי שהיה נוכח בדיון אמר לה, אני צריך ראייה.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת צריך.

עאידה תומא סלימאן: הוא צריך לפתוח בחקירה זה מה שהוא צריך, הוא לא צריך ראייה.

עאידה תומא סלימאן: זאת העבודה שלו לחפש ראיות.

<ציפי אשבל: לכן אני אומרת, זה דבר שאנחנו מאוד צריכים להיות ערים אליו, איך אוסרים ומתי נעצר מישהו ועל סמך מה.

<ציפי אשבל: כי ברגע שהמשטרה אומרת את זה, אין לי עילה או אין לי זה, אנחנו נשארים באותו מקום - - -

מירב בן ארי: טוב זה אנחנו צריכים לבדוק עם המשטרה.

<ציפי אשבל: לא, אני רק אומרת זה מאוד מאוד חשוב.

מירב בן ארי: זה קריטי ברור - - -

<ציפי אשבל: הנשים האלה מאוד מאוד פוחדות וזו הנקודה שאנחנו צריכים להתייחס לזה באיזשהי התבוננות שונה.

<אייל קהלני: אני רוצה לתת דגש.

<אייל קהלני: כשאישה כזאת מגיעה הערכת המסוכנות היא לפי דבריה.

<אייל קהלני: מה יש במשפחה ומי המאיימים אני לא יודע לבוא ולהגיד.

<אייל קהלני: המשטרה יודעת אולי לבוא ולבדוק.

<אייל קהלני: לפי הדברים שלה אני יכול להעריך את המסוכנות כמו שהיא חשה.

<אייל קהלני: לא תמיד זה בהכרח בדיוק מה שקורה במציאות בשטח.

<אייל קהלני: לגבי נערות גם כן.

<אייל קהלני: היה והן באות והן אומרות שהן בסכנה הנערה הזאת לא חוזרת הבייתה כי שם אני יכול גם להפעיל את חוק הנוער במידה והיא בסכנה.

מירב בן ארי: כן, חוק הנוער לנערות אין בעיה.

<אייל קהלני: אין עם זה בעיה.

<קריאה: הן לא משתפות פעולה והן בורחות.

עאידה תומא סלימאן: דיברנו על הצוות, דילגנו על הצוות ככה מהר ואני רוצה להתעכב שם.

עאידה תומא סלימאן: אתה אמרת לי שיש שש עובדות ערביות.

<אייל קהלני: שתיים עכשיו נמצאות כאן.

עאידה תומא סלימאן: אהלן וסהלן.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, אמרתם שזה לא תקנים מלאים.

עאידה תומא סלימאן: כמה תקנים יש?

<אייל קהלני: מתוך השש?

עאידה תומא סלימאן: כן.

<אייל קהלני: משהו כמו 4.5.

<אייל קהלני: אחד לא מאוייש - - -

עאידה תומא סלימאן: אחד לא מאוייש של נערות- - -

<אייל קהלני: כבר תקופה.

עאידה תומא סלימאן: פרסמתם - - -

<אייל קהלני: הכל, הכל.

<ריקי בן ישי: אני חייבת להגיד, כל עובדת שיש כאן, לקח לנו שנה לאייש את המשרה הזו.

<ריקי בן ישי: כל עובדת שיש כאן היא - - - עו"ס מעון רב תכליתי לקח לנו שנה ובסוף היא הגיעה מואדי ערה, אחת הגיעה מכפר קאסם.

<ריקי בן ישי: ממקומות שהם בכלל לא מפה וחיכינו חצי שנה - - -

עאידה תומא סלימאן: איפה אתם מחפשים?

<ריקי בן ישי: קבוצות פייסבוק

<אייל קהלני: שתיל, איגוד עובדים סוציאליים

<ריקי בן ישי: באוניברסיטאות, כל - - -

עאידה תומא סלימאן: - - - משפחה זה כוללני?

<אייל קהלני: כן, מאוד כוללני.

עאידה תומא סלימאן: יש לך אחת לנערה?

<ריקי בן ישי: חצי משרה.

עאידה תומא סלימאן: חצי משרה לעו"ס נערות וצעירות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רואה התמחות באלימות אני רואה - - - אני לא רואה קהילתי.

עאידה תומא סלימאן: אין לכם קהילתי?

<אייל קהלני: יש לנו עבודה קהילתית ואין עובדות סוציאליות ערביות ש- - -

מירב בן ארי: אני לא מבינה, יש כל כך הרבה שלומדות אז לאן הן הולכות?

עאידה תומא סלימאן: יש ירידה.

<ציפי נחשון גליק: לא מדוייק.

<ציפי נחשון גליק: ביום רביעי הייתי בסיור אצל הבדואים, יש טרנד חדש שלומדים באוניברסיטה בירדן ומנהלי המחלקות במגזר הבדואי אומרים שהם לא מקבלים אותם כי רמת הידיעות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: יש אותו דיון על הפסיכולוגים.

עאידה תומא סלימאן: ומה שעשו משרד הבריאות שיזמו, ואני זורקת את זה לכולכם, שיזמו איזשהי השלמה מסויימת, הכשרה, ואז אפשר לקבל אותם.

עאידה תומא סלימאן: בואו נעשה את אותו דבר.

<אייל קהלני: צריך לציין שרמלה לוד הם במרכז הארץ.

<אייל קהלני: גם העובדות חלקן באות בעצם מהצפון.

<אייל קהלני: יש כאלה ש- - - עבודה בעצם באזור שלהן.

<אייל קהלני: הכי קרוב זה אזור המשולש וגם משם הייתה לנו עובדת שבאה ובגלל הנסיעות היא הפסיקה את העבודה.

<אייל קהלני: אם תראי את הפוטנציאל הוא לא כל כך גבוה וגם אז הן לא תמיד רוצות - - -

עאידה תומא סלימאן: אני בכל זאת מתעקשת לחזור לשאלה המקורית.

עאידה תומא סלימאן: במקום שאני אתחיל לחפש עכשיו עו"סיות, אני מבינה, אמרנו שצריך לתת איזשהו תמריץ לעובדות סוציאליות ערביות כדי שיגיעו לרמלה.

עאידה תומא סלימאן: למשל, במקלטים אנחנו נותנים תוספת סיכון.

עאידה תומא סלימאן: אולי צריך לשקול תוספת סיכון לעובדות סוציאליות שעובדות בשטח פה.

עאידה תומא סלימאן: מי ישלם?

עאידה תומא סלימאן: זה התפקיד שלנו - - - עכשיו השאלה המהותית, איזה תכניות קהילתיות יש.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתחילים - - -

מירב בן ארי: השאלה אם תשימי יותר כסף הן יבואו?

<סופי ויטלם: צריך לנסות.

עאידה תומא סלימאן: צריך לנסות.

עאידה תומא סלימאן: אבל בינתיים מה אתם עושים בקהילה?

<אייל קהלני: קודם כל מרכז גישור, יישוב סכסוכים בקהילה, עובד, יש קבוצה מהחברה הערבית שהם מכל העיר.

עאידה תומא סלימאן: והיא, איך בחרתם אותה?

<אייל קהלני: עשינו ראיונות.

<אייל קהלני: בחרנו אנשים שמשפיעים בקהילה שלהם.

<אייל קהלני: עשינו רשימה מאוד גדולה והלכנו לראיין כל אחד מהם כמה הם מוכנים לבוא לדיאלוג קהילתי רב תרבותי.

<אייל קהלני: חלקם מוכרים בקהילה בתפקידים שהם עושים בקהילה.

<אייל קהלני: יש שם חבר מועצה, יש מיישבי סכסוכים.

<אייל קהלני: אנשים ששמו קריטריונים ובעצם מכירים אותם - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה נשים יש ב- - - הזה.

<אייל קהלני: פעילות, לצערי, לא הרבה.

<אייל קהלני: בחברה הערבית יש שם נציגים של גברים.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: בחברה הערבית יש נציגות נהדרות.

<אייל קהלני: לא, במרכז גישור התכוונתי.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך, יש נציגות שצריך לבחור אותן לשבת שם.

עאידה תומא סלימאן: חד וחלק.

<שרון חדד: יש במתחמים אחרים למשל בתחום הנכויות אז אנחנו רואים פעילות שהן באמת משמשות כמתווכות ומנסות לגייס את הנשים לבוא אלינו ואנחנו גם דיברנו - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת בנושא האלימות דווקא כדי להביא את הקול האמיתי, האותנטי, עם הדילמות האמיתיות צריך להכניס נשים.

<אייל קהלני: יש לנו קבוצה של נשים בג'ואריש שעובדת בו עובדת קהילתית.

<אייל קהלני: יש בנושא של נכויות גם כן פעילות בתחום.

<אייל קהלני: צריך גם להבין, גם כשעובדים איתן הכותרת היא לא תהיה רצח נשים זה שם אותן בבעיה ועובדים איתן סביב סוגיות ש - - -

<סיגל מאור גוטמן: לנערות וצעירות הוקמה בשכונת ג'ואריש מסגרת שנקראת מרכז לנערות שפועלת בעצם על מנת לאפשר לנערות ולצעירות מסגרת של הכלה ושל שיח ושל העשרה.

<סיגל מאור גוטמן: כמו שאמרתי קודם, בתוך המתנ"ס בכוונה, בתוך השכונה בכוונה - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, כדי לא לתת לזה תיעוד.

<סיגל מאור גוטמן: - - - אנחנו כרגע מתקשים לאייש את משרת העובדת הסוציאלית שלה ואנחנו מחפשים - - -

מירב בן ארי: אז מי מלווה את הנערות?

<סיגל מאור גוטמן: כרגע יש שם שתי אמהות בית שנמצאות ואני שמגיעה להדריך את אמהות הבית.

<סיגל מאור גוטמן: זה לא מספיק.

<סיגל מאור גוטמן: הן סוג של מדריכות.

<סיגל מאור גוטמן: כרגע נוצרת שם מסגרת, אנחנו ממשיכים לנסות למצוא כל הזמן עובדת סוציאלית, אבל כרגע זה סוג של יותר מועדון חברתי.

<סיגל מאור גוטמן: ברגע שהעובדת הסוציאלית נמצאת אז היא יכולה לתת מעטפת טיפולית - - -

עאידה תומא סלימאן: הבעיה שמלחיצים אותי שהחלק הבא של התכנית כבר באיחור רב.

<שרון חדד: אני יכולה להגיד משהו?

<שרון חדד: אני עובדת של פרט ומשפחה, שמי שרון חדד, אני ראש צוות אזורי.

<שרון חדד: צוות פרט ומשפחה שלי אחראי על אזור ג'ואריש בין היתר.

<שרון חדד: אני חושבת שצריך גם לתת משקל רב, ואני חושבת שזה מה שגם עוזר לנו לעשות עבודה, זה השיטור הקהילתי.

<שרון חדד: השיטור הקהילתי עושה עבודה משותפת איתנו.

<שרון חדד: לבוא ולהכנס מה נעשה שם בתוך המשטרה אני לא יודעת עד הסוף אבל היו מקרים שעשינו ישיבות יחד עם המשטרה ויחד עם המשפחות ובמקרים האלה, בינתיים, נסגרו עניינים.

<שרון חדד: אני לא יודעת להגיד לך לטווח ארוך אם הנשים האלה עוד בסכנה ומה יקרה איתן אבל כאשר היה שיטור קהילתי או מידע משיטור קהילתי והעבודה היא הרבה פעמים לא פורמלית.

<שרון חדד: יש לה ערך.

<אייל קהלני: חשוב להגיד שיש שיטור קהילתי בג'ואריש, יש שוטר שעובדים איתו בצורה צמודה - - -

<סופי ויטלם: אני גם מכירה יש לנו שיטור משולב.

<סופי ויטלם: אנחנו בתכנית ייחודית של המשרד לביטחון פנים כאשר חלק מהתכנית עבודה היא כוללת מתן סיוע ולמיטב ידיעתי, כיועצת למעמד האישה אני עוקבת אחרי זה ואני יודעת שהם נכונים ותמיד נותנים סיוע והם באמת נמצאים אד הוק לכל מקרה שיש.

<סופי ויטלם: ואם יש צורך - - -

עאידה תומא סלימאן: אז מה קרה במקרה של הנרצחת?

<אייל קהלני: את מבקשת לחשוף פרטים שאני לא יכול אבל אני אגיד בהתאם למה שכתוב כאן.

<אייל קהלני: נעשה בדיוק כל הפעולות שברגע שיש פנייה, אני לא יכול לפרט, אני יכול להגיד - - -

עאידה תומא סלימאן: את יודעת מה, צנעת הפרט כבר אף אחד לא שם לב אליו אחרי שהיא נרצחת.

עאידה תומא סלימאן: היא נרצחה, דיברו עליה, השמיצו אותה, השאירו אותה למות.

עאידה תומא סלימאן: אז אני לא רוצה שתגידו לי צנעת הפרט ואל תגידו לי שאי אפשר לחשוף דברים.

עאידה תומא סלימאן: האם היא הגיעה ללשכה או לא הגיעה ללשכה?

עאידה תומא סלימאן: דובר שהגיעה - - -

מירב בן ארי: זה לא קשור לחקירה.

מירב בן ארי: היא הגיעה?

מירב בן ארי: הייתה בטיפול שלכם?

<אייל קהלני: היא לא הייתה בטיפול שלנו, היא לא הייתה מוכרת, יומיים לפני הרצח הגיעה למשטרה וגם הייתה עובדת סוציאלית גם במקום זה מה שאני יכול להגיד.

<אייל קהלני: אני יכול להגיד - - -

מירב בן ארי: לא הכרתם אותה לפני שהיא הגיעה בעצם למשטרה.

<אייל קהלני: לא.

<אייל קהלני: לא הייתה פנייה בכלל.

<אייל קהלני: אבל לפי מה שכתוב במצגת ברגע שיש הערכת מסוכנות אנחנו פועלים וגם חוק נוער בנושא הזה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהמקרה שלה - - - כשמדברים על נשים אפשר להגיד היא לא פנתה, היא לא זה, היא לא זה.

עאידה תומא סלימאן: הנרייט הייתה בבית ספר שהיתה בו יועצת.

עאידה תומא סלימאן: הנרייט הייתה קטינה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, היה אפשר להתערב בלי שהיא תגיע, בלי שהיא תתלונן - - -

<אייל קהלני: הייתה התערבות.

<ציפי נחשון גליק: אבל אם היועצת לא מפנה איך העובדת הסוציאלית אמורה לדעת?

<ציפי נחשון גליק: היא חייבת לקבל פנייה מהיועצת.

עאידה תומא סלימאן: זאת הבעיה כי אין לנו עיניים בתוך הקהילה.

<ציפי נחשון גליק: אבל יש בבית הספר.

<אייל קהלני: כשאנחנו נודע לנו מזה ניסינו לאתר אותה, היא לא הייתה בכלל בעיר, זה אני יכול לבוא ולהגיד.

<אייל קהלני: זאת אומרת ברגע שהיא הגיעה לעיר הייתה שיחה איתה.

<אייל קהלני: אני יכול גם להגיד גברתי שאת שמת בכנסת תמונה שהיא לא העובדות שקיימות במציאות.

<אייל קהלני: במציאות היו עובדות אחרות.

<אייל קהלני: יכול להיות שהתקשורת, אני יודע, שהזינו עובדות לא נכונות וכל מיני מסביב.

<אייל קהלני: בפועל העובדות היו - - -

עאידה תומא סלימאן: מה אני הצגתי שלא היה נכון?

<אייל קהלני: אם יורשה לי כן?

עאידה תומא סלימאן: כן בטח, אני ארצה לדעת.

<אייל קהלני: א' - כשקיבלנו אותה נתנו התייחסות, מצאנו מענה שלא להחזיר אותה הבייתה בהסכמה, ביידוע המשטרה והתמונה שהוצגה שם הייתה שונה.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת?

עאידה תומא סלימאן: היא חזרה לבית.

עאידה תומא סלימאן: אני לא - - - בסדר אני לא - - - היא בכל זאת לא 18, היה אפשר להוציא צו?

עאידה תומא סלימאן: היה אפשר.

עאידה תומא סלימאן: היה אפשר להכניס אותה למעון נעול?

עאידה תומא סלימאן: היה אפשר.

עאידה תומא סלימאן: סליחה - - -

<אייל קהלני: כמו שאמרתי, צו, זה ברגע שיש רמת מסוכנות גבוהה.

<אייל קהלני: שם לא המשטרה ולא - - -

עאידה תומא סלימאן: אל תזכיר את רמת המסוכנות עכשיו אחרי שהיא נרצחה.

עאידה תומא סלימאן: אחרי שהיא נרצחה אומרים לי אם הייתה רמת מסוכנות, בטח שהייתה רמת מסוכנות.

עאידה תומא סלימאן: היא נרצחה.

עאידה תומא סלימאן: אל תגידו לי רמת מסוכנות אחרי שנרצחה.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר, מה שאני אומרת, תשמע, אנחנו יכולים שאני אוציא את כל הכעס שלי על רצח הנשים עכשיו בנקודה אחת, ותאמין לי יש לי כעס גדול, אבל אני באה כדי להגיד במצב כזה אי אפשר לפעול רק לפי הנהלים.

עאידה תומא סלימאן: במצב כזה צריך לבנות תכניות שונות לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו סקרנו, המצב בתוך האוכלוסייה הוא שונה.

עאידה תומא סלימאן: הוא שונה לא בגלל שאנחנו תרבותית שונים.

עאידה תומא סלימאן: כי הזניחו את זה שנים רבות, כי העצימו את כל הפליליסטים.

עאידה תומא סלימאן: כי - - - אני לא אפתח את הפה עכשיו על כל זה אבל זה מחייב תכנית אחרת.

עאידה תומא סלימאן: הנשים משותקות מפחד.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את זה, משותקות, הן לא יכולות לפתוח את הפה.

עאידה תומא סלימאן: אני בעצמי אמרתי לך, אויימתי פעמיים בעיר הזו.

עאידה תומא סלימאן: והנשים יודעות שאין מי שיגן עליהן.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, לא רווחה ולא משטרה.

עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שהתפקיד שלכם זה לא פרופר הגנה.

עאידה תומא סלימאן: התפקיד הוא יותר של המשטרה ויש לי מה להגיד להם עכשיו שאגיע אליהם.

עאידה תומא סלימאן: אבל אתם יכולים לבנות - - - אתם צריכים להיות יותר יצירתיים.

עאידה תומא סלימאן: תתחברו למוקדים.

עאידה תומא סלימאן: אני אגיד משהו ואין לי בעיה שיירשם ויאמר, אל תתחברו למכובדים, כאילו, ששנים רבות שתקו על מה שקורה.

עאידה תומא סלימאן: תתחברו לאלה שרוצים לשנות את המצב.

עאידה תומא סלימאן: אל תתחברו לאיזה מוכתרים פה ושם.

עאידה תומא סלימאן: זה ראשי משפחות שכולם יודעים מה הסיפורים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: תתחברו לאנשים שרוצים לשנות, תתחברו לאנשים שמוכנים להגן על הנשים.

עאידה תומא סלימאן: אלה צריך להתחבר אליהם ועל זה בונים תכנית.

עאידה תומא סלימאן: אני ביקשתי ואני עוד דורשת, צריך להקים צוות בעיר הזו שהוא של הרווחה, משטרה, חינוך, נציגית ציבור ויישבו פה אנשים- - -

<ציפי אשבל: יש לנו בלוד.

עאידה תומא סלימאן: צוות נוער יש?

<ציפי אשבל: יש לנו בלוד שולחן עגול.

עאידה תומא סלימאן: אחרי הדרישה שעשיתי לפני שנה ואני מאוד שמחה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, עכשיו אני אפנה באופן מיוחד לראש העיר.

עאידה תומא סלימאן: תקימו צוות, צוות מיוחד שיושב וחושב על דרכים אחרות להתערבות בתוך הקהילה.

עאידה תומא סלימאן: להתחבר לגורמים, מה שאתם מגדירים אותם גורמים חיוביים בתוך הקהילה.

עאידה תומא סלימאן: ולא ללכת - - - ואני מכירה, אני מכירה את הקשיים שלכם אבל אני גם אומרת שאי אפשר לשנות אם אנחנו מתחברים לסטטוס קוו הקיים.

עאידה תומא סלימאן: לא תשנו כלום, לא תגנו על הנשים, אני אומרת לכם.

עאידה תומא סלימאן: היו נשים שיצאו בעיר הזו מהמשפחה הכי מפורסמת והעידו במשטרה.

עאידה תומא סלימאן: נכון או לא?

<קריאה: היה.

עאידה תומא סלימאן: והעידו.

עאידה תומא סלימאן: ואיפה הן נמצאות היום, אלה שנתנו עדות?

עאידה תומא סלימאן: אני מטפלת בהן.

<ציפי נחשון גליק: אבל עאידה, את דווקא, אני יודעת שאת עושה סיורים ואת נפגשת עם אנשים מכובדים ובכירים.

<ציפי נחשון גליק: אם יש לך הצעות קונקרטיות של אנשים שישבו בצוותים האלה, לא רק להסתמך על הידע שלהם ועל מה שהם מכירים בעיר.

<ציפי נחשון גליק: אם את מכירה אנשים- - -

<קריאה: אל מי נכון לפנות.

<ציפי נחשון גליק: בדיוק.

<ציפי נחשון גליק: תציעי להם שישתתפו בצוותים האלה - - - רק אז תתחולל המהפכה, לפני כן לא תתחולל.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, חוצמזה, אני רוצה להשאר בקשר גם עם העירייה וגם איתכם, לשכת הרווחה, בסיורים כאלה אי אפשר לרדת ממש לפרטי פרטים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להשאר בקשר, אני רוצה לעקוב.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, מה שקרה עם הנרייט צריך לקומם את כולם ודבר- - -

<אייל קהלני: היה שם תקדים מסוכן שלא היה לפני כן.

<אייל קהלני: לפני כן באמת זאת פעם ראשונה שזו נערה שהיא נוצרית - - -

עאידה תומא סלימאן: רצח נשים זה רצח נשים וזה לא שייך לא לדת ולא לכלום.

עאידה תומא סלימאן: תאמין לי, תאמין לי שזה לא שייך.

עאידה תומא סלימאן: ואם לא תתחילו להסתכל על זה מהנקודה הזו ותעשו את הקשר בין רצח נשים ובין משפחות הפשע בחברה פה ברמלה אתם לא תצאו מזה.

<אייל קהלני: נעשה את זה, נגיד לראש העיר שתהיה ועדה בראשותו.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<סופי ויטלם: את רוצה שאנחנו נצטרף אלייך נציגים מרמלה?

<סופי ויטלם: את מעוניינת שנצטרף ללוד או שאין צורך?

עאידה תומא סלימאן: איך שרוצים אני לא יודעת.

עאידה תומא סלימאן: אני עכשיו הולכת לבדוק חלק מה- - -

<סופי ויטלם: רק אם יש צורך בנו אנחנו נצטרף.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי תהיי עם המשטרה ברמלה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לאלה שהגיעו.

עאידה תומא סלימאן: הפגישה היא חלק מהסיור שלנו בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעיר רמלה ולוד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היינו עכשיו ברמלה נפגשנו עם הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: נמשיך מפה להפגש גם עם המשטרה בשתי התחנות וגם עם הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: לאחר קיום הדיונים.

עאידה תומא סלימאן: אני התעקשתי שניפגש פה בארגון וביקשנו מסמאח להיכנס כמה שאפשר לשמוע על עיקר התלונות וניתוח המצב מראיית עינם של האוכלוסייה עצמה ולא רק של ה- - - אני חשבתי שזה יהיה חשוב כדי שנמשיך אחר כך לדבר עם המשטרה והרווחה.

עאידה תומא סלימאן: תודה סמאח.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאת תמיד מגוייסת לעזור במקרה הזה לנו וגם באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: שוב גם את ההערות גם של הפעילים בשטח ולא רק עדויות שאני באופן אישי מכירה את העדויות אבל לא יודעת מה התפתח בשני התיקים בחודש האחרון.

<סמאח סאלימה: אני אדבר בעברית גם כדי לקצר את הזמן וגם כדי שכולם יבינו.

<סמאח סאלימה: תודה לכל מי שבא ותודה לכם.

<סמאח סאלימה: בדרך כלל אני נוסעת לירושלים ורק הפעם הוועדה לא ביקרה.

<סמאח סאלימה: רוב הוועדות בכנסת באות לסיור בלוד וברמלה, זה מקום אטרקטיבי לוועדות בכנסת אבל פוסחות תמיד על הארגון היחיד שעובד בצורה וולנטרית עם נשים וצעירות, זה ארגון נעם.

<סמאח סאלימה: אין ארגון נשים אחר ברמלה ולוד וזה מאוד חשוב לציין את זה.

<סמאח סאלימה: אנחנו ארגון מבוסס על מתנדבים בעיקר, יש לנו שתי חברות צוות.

<סמאח סאלימה: אנחנו - - - מרכז זכויות לנשים אנחנו קוראות לזה כבר שלוש שנים.

<סמאח סאלימה: עיקר העבודה שלנו עם נשים בוגרות בגיל 35 פלוס זה הפרויקט של הנשים.

<סמאח סאלימה: ויש פרויקט של הצעירות שאיהם, אחת מהן, התחילה פה בגיל 15 והיא היום מסיימת תואר ראשון.

<סמאח סאלימה: שתיים מהבוגרות שלנו מסיימות עבודה סוציאלית ואחת מהן כבר בעבודה.

<סמאח סאלימה: והעבודה סיזיפית ארוכת טווח עם הצעירות ויש לנו שיתוף פעולה מאוד יפה.

<סמאח סאלימה: לאחרונה בשנתיים האחרונות פיתחנו מודל עם על"ם גם בגלל משאבים וגם זה, שחר מייצגת פה את על"ם והיא מהארגונים שדפק בדלת ונכנס ואמר בואו נתחיל לחשוב מה עושים.

<סמאח סאלימה: אתם עובדים עם נערות, אנחנו עובדים עם נערות ובואו נשתף פעולה.

<סמאח סאלימה: וזה היה מאוד קל יחסית השיתוף פעולה והיום שנה שלישית יש לנו קבוצה שיש בה כמעט 40 צעירות - - -

עאידה תומא סלימאן: בלוד?

<סמאח סאלימה: פה, מתקיים פה בימי שלישי בשעות אחרי הצהריים.

עאידה תומא סלימאן: רמלה לא חלק מה - - -

<סמאח סאלימה: חלק מהבנות באות מרמלה אבל בעיקר בגלל נגישות בגלל שאנחנו ממוקמות בלוד אז יותר - - - עובדות גם כמה שאפשר עם בתי ספר.

<סמאח סאלימה: לפני שלושה חודשים התחלנו פרויקט שגם סטודנטית שלי התחילה ואני ממשיכה לעבוד עם נערים באורט רמלה בנושא של נשים וזכויות נשים וגם בית הספר התיכון פתח דלתות ופשוט הצורך הוא כל כך עצום בעינינו.

<סמאח סאלימה: גם כוח אדם וגם כסף.

<סמאח סאלימה: וזה פרויקט שאני לא יודעת איך אני אמשיך אותו אבל ברור לי שעם קבוצת הנערים האלה מישהו חייב להמשיך לעבוד.

<סמאח סאלימה: זה מקום שהוא כמו חממה לכל מי שרוצה, יוזם ורוצה לעשות משהו שקשור לנשים.

<סמאח סאלימה: רוב הנשים שמגיעות לכאן למרכז הזכויות.

<סמאח סאלימה: אגב, התחילו שנה שעברה להגיע גם נשים אתיופיות ורוסיות.

<סמאח סאלימה: זה ההיקף של השכונה ואנחנו פותחים את המרכז פעמיים בשבוע.

<סמאח סאלימה: רוב הנושאים קשורים לנושא של אלימות, מיצוי זכויות, מדריך - - - מוגבלות.

<סמאח סאלימה: פתחנו גם קבוצה של נפגעות, נשים סוכרתיות, שזה גם פרויקט של מתנדת שלנו והשמיים הם הגבול.

<סמאח סאלימה: שנה שעברה היה לנו גם קבוצה של נשים ממוקדות במוגבלות.

<סמאח סאלימה: זה גם נושא מול העירייה מאוד ככה טעון כי הנושא הזה לא מגיע לנשים הערביות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול, איפה הרווחה - - - בשבילכם?

עאידה תומא סלימאן: אתם משתפים פעולה, מקבלים תמיכה?

<סמאח סאלימה: אנחנו לא מקבלים תמיכה מהרווחה.

<סמאח סאלימה: כשיש לנו מקרים קשה אז זה מגיע למשטרה ומגיע ל - - - אז ברור שמשתפים פעולה.

<סמאח סאלימה: ניסיתי בתחילת הדרך, אני חייבת להגיד, גם לפנות ליפעת ולאורלי ולהגיד שבואו, זה קיים, בואו ננסה - - - אז עשינו גם קמפיין כדי לפתוח את המתנ"ס וזה נפתח וממש ביקשנו פתח ביתך ואחרי כמה שנים זה כן נפתח.

<סמאח סאלימה: ניסינו - - -

עאידה תומא סלימאן: יש בית חם.

<סמאח סאלימה: יש בית חם.

<סמאח סאלימה: לדעתי הוא מאוד מאתגר, לא רוצה להגיד בעייתי.

<סמאח סאלימה: הוא פתוח בלב שכונה שהיא מיועדת לעלייה הרוסית, שכונת גני אביב, והוא מרחב משותף לנשים ולנערות רוסיות ונערות ערביות.

<סמאח סאלימה: הלוואי שהן ביחד, שלא תבינו לא נכון, שלושה ימים לאלה ויומיים לאלה.

<סמאח סאלימה: הפרדה מוחלטת והן מגיעות אליו נערות בהסעה.

<סמאח סאלימה: היה גם בסכנת סגירה כי התורם שתרם את ההסעה לא רצה להסיע בנות ערביות לשכונה - - - .

<סמאח סאלימה: אני חושבת שאחד מהמודלים שאני מאמינה בהם זה לפתוח בתוך הקהילה מסגרות כמה שיותר קרובות.

<סמאח סאלימה: עובדה, כשפתחנו אין פרוייקט פה שהוא לא מלא.

<סמאח סאלימה: הקבוצה של שחר יש רשימת המתנה, של על"ם.

<סמאח סאלימה: ויש לנו שתי מתנדבות, ארבע סטודנטיות ויש צורך עצום לעבוד עם יותר.

<סמאח סאלימה: המקום לא מקבל יותר.

<סמאח סאלימה: אותו דבר עם נשים.

<סמאח סאלימה: ניסינו לשתף פעולה, לא כל כך הלך, אבל כל מה שפותחים בלוד אנחנו מברכים.

<סמאח סאלימה: הצורך - - -

מירב בן ארי: - - - מאיזה - - - הרווחה - - - מאיפה הכסף אז?

<קריאה: זה המודל של הבתים החמים - - -

<סמאח סאלימה: ארגון נעם נתמך בידי תרומות.

<סמאח סאלימה: קרן דפנה היא קרן פמניסטית שתומכת בארגוני נשים.

<סמאח סאלימה: עשינו פרוייקט משותף עם נשים רוסיות בעיר אז זה נתמך על ידי הקרן החדשה.

<סמאח סאלימה: קיבלנו מה-urgent fund של נשים - - - זה תרומות וכמו שאמרתי יש לנו 40 מתנדבים אז כוח העבודה הוא בעיקר מתנדבות ויש לנו שיתוף פעולה מאוד יפה עם קהילת הסטודנטים פה.

<סמאח סאלימה: הבוגרת שלנו היא עכשיו סיימה תואר בעבודה סוציאלית והיא מרכזת את זה.

<סמאח סאלימה: אז אנחנו יכולים - - - יש לנו שיתוף פעולה עם אנשי ציבור, אנשי דת, אז כל פרוייקט שנפתח כאן הוא על בסיס וולנטרי.

<סמאח סאלימה: אנחנו תמיד, כשמגיעים לפרויקט מה עושים עם הלידה עם הזה, נתקעים עם הכסף.

<סמאח סאלימה: זה אחד מהנושאים המאוד מאוד קשים.

<סמאח סאלימה: חשוב לי לציין, אפילו כמה פעמים פנינו לעיריית לוד להקצות מקום למשל.

<סמאח סאלימה: ויש פה בית ספר שהיה נטוש, ויצמן, שהתרוקן, וביקשנו חדר לנערות.

<סמאח סאלימה: אמרו לנו מאוחר מדיי, הוא הושכר.

<סמאח סאלימה: היה מכרז שזכה בו הגרעין התורני, בדקתי את החוזה של השכירות שלהם זה היה לשלוש שנים בשקל לשנה.

<סמאח סאלימה: אנחנו משלמים פה 4000 ₪ לדבר הזה, זה מקום שהוא מסחרי ויש לנו, כמובן, נקלענו למצוקה כלכלית, ויש לנו היום שותפות עם עמותה אחרת שמשכירה פה חדרים, עמותת ג'ין בס, ופשוט הנטל של השכירות הוא מאוד מאוד קשה.

<סמאח סאלימה: אנחנו ארגון א-פוליטי, הציעו לנו ממפלגות להיות באכסניה שלהם ואני מאוד מאוד מקפידה שהמקום הזה יהיה לנשים ולנשים בלבד ולא מקום פוליטי.

<סמאח סאלימה: אבל אנחנו יודעים שכל מה שקשור למשטרה, כל מה שקשור למדיניות הרווחה הוא מאוד מאוד קשור למדיניות של אפליה ושל היחס שהנשים הערביות מקבלות כאן.

<סמאח סאלימה: ואם נעזוב קצת את האלימות, ביקשנו למשל שעובד השיקום הוא עובד שאמור לעבוד עם נשים עם מוגבלות והזמנתי את העובדת לכאן, היא פגשה את הקבוצה ואמרה שתממן סדנה וזה לא קרה, פשוט לא קרה.

<ציפי אשבל: אגף השיקום בלוד - - -

<סמאח סאלימה: כן, עובדת העירייה, הלכתי עם אנשים לשם זימנתי אותם לכאן לא יצא מזה הרבה.

<סמאח סאלימה: יש לנו גם בארגון נשים גם פרויקטים שקשורים לכלכלה.

<סמאח סאלימה: יש לנו פרוייקט מאוד מאוד יפה של חממה תעסוקתית.

<סמאח סאלימה: אני פשוט מסתובבת בעסקים, יש לנו מאגר של עסקים שאני שולחת לשם - - -

עאידה תומא סלימאן: סמאח, יש לנו קצר בזמן, אני מצטערת.

עאידה תומא סלימאן: אני חשוב לי גם שנדע אם הרווחה משתפת פעולה עם מה שקיים בתוך הקהילה.

עאידה תומא סלימאן: אני דיברתי עכשיו ברמלה על הנושא הזה וזה חשוב שנשמע שאת לא מצליחה לקיים שום קשר או לקבל שום תמיכה על הפעילות שאת עושה.

<סמאח סאלימה: יש לנו רצון.

<סמאח סאלימה: אין שום מניעה - - -

<ציפי אשבל: זה ברור.

<ציפי אשבל: אני רק רוצה לשאול איפה השילוב, אם קיים, בפרוייקטים קיימים של המשרד.

<ציפי אשבל: תעסוקה, נושמים לרווחה, מרכז עוצמה.

עאידה תומא סלימאן: של איזה או למה קיים?

<ציפי אשבל: שקיים - - -

<סמאח סאלימה: לא מגיע לכאן.

<סמאח סאלימה: אני שמעתי על פרוייקט עוצמה, ואני אומרת לכם בשיא הכנות כי אחותי מרכזת את זה והיא התחילה להיות עובדת סוציאלית, היא הייתה 11 שנים עובדת בטייבה והיא עברה לגור כאן וככה שמעתי על זה, בלשון המעטה, הפרויקט של תעסוקה אפשר אחרת, עסק משלך, מגיעים לתל אביב, לכאן ויש לנו פרויקטים כאן אבל לא הם דברים מקומיים וזה אחד מה - - - אני לא יודעת איפה החסם כי כל פגישה שמזמנים אותי אני הולכת - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעלה את זה עכשיו בישיבה שנקיים עם מחלקת הרווחה ונשאר מה הבעיה - - - אני מזכירה לכולם זה מאוד חשוב מה שאיה

עאידה תומא סלימאן: אם - - - שאני האחרונה שיערער על זה אבל אני רוצה גם כן לשמוע על מה הטענות העיקריות, הבסיסיות של הציבור בעניין תפקוד המשטרה והרווחה לפני שאנחנו יוצאים מהפגישה ואפשר אחר כך להמשיך.

<סמאח סאלימה: בדיוק, כי גם הם בלחץ.

<סמאח סאלימה: אז נציג בקצרה.

<סמאח סאלימה: איהאם היא אחותה של סיה

<סמאח סאלימה: אם המנוחה ופה נמצאת גם אמא שלה.

<סמאח סאלימה: משפחה קשת יום, מוכרת ברווחה, האמא מטפלת גם בילד נכה.

<סמאח סאלימה: היא הייתה היום במקרה ברווחה.

<סמאח סאלימה: גם אחרי המקרה האיום והנורא של הרצח ביקשנו בפנייה טיפול פסיכולוגי לאמא, ביקשנו סיוע משפטי, סנה, שנדחה, נדחה.

<סמאח סאלימה: הבקשה שלנו נדחתה.

<סמאח סאלימה: ערערנו על זה והבקשה נדחתה.

מירב בן ארי: למה היא נדחתה?

<סמאח סאלימה: היא נדחתה כי החשש שהפוגע, רוצח הוא מהמשפחה אז מבחינת המשטרה יושב בוועדה שם שוטר והוא אמר שיפול עוד יש ענף אחד גדול סביב האמא והילדים וכולם.

<סמאח סאלימה: אז אף אחד לא מקבל לא ייעוץ משפטי ולא פסיכולוגי.

<סמאח סאלימה: היום, סליחה שאני אומרת את את זה, איהאם הסיוע שהיא מקבלת, פעמיים בשבוע, גם אומר שזה פסיכולוגית מתנדבת.

<סמאח סאלימה: לא מצאנו פסיכולוגית ערבייה ויש לנו פסיכולוגית מתנדבת שהיא תורמת כבר כמה שבועות אינטנסיביים ממש טיפול למשפחה כי הבקשה שלנו סורבה.

<סמאח סאלימה: שלחנו אותה עם ה- - -

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת סורבה - - - ממי ביקשתם?

<סמאח סאלימה: מסנה, מהדס מ- - - -

עאידה תומא סלימאן: חוץ מסנה, לטיפול פסיכולוגי אפשר לפנות דרך קופת חולים לבקש - - -

<סמאח סאלימה: יפה.

<סמאח סאלימה: פנינו דרך קופת חולים והאמא הייתה ברווחה.

<סמאח סאלימה: אמרו לה תפתחי תיק, היא פתחה תיק, הגיעו לכאן לביקור בית והכל בסדר ואמרו לה שבאמת המצב שלכם מאוד מאוד קשה, אנחנו רוצים לעזור, להביא מקרר, להביא - - - עד היום אין כלום - - -

<ציפי אשבל: אבל למה סנה לא עזרו.

<ציפי אשבל: לא הבנתי.

<ציפי אשבל: סנה זה המשרד.

עאידה תומא סלימאן: סנה זה הייעוץ המשפטי לקורבנות - - -

<ציפי אשבל: נכון אבל יש תכנית - - - יש תכנית - - -

עאידה תומא סלימאן: כי הם - - - היא אמרה - - -

<סמאח סאלימה: אני אגיד לך.

<סמאח סאלימה: יש ועדה שיושב בה שוטר שהיא אמורה לאשר את הסיוע המשפטי והפסיכולוגי והשוטר - - -

עאידה תומא סלימאן: והם עדיין חושדים שהרוצח מהמשפחה, בגלל זה.

<סמאח סאלימה: רוצחים נשים ערביות, שיהיה ברור, בדרך כלל מהמשפחה אז זה אומר שכל הנשים לא יקבלו סיוע.

<סעאד לאלי: סעאד לאלי, מפקח ארצי משפחה רווחה, קודם כל באמת יש למשק - - - בעיקרון, שני דברים, קודם כל אני יודע בעצם אישי וגם איהאם ידעה שכן יש טיפול במשפחה והוא טיפול כן למרות ה- - -

<סמאח סאלימה: מחוץ לזה.

<סעאד לאלי: לא, לא, זה לא מחוץ.

<סמאח סאלימה: מתקציב אחר.

<סעאד לאלי: לא,לא, סמאח, אני פה יודע מה שנקרא עובדות.

<סעאד לאלי: יש כרגע טיפול.

<סעאד לאלי: אני לא אומר שזה מספיק אבל כן יש טיפול - - - שהוא כן דרך המשרד.

<סעאד לאלי: כלומר, במקרה, אני לא אמציא פה דברים אבל זה כן במקרה לא בהתנדבות, דרך המשרד.

<סעאד לאלי: עדיין, למרות זאת ישנה בעיה וזו לא הבעיה שבטח לא - - - שהיא כאשר בן המשפחה נרצח בחשד על ידי בן משפחה אחר אז הקריטריונים אומרים שלא נותנים סיוע כזה או אחר לבני המשפחה.

<סעאד לאלי: אני לא אומר שזה בסדר, ויש מאבק גדול, אני יודע ממי שמרכז את זה במקרה, שהוא אילן - - - המפקח שהוא נלחם על מנת לשנות את זה - - -

עאידה תומא סלימאן: שבוע הבא יש לי ישיבה עם משרד המשפטים בנושא של זכויות נפגעי עבירה כי אני יש לי הצעת חוק בנושא הזה שמעבירה את הזכויות במקרים מסוימים, במיוחד רצח נשים ערביות, מחוץ למשפחה לידי ארגון שיוכל לייצג.

עאידה תומא סלימאן: אולי אני אעלה גם כן את הסוגייה הזו ואפשר לבדוק מה לעשות - - -

<סמאח סאלימה: - - - בין מה שרצו - - -

עאידה תומא סלימאן: סמאח, חכי, תסלחו לי, תנו לי שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אפתח עכשיו בדיונים תיאורטיים, אני מאוד מצטערת או מקצועיים.

עאידה תומא סלימאן: אני רשמתי בפניי, אני אעלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו באנו כדי לשמוע מה יש לאנשים, לציבור, לנשים להגיד לנו לפני שאנחנו נפגשים עם הרשויות וזה חשוב לי.

עאידה תומא סלימאן: אז אני רוצה לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: סעאד אמר שאתן מקבלות טיפול, הוא לא הכי טוב, לא מספק, לא מענה מלא, אבל אתם מקבלים.

עאידה תומא סלימאן: יש לך מה להגיד לנו?

<אלמונית 1: לפני שלושה חודשים אמא שלי גם הלכה ופתחה תיק.

<אלמונית 1: לפני כמה שנים היא גם פתחה תיק - - - מאוד חשוב לי לדבר על המשטרה.

<אלמונית 1: הדבר הכי הכי בסיסי - - -

עאידה תומא סלימאן: טיפול פסיכולוגי אתם מקבלים?

<אלמונית 1: טיפול כן אבל כמו שאומרת סמאח - - -

עאידה תומא סלימאן: זה בהתנדבות.

<אלמונית 1: כן בהתנדבות.

עאידה תומא סלימאן: ניגשתם לקופת חולים, ביקשתם?

<אלמונית 1: כן, חכו.

עאידה תומא סלימאן: זה התורים לטיפול - - -

<סמאח סאלימה: יש פה תור הן חייבות - - -

<אלמונית 1: בקשר למשטרה אני רוצה - - -

<ציפי נחשון גליק: - - - פסיכולוגי דרך התכנית למקרי רצח.

<ציפי נחשון גליק: מה שקורה כרגע שזו הפנייה בעצם אלייך כי כרגע זה מקרה רצח שלא בתוך המשפחה.

<ציפי נחשון גליק: אז בכל מקרה כאן ניתן באופן חריג.

<ציפי נחשון גליק: אני חושבת שאת צריכה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, זה לא ניתן באופן חריג.

<סעאד לאלי: במקרה אשתי מטפלת בכסף, אני חושב ש- - - יש פה הרבה בעיות , אנחנו לא אומרים שהמצב טוב אבל אני אומר בדבר הזה הקטן, אני חושב שהיא גם לא יודעת את זה מה מחלקת הרווחה ומה משרד הרווחה - - - זה המחלקה, זה המשרד.

<סעאד לאלי: למשל אח שלך מטופל על ידי אשתי לא בהתנדבות על ידי כן מקבלת - - - אבל זה חריג בגלל המצב אבל זה לא מספיק אבל זה אותה.

<סעאד לאלי: אם היא מקבלת כסף היא סנה.

<סמאח סאלימה: איהאם ואמא שלה הבקשה שלהם סורבה.

<סמאח סאלימה: הדס, מנהלת סנה, אמרה להם בואו נערער וביקשתי ממנה תגידי לי למי אפשר לערער.

<סמאח סאלימה: לאישה הזאת שהיא מולכם נפתח תיק פלילי כי היא גם חשודה.

<סמאח סאלימה: גם לאמא שלה אני לא יכולה לשלוח אותה לעבודה.

<סמאח סאלימה: גם אח שלה, הנער, שהוא מטופל גם הוא לא יכול לעבוד בעבודה כי יש לו תיק פלילי.

<סמאח סאלימה: הוא נרשם לעבוד בארומה ואמרו לו יש לך תיק אתה לא יכול.

<סמאח סאלימה: אז בואו נשים את העובדות.

<סמאח סאלימה: אני יודעת שאחד מששת בני המשפחה מטופל וגם זה היה הליך לא פשוט והטיפול של איהאם לא אושר, הטיפול של האמא לא אושר, זה העבודות, נקודה.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<סמאח סאלימה: אבל תגידי על המשטרה.

<אלמונית 1: אני רוצה להגיד הדבר הכי בסיסי, תעודת זהות, אח שלי פרפרו אותו.

<אלמונית 1: כמה פעמים הלך לשם - - - תעודת זהות.

<אלמונית 1: אין לנו איך לעשות תעודת זהות אחרת.

<אלמונית 1: אח שלי היה לו - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת?

<אלמונית 1: כן - - -

עאידה תומא סלימאן: המשטרה לקחת את תעודת הזהות ולא מחזירה?

<אלמונית 1: אח שלי באותו יום גם היו לו בכיס 5000 ₪ הוא גם עכשיו צריך ללכת לשם לשים עורך דין, אין לנו זה, ביום הזה חתם את זה, אז כאילו אני מרגישה - - -

<סמאח סאלימה: הטלפון שלה לא יכולנו לחזור.

עאידה תומא סלימאן: עוד לא חזר?

<סמאח סאלימה: לא, אספנו תרומה וקנינו לה טלפון.

<סמאח סאלימה: הטלפון שלה, וזה אישית אני נסעתי לרחובות לאותו חוקר כדי לשחרר את הטלפון שלה.

עאידה תומא סלימאן: אני עירבתי את זוכרת אני עירבתי - - -

<סמאח סאלימה: נכון.

<סמאח סאלימה: את מבינה, הטלפון עדיין נמצא במשטרת רחובות.

<אלמונית 1: - - - חקירה ברמאדן בשעה 15:00 באמצע הצום, לקחו את אח שלי בצום שהוא עייף ועשו את החקירה.

<אלמונית 1: והוא - - - חיכה חמש שעות ממתינה ואחרי זה לקחו אותו לחמש דקות חקירה ושחררו אותו.

<אלמונית 1: אני מדברת על הדבר הכי בסיסי.

<אלמונית 1: אני לא יודעת.

<אלמונית 1: אני מדברת בדבר הכי בסיסי, תעודת זהות.

<אלמונית 1: את ההתנהגות ההתעללות אני לא.

<אלמונית 1: הדבר הכי בסיסי לדעת באמת אין לי מילים.

עאידה תומא סלימאן: לא, הובטח לי שהטלפון אמור לחזור.

<קריאה: כמה זמן?

עאידה תומא סלימאן: לפני שלושה חודשים אני התערבתי בנושא הזה.

<סמאח סאלימה: יפה, אז אני הפסקתי לרדוף אחרי הטלפון ומישהי תרמה לה טלפון.

<אלמונית 1: עכשיו יש לך תעודת זהות - - - יש לך כסף ואת לא יכולה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא ועכשיו אם הוא הולך להוציא תעודת זהות הוא צריך אישור שתעודת הזהות שלו הלכה לאיבוד.

<סמאח סאלימה: נגנבה.

עאידה תומא סלימאן: או נגנבה.

עאידה תומא סלימאן: אז שיכתוב גנבה המשטרה.

<אלמונית 1: הוא עשה את זה כבר כאילו אבל - - -

מירב בן ארי: רגע, אבל אתם מקיימים שם דיון עם המפקד בתחנת משטרה?

<סמאח סאלימה: הוא אמר לי שהחקירה לא בלוד היא ברחובות, תסעי לרחובות ונתן לי את המספר של החוקר.

<סמאח סאלימה: אבל יש לנו גם מגבלות של זמן ומשאבים - - -

מירב בן ארי: למה צריך לטרטר אותך לרחובות ?

מירב בן ארי: שיביאו את זה לפה.

<סמאח סאלימה: לא החקירה בתיק הזה משום מה החליטו במשטרה שזה יהיה ברחובות כי פה בעצם מפחדים - - - תגרות אז אמרו שזה יהיה ברחובות.

<סמאח סאלימה: אבל תחשבי, כל פעם שאני צריכה לקחת אותה לחקירה צריך לארגן מישהו ושיקח אותה ו- - -

<אלמונית 1: לקחת חופש מהעבודה שלי - - -

<סמאח סאלימה: לקחת חופש מהעבודה, היא עובדת במקדונלדס, היא מפרנסת את עצמה ואת המשפחה והאח שרוצה לעבוד עכשיו הוא לא התקבל לא לתחנת דלק ולא לארומה בגלל התיק הפלילי - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל למה העבירו את התיק לרחובות?

<סמאח סאלימה: אני לא יודעת זה החלטה של המשטרה.

מירב בן ארי: אני חושבת ש- - -

<אלמונית 1: לא, אבל שתדעי, תיק פלילי לכולם, לאמא, לאבא, לי, לכל האחים שלי יש הודעה פלילית.

<סמאח סאלימה: גם האמא.

<סעאד לאלי: תראו, המשטרה מבחינתה, יכול להיות שזה מוטעה ומעוות, היא מבחינתה יש - - - מהמשפחה ואם - - - אני לא אומר שזה נכון אבל זו הטענה - - -

<סמאח סאלימה: יפה, החשוד העיקרי הורחק עכשיו חודש והוא חזר.

<סמאח סאלימה: עכשיו מי שסובל היום כל הלא חשודים.

עאידה תומא סלימאן: אני הושבתי אותה עם אדן באופן אישי, אדן קיבלה תשובה?

<סמאח סאלימה: לא.

<סמאח סאלימה: ואני אומרת לכם החשוד הורחק.

<סמאח סאלימה: כאילו - - - יעני חושדים פה והחשוד הורחק.

<סמאח סאלימה: אנחנו מדברים פה על משפחה שמעידים, שמגיעים לחקירות, שלא אומרים להם - - - והחשוד הוחזר הבייתה ואתם יכולים לתאר לעצמכם איזה יחס היא מקבלת עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: החשוב הוא היה עצור חודש?

<סמאח סאלימה: הוא הורחק לבירור.

<סמאח סאלימה: הוא חזר.

עאידה תומא סלימאן: חזר בלי דיון.

<סמאח סאלימה: לא.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

<אלמונית 2: הסיפור שלי התחיל מ-2015 אחרי כמה שנים של נישואין ושני ילדים, ברחתי מהבית.

<אלמונית 2: הסיפור כל כך ארוך אני אנסה לצמצם.

<אלמונית 2: הייתי נשואה לבנאדם מקושר במשטרה, יש לו קשרים טובים איתם, זה במידה של חברויות, ביקורי בית עם מפקדי משטרה שבאים ונכנסים אליי הביתה ואני מכינה להם קפה.

<אלמונית 2: שהיו בחתונה שלי, עכשיו אני מוכנה לתת לכם את הפלאפון להראות לכם תמונות של מפקד התחנה שהיה נוכח בחתונה שלי שהצטלם איתי מחובק.

<אלמונית 2: איתי, עם הגרוש לשעבר, הבעל לשעבר.

<אלמונית 2: אני פחדתי ללכת יום אחרי הבריחה שלי מהבית, לקחתי רק את הילדים וברחתי.

<אלמונית 2: פחדתי להגיש תלונה אצל השוטרים שהם בעצם החברים שלו.

<אלמונית 2: הלכתי יום למחרת בדיוק, אני לא רוצה להזכיר תאריכים, לתחנת הרווחה.

<אלמונית 2: לא הסכימו לפתוח לי תיק בכלל פשוט כי בתעודת זהות אני רשומה רמלה ואני באתי ללוד, ברחתי למשפחה בלוד, אז לפחות ביקשתי ממנו אישור שלפחות הייתי נוכחת אצלך, באתי ורציתי לפתוח תיק אבל בגלל הכתובת לא הסכמת.

<אלמונית 2: הלכתי באותו יום, החלפתי כתובת בתעודת זהות וחזרתי אליו.

<אלמונית 2: היה מאוד קשה לפתוח תיק.

<אלמונית 2: זה כולה רציתי לדווח שאני קראתי 1,2,3.

<אלמונית 2: מתקשרת אליי אחרי כמה ימים מישהי מהרווחה בשם רותי רביד, בואי אליי עכשיו, עכשיו בואי אליי.

<אלמונית 2: למה, מה קרה?

<אלמונית 2: מה בואי אליי עכשיו, לפני כמה ימים רציתי לבוא לפתוח תיק, לא הסכמתם.

<אלמונית 2: מתברר שאיכשהו הגיעה אליי פרוטקציה ברווחה, עכשיו תבואי עם הילדים, חייבים לעשות מפגש.

<אלמונית 2: למה?

<אלמונית 2: על סמך מה?

<אלמונית 2: כאילו תיק בבית משפט עוד לא נפתח.

<אלמונית 2: הלכתי בלי הילדים, הילדים שלי היו קטנים, בן חודשיים ובת שנה וקצת.

<אלמונית 2: הלכתי אליה, תביאי את הילדים, חייבים לעשות מפגש, זה הוראות מלמעלה.

<אלמונית 2: איזה הוראות, מה מלמעלה, מי ממלמעלה.

<אלמונית 2: הגעתי למצב שכל שיחה איתה אני מקליטה אותה כי היא מבחינתי את בצד שלו, אני אומרת לך, הולך לקרות אסון.

<אלמונית 2: ובאמת אחרי חודשיים מפתיחת התיק, מהבריחה שלי בעצם מהבית שלו, צרור יריות על הדלת.

<אלמונית 2: זה קרה יום אחרי החלטה של המלצה של משמורת בעצם שזו המלצה שלה, שהיה לי מאוד קשה איתה, מאוד קשה, היא ביקשה לראות איך אני מיניקה את הילד שלי, והנקתי אותו מולה.

<אלמונית 2: באה אליי לביקור בית, חיפשה, חיטטה בכל דבר, שאלה הרבה שאלות שהן לא אמורות להשאל.

<אלמונית 2: היא לא יועצת הנקה, היא לא - - - את באה לעשות ביקור בית.

<אלמונית 2: היא המליצה לי ללכת למסוגלות הורית, משהו כזה, שהוא אמר לה שאני לא נורמלית, משהו כזה.

<אלמונית 2: נפתח תיק פלילי נגדי, נגדי!

עאידה תומא סלימאן: על מה?

<אלמונית 2: על איומים.

<אלמונית 2: עד היום, יש לי פגישה השבוע עם העורך דין שאני הולכת לשלם לו כסף בשביל לסגור לי את התיק הזה שכבר שנתיים לא נסגר.

<אלמונית 2: מפקד התחנה אחרי שהייתי ב- - -

עאידה תומא סלימאן: ואחר כך אומרים למה אין שיתוף פעולה מהציבור.

<אלמונית 2: הופעתי בתכנית טלוויזיה שהייתי מוצללת עם קול מעוות, יום למחרת, זה היה יום שבת, יום ראשון מתקשרים אליי מהמשטרה בלוד, מזדהה שהוא קצין החקירות, בואי אלינו.

<אלמונית 2: מה קרה?

<אלמונית 2: עוד פעם הגיש עליי תלונה, מה עשיתי הפעם?

<אלמונית 2: לא, בואי תשתי כוס קפה איתנו.

<אלמונית 2: במילים האלה.

<אלמונית 2: הלכתי לשתות כוס קפה.

<אלמונית 2: מכניס אותי לחדר מפקד התחנה, אומרים לי את חוזרת להיות ברשימת הנשים המאויימות.

<אלמונית 2: כאילו אתם עושים לי טובה אחרי התכנית שהופעתי בה?

<אלמונית 2: אתם מחזירים אותי עכשיו?

<אלמונית 2: כי לפני שמפקד התחנה שנמצא עכשיו היה מפקד תחנה הוא היה אחראי לענייני ערבים ברמלה שהוא היה החבר הכי מקורב עד היום הוא הכי מקורב אליו.

<אלמונית 2: הוא חבר, חבר משפחה, הוא לא מופיע בחתונה של אזרחים לצורך עבודה.

<אלמונית 2: הגעת לחתונה שלי לא במסגרת החתונה שלך.

<אלמונית 2: היום המצב אותו מצב, כל פעם שאני מתקשרת - - -

<ציפי אשבל: לאן ברחת?

<אלמונית 2: ברחתי ממנו.

<אלמונית 2: ברחתי להורים שלי.

<אלמונית 2: אחרי היריות לקחו אותי מבלי לשאול אותי ואת הילדים למקלט.

<אלמונית 2: והוא עלה גם על המיקום של המקלט.

<אלמונית 2: אז התברר שבטלפון שלי היה איזה משהו שהוא עשה שכל מקום שאני נמצאת הוא מגלה.

<אלמונית 2: עכשיו הבעיה היותר חמורה שרותי רביד, כל פעם הוא עולה על המספרים שלי, הוא אומר לה, היא שינתה מספר.

<אלמונית 2: היא שואלת אותו, מאיפה אתה יודע, הוא אומר לה, כל בנאדם שרוצה דבר משיג אותו.

<אלמונית 2: את יודעת דבר כזה חמור את לא מדווחת?

<אלמונית 2: הוא בעצמו אומר לך, הוא לא מפחד אפילו ממך כי יש לו גב טוב.

<אלמונית 2: הגב שלו זה המשטרה.

<אלמונית 2: כולם עומדים שיירה אחריו, כמו חיילים.

<סמאח סאלימה: - - - משטרה שהסדרי הראייה יהיו במשטרה והחלפת הילדים כל שבוע תהיה בחצר של המשטרה עם מצלמה כדי לשמור על זה והוא איים עליה, היה אחד מימי השישי שהוא צעק שם והוא אמר - - - תחנה, אני אראה לך פה מול המצלמות של משטרת ישראל - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו הגשנו על זה תלונה לשר והיא בעצמה ישבה גם כן עם השר ועד עצם היום הזה לא קיבלנו שום תשובה בעניין.

<ציפי אשבל: השר את מדברת רווחה או משטרה?

עאידה תומא סלימאן: ביטחון פנים.

<אלמונית 2: הבנאדם עכשיו מתחיל לקחת את הילדים שלו, להפחיד את הגננת או את הסייעת או את האמא או את הילדים, מלווה בשני שוטרים, מימין ומשמאל, ולוקח את הבת שלו מהגן, שזה גן שנמצא כאן ממש, חוצים את הכביש - - -

עאידה תומא סלימאן: למה הוא מגיע לקחת את הילדים שלו?

<אלמונית 2: אי אפשר להבין.

<אלמונית 2: פתחתי תלונה בפניות הציבור.

<אלמונית 2: הלכתי פגשתי, יום אחרי שהוא אסף את הילדים בליווי שוטרים, אני לא יודעת מה נכנסים שוטרים עם מדים ונשק לגן ילדים שהם בני שלוש וארבע, אפילו לא ארבע הבת שלי, נכנס להביא את הילדה שלו מתוך גן בליווי של שוטרים עם נשק.

<אלמונית 2: הרווחה מודעת, כולם מודעים ויושבים משולבי ידיים.

<אלמונית 2: סליחה, אבל זה בושה.

<אלמונית 2: אין פה מה להגיד.

<אלמונית 2: יריות והתראה לפני היריות שזה בנאדם מסוכן.

<אלמונית 2: הוא אומר לכם, אני משיג את המספר שלה, מה קל להשיג מספר של בנאדם.

<אלמונית 2: פורץ למיילים, פורץ לכל דבר שיש לי.

<אלמונית 2: פשוט משבש לי את החיים.

<אלמונית 2: זה מגביל בכל מקום עבודה שאני רוצה לעבוד.

<אלמונית 2: בגלל הרישום הפלילי, בגלל התיק שנשאר פתוח עד היום אני לא יכולה לעבוד מול אנשים כי אני מפחדת שהוא ייכנס, כאילו יבוא בתור לקוח או לא יודעת מה.

<אלמונית 2: אני חייבת לשבת במשרד שהוא סגור והמנהלים פשוט גם מסרבים להעסיק כי היא נקראת אישה מאויימת.

<אלמונית 2: עכשיו מה יבואו יירו לנו במשרד?

<סמאח סאלימה: כן, זה תפוח אדמה לוהט.

<אלמונית 2: זה מפחיד.

<אלמונית 2: כאילו אני כמו פצצה, אנשים מפחדים ממני, מתרחקים ממני.

<אלמונית 2: ופשוט לא קורה כלום כי לבנאדם יש לו גב טוב, אפילו לגן הם מלווים אותו השוטרים.

<אלמונית 2: אבל מה הצורך?

<אלמונית 2: אחרי שליוו אותו שוטרים לתוך הגן והבנתי וראיתי וצילמתי הלכתי לבקש תשובות.

<אלמונית 2: אמרו לי, את לא טעית בחיים?

<אלמונית 2: גם אנחנו טועים.

<אלמונית 2: מה זה טעיתם?

<אלמונית 2: מה טעיתם?

<אלמונית 2: הכנסתם שוטרים לגן, למה?

<אלמונית 2: ואל תקליטי אותנו, וצעקו עליי, אל תקליטי אותנו, אם את מקליטה אותנו זה יעלה לך ביוקר.

<אלמונית 2: אתם טעיתם ואתם אומרים לי לא להקליט אתכם.

<אלמונית 2: אני כל דבר מקליטה, כל דבר מקליטה, זה חוקי.

<אלמונית 2: אני לא נחקרת, אני לא נאשמת, לא עשיתי שום דבר רע, לא יריתי, לא איימתי, לא עשיתי כלום.

<סמאח סאלימה: זה הדרך שלה - - - זה החיים של מאוימות ובלוד יש עשרות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: הרווחה אמרה שיש 60 נשים ברשימת מאויימות.

עאידה תומא סלימאן: 40 מתוכן ערביות.

<אלמונית 2: באותה תכנית הופיע מפקד התחנה כשאורלי אמרה יש לה משהו כמו מעל 50 באותה תכנית הופיע יגאל עזרא ואמר אפס.

<אלמונית 2: אבל היא אמרה שזה מתואם עם המשטרה ואף אחד לא עושה עם זה כלום.

<סמאח סאלימה: אז איך היא אומרת שזה 50 ומפקד התחנה אומר אין לנו - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, תיקנה אותי דלית, לא זכרתי את המספר טוב.

עאידה תומא סלימאן: 80 נשים ומתוכן 60 ערביות.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שהיא דיווחה, מנהלת הרווחה דיווחה אצלי בוועדה באוקטובר שנה שעברה.

<סמאח סאלימה: - - - 50% - - -

עאידה תומא סלימאן: ויש להם כמה, שלושה תקנים?

<סמאח סאלימה: פחות.

עאידה תומא סלימאן: פחות אפילו.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את הסיפור, אני מכירה את התסכול, אני מכירה את הפחד שחיים איתו ובגלל זה דאגתי שתשבי עם השר באופן אישי, כדי להעביר אליו את כל התלונות.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, עד עצם היום הזה אני דורשת תשובות מהשר איך הוא טיפל ומה עשה ועוד, - - - תתקני אותי, לא קיבלנו שום תשובה.

עאידה תומא סלימאן: שום תשובה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ישבנו - - - בחודש - - - כמעט שנה - - - ועוד אין תשובה והבנאדם עדיין - - - במקומו ועדיין - - -

<סמאח סאלימה: ותחשבו על ארגון - - - עובדת סוציאלית כמוני, שאני יודעת מה החוק ואני יודעת - - - גם עובדת ברווחה, עובדת סוציאלית שרוצה לעזור, אז מה אני יכולה לעשות.

<סמאח סאלימה: אני באמת מרגישה שאנשים מאוד מחוייבים, אנשי מקצוע מדהימים, גם מטפלים וגם מקבלים וגם הלא מטפלים, גם ארגוני חברה אזרחית וגם מהרווחה.

<סמאח סאלימה: התחושה של חוסר האונים היא פשוט - - - הגענו למקום שכשמתקשרת מישהי שאומרת אבא שלי עושה ככה ואח שלי מאיים אני לא יודעת מה להגיד לה.

<סמאח סאלימה: גם אם אני מלווה אותה למשטרה ואני יודעת שכשמישהי מלווה, זה מה שלמדתי, אם יש מתנדבת או מישהי שמלווה אישה, נפגעת אלימות או מאויימת וזה אז היא מקבלת יחס אחר.

<סמאח סאלימה: ואז בישיבה אחרי זה אומרים לה תבואי את אבל בלי המתנדבת, בלי מישהו, אנחנו מכאן נסתדר.

<סמאח סאלימה: וזה כאילו מסרת תעודה ונסתדר.

<סמאח סאלימה: ואם תגיעי אחרי כמה שבועות שלא עשו כלום.

<סמאח סאלימה: עם משפחת איהאם אמרו, תפתחו תיק ונעזור לה עם תל אביב והיה ביקור בית.

<סמאח סאלימה: באמת אני סמכתי על אנשים כי אני מאמינה לקולגות שאומרים שהמצב על הפנים וצריך לעזור.

<סמאח סאלימה: אבל אם עוברים חודשים על גבי חודשים ושום דבר לא זז.

<סמאח סאלימה: האישה היום בבוקר הייתה ב- - - היום בבוקר, ואמרו לה שום דבר לא התחדש בתיק, אנחנו לא יכולים לעזור לך בינתיים.

<ציפי אשבל: באיזה נושא - - -

<סמאח סאלימה: בנושא של סיוע כלכלי, בסיוע שהבטיחו לי מיטה ומקרר.

<סמאח סאלימה: לא לדבר על טיפול פסיכולוגי.

עאידה תומא סלימאן: לא ושתביני, משפחה שיש לה גם ילד, כמעט גבר, עם צרכים מיוחדים, עם פיגור מאוד קשה - - -

<סמאח סאלימה: היא יכולה - - - היא המשיכה לחזור לעבודה - - - נשים כמו - - - לא חסר שתבינו, הן נשים לוחמניות וכן, כולם מדברים על נשות המשפחה אבו ראניאן הן פשוט דורשות ומבקשות.

<סמאח סאלימה: ואיתן המשטרה לא יודעת מה לעשות כי כשמבקרות ואם את מפחדת ומסתדרת לבד אז - - - משטרה ומתלוננת ומח"ל וזה היא מקבלת על הראש.

<סמאח סאלימה: הן רוצים אותנו - - - ועלובה ושתתחנן, והיא לא כזאת.

<סמאח סאלימה: שוטר שליווה אותה לעשות את ה- - - ואמר לה גם אני - - - וזה שוטר שעמד בבית שלה והוא אמר לה את זה.

<ציפי אשבל: שמעת את השוטר - - - ליווה אותה שוטר לאסוף את הבגדים טרם שהיא יצאה למקלט אז הוא אמר לה אני כורדי ואם אשתי הייתה עושה מה שאנחנו עושים גם הייתי עושה לה - - -

עאידה תומא סלימאן: זה משהו שאנחנו יודעים שכאילו נורמה בתחנות המשטרה - - - אני חייבת להגיד לך שזה קורה בהרבה מקומות, השוטרים ש- - - חברים, אני רוצה שתבינו - - -

<סמאח סאלימה: יש כל כך הרבה דברים שאפשר לעשות.

<סמאח סאלימה: אני חושבת שרק אם פותחים את הראש ולא תמיד הנהלים, אני מבינה את הנהלים, אבל כשפותחים את הראש אפשר לעשות אחלה שיתופי פעולה.

<סמאח סאלימה: כשפותחים את ה- - - אני גם לא ידעתי על הנושא הזה של סנה ועל שוטר שיושב בוועדה עד שהתנסיתי ואז ביקשתי אישור לוועדה בלי השוטר ו- - - לומדים מהניסיונות, לומדים מהמקרים האלה ותמיד אפשר להחריג כל דבר.

<סמאח סאלימה: זה גם משהו שלמדתי.

<סמאח סאלימה: למשל, משרד הרווחה, אתם בדרך לשם עאידה, כששמים תקן שהוא לדובר ערבית, א' צריך להגיד שהוא ערבי, לא דוברת ערבית, שזה שנבין.

<סמאח סאלימה: ב' - לא להעביר את התקציב עד שהדבר הזה יאוייש.

<סמאח סאלימה: כי אומרים לך, פרסמנו, לא היה מועמדים - - -

עאידה תומא סלימאן: מכניסים מישהו אחר מהאוכלוסייה היהודית שלא מטפל.

<סמאח סאלימה: אז זו בעיה למשל לא של המשרד.

<סמאח סאלימה: המשרד הקצה תקנים אבל הרשות המקומית משחקת בתקנים וזה הכוח של אורלי ושל מי שמנהל את ה- - - אני מבינה את זה, שמשחק בתקנים ושעות, זה המשאב שלה.

<סמאח סאלימה: אבל כזה מיועד לחברה הערבית או לדוברי ערבית צריך לדאוג באיזו דרך ליישם את זה.

<סמאח סאלימה: וזה ישים, זה משהו שהוא ישים.

<סמאח סאלימה: הדבר השני שאפשר ברווחה וזה לא רק התקנים.

<סמאח סאלימה: כל הפרויקטים שבאים לעיר לוד, ולא חסר, פרוייקטים גם של תעסוקה וגם של נכים וגם של יזמות עסקית.

<סמאח סאלימה: כל הרווחה יש לה יד בהרבה דברים.

<סמאח סאלימה: לבקש, יש פה 30% חברה ערבית, 30% לא 20%.

<סמאח סאלימה: המשאבים האלה פשוט לבקש שהחלק שמיועד לחברה הערבית שיגיע לחברה הערבית.

<סמאח סאלימה: לא לפחד מארגוני חברה אזרחית, לא לפחד.

עאידה תומא סלימאן: סמאח, אני רוצה להבין דבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: בכל מקום שאני הולכת אליו ומדברת על - - - על ידי עובדות סוציאליות ערביות ואני כן מאמינה שצריך עובדות סוציאליות ערביות ולא דוברי ערבית ואפילו עדיף שיהיו מהעיר.

עאידה תומא סלימאן: לפעמים זה יותר קשה.

עאידה תומא סלימאן: אבל הטענה כל הזמן שלא ניגשות ואין עו"סיות ערביות.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה זה- - -

<סמאח סאלימה: א' - כשהיה מאיר ניצן הקצו ארבעה תקנים.

<סמאח סאלימה: הוא באמת נתן את זה בכובד ראש.

<סמאח סאלימה: מה שקורה, עאידה, עובדת סוציאלית גם ככה עובדת קשה ומרוויחה מעט.

<סמאח סאלימה: ואם מישהי, הכנסנו - - - אני בעצמי הבאתי קורות חיים, יש בחורה שקוראים לה מונה ג'נאת, תבקשו לפגוש אותה.

<סמאח סאלימה: והיא זאת שנכנסה בשריון הזה של ה- - - לחצי משרה, היא הגישה שלוש פעמים קורות חיים, הקורות חיים נעלמו.

<סמאח סאלימה: ואז דיברתי עם ראש העיר הוא אומר לי שלחת אותי לריב, איפה המועמדים.

<סמאח סאלימה: אמרתי לו, שלחתי לך שלוש מועמדים, אחת מג'לג'וליה אחת מ- - - 70% מכוח העבודה בלוד, התברואה הוא מהמשולש הדרומי אז ככה שמגיעים - - - אז יש מועמדים.

<סמאח סאלימה: אני מדריכת סטודנטים פה, הדרכתי שש סטודנטיות לעבודה סוציאלית.

<סמאח סאלימה: אחרי שנה שנתיים הם נהיו עובדים סוציאליים.

<סמאח סאלימה: אז עובדים סוציאליים מגיעים ללוד.

<סמאח סאלימה: שלוש בנות מנעם נהיו עובדות סוציאליות, לא חסר.

<סמאח סאלימה: אבל - - -

<סעאד לאלי: השאלה הוא אם הקושי הוא - - -

עאידה תומא סלימאן: הייתי מבינה את ההערה הזאת אם הייתה להן עזרה - - -

<סמאח סאלימה: אבל רגע, אני אתן לך דוגמה, אני סיפרתי את זה לסעאד.

<סמאח סאלימה: כש - - - והיא חצי משרה וחצי משרה של עובד סוציאלי מתחיל זה עלוב והיא ביקשה והיא הייתה על תקן של התקציבים המיוחדים של - - - אמרו לה - - - שנה שעברה נגמר התקציב לא מחדשים לך, תמצאי לך עבודה אחרת.

<סמאח סאלימה: ואז בהתערבות שלנו אמרו לה, בסדר מחדשים, וראש העיר ביקש משר הרווחה והוא נתן לנו הארכה לדבר הזה.

<סמאח סאלימה: למה עובד סוציאלי ערבי צריך להיות כל הזמן בהיכון או על זמני.

<סמאח סאלימה: עובד סוציאלי, וזה תפקיד של אורלי להחזיק עובד סוציאלי, להציע לו - - - היא ביקשה להיות פקידת סעד, לא נתנו לה, היא ביקשה לגשת לרבע משרה לאלימות במשפחה, אמרו לה התפקיד כבר אוייש.

<סמאח סאלימה: ואמרה, המכרז כתוב דובר ערבית, כן זה למשרד אנחנו שמים את זה דובר ערבית אבל זה לא באמת דובר ערבית.

<סמאח סאלימה: - - - אני יודעת שבמכרז הזה - - - כתוב דובר ערבית אבל יש לך מישהי מתוך המערכת שמבקשת להשאר.

<סמאח סאלימה: - - - אמרו לה - - - עובד סוציאלי, קוראים לו ניאז, תשאלי את אורלי, הוא עבד פה ארבע שנים, ביקש להשתדרג כמו כל עובד סוציאלי אחר שאפתני והוא רצה, הוא רצה אלימות במשפחה והוא רצה להיות פקיד סעד והיא אמרה לו אין, אין, אין.

<סמאח סאלימה: הוא לא - - - עם 3-4 אלף ₪.

<סמאח סאלימה: והיום הוא פקיד סעד בג'לג'וליה.

<סמאח סאלימה: למה שם מציעים לו תפקיד ופה לא?

<סמאח סאלימה: כי עובד סוציאלי ערבי - - -

עאידה תומא סלימאן: תני לי מספר טלפון שלו לעוד מקרה שאני עוקבת.

<סמאח סאלימה: אבל תשמעי עאידה, כשיש לך עובד טוב ערבי צריך להשקיע בכדי שהוא יישאר ואז התפקיד שלנו לדחוף מישהי כמו - - - שהיא עכשיו סיימה.

<סמאח סאלימה: היא לא תישאר אם לא מכירים בה מבחינת כוח אדם, מבחינת השתלמות, מבחינת להציע לה אופק תעסוקתי.

<סמאח סאלימה: וזה מה שקורה ברשות, זה לא קשור לסעד- - -

עאידה תומא סלימאן: הבעיות של עו"סים אנחנו כבר יכולנו לדבר על זה ורק על זה - - -

<קריאה: איך קוראים לבחור, סמאח?

<סמאח סאלימה: ניאז.

<סמאח סאלימה: הוא עכשיו במשרה מלאה הוא לא יחזור לפה.

עאידה תומא סלימאן: האם יש תכניות לנשים, תכניות שהרווחה עושה לנשים בעיר לוד?

<סמאח סאלימה: את שמעת את ראש העיר פה בהפגנה, הוא אמר שהוא עושה להם בישול.

<סמאח סאלימה: שמעת את זה?

<סמאח סאלימה: מוציאים אותן מהבית כדי לבשל ביחד.

<סמאח סאלימה: אמרתי לו, איזה נאום זה?

<סמאח סאלימה: הן מבשלות במקום לבשל בבית לבשל במתנ"ס?

<סמאח סאלימה: זה התכנית העצמה?

<סמאח סאלימה: הוא נאם את זה והוא אמר את זה.

עאידה תומא סלימאן: מי ה- - -

<שחר גואלמן: אנחנו בעל"ם, אני מנהלת של - - - , בכל מקרה יש לנו שיתוף פעולה עם סמאח ואנחנו יש לנו פה קבוצה ייחודית שאין אותה בארץ של רק נערות ערביות.

<שחר גואלמן: זה משהו שתוך כדי תנועה עשינו את זה שיהיה מותאם לחברה ונגיש תרבותית.

<שחר גואלמן: אני לא נכנסת לחוויה שלך.

<שחר גואלמן: אני החוויה שלי שהרווחה מאוד עוטפת אותי.

<שחר גואלמן: אני מקבלת הדרכה פעם בשבועיים - - -

עאידה תומא סלימאן: מהרווחה?

<שחר גואלמן: בנוסף להדרכות שלי בתוך העמותה.

<שחר גואלמן: אני לא רוצה להגיד בניגוד.

<שחר גואלמן: אני אישית החוויה שלי מאוד טובה דווקא.

<שחר גואלמן: ואני אגיד שפה ספציפית בקבוצת נערות ערביות פעמיים הרווחה נתנו לנו קבוצת אפייה טיפולית שעשינו אמהות בנות שהייתה הצלחה מאוד מאוד טובה.

<שחר גואלמן: ספציפית פה- - -

<סמאח סאלימה: דרך על"ם לא דרך נעם.

<שחר גואלמן: דרך על"ם כן.

<שחר גואלמן: תקציב של הרווחה.

מירב בן ארי: - - - אפייה- - -

<שחר גואלמן: לא, אבל זה אפייה טיפולית.

עאידה תומא סלימאן: אני לא נגד אפייה.

<סמאח סאלימה: היה מוצלח ועתיר קלוריות.

<שחר גואלמן: זה היה מאוד מאוד מותאם לצרכים שעלו מדועה שהיא הרכזת - - - בנעם, גם אצלנו.

<שחר גואלמן: אז דועה העלתה את הצורך הזה של לעשות משהו של אמהות ובנות ודועה העלתה את הצורך באפייה.

<שחר גואלמן: זאת אומרת זה היה משהו - - - וגם השנה אנחנו מקבלות עוד קבוצה.

<שחר גואלמן: היה ניסיון שהוא נפל לא בגלל - - - בגלל דווקא עמותה ש - - - לעשות איזשהו קולנוע, סרט, זה נפל על דברים אחרים, על שפה.

<שחר גואלמן: בעיני זה - - - שלא היו יכולים לעשות את זה בערבית - - -

עאידה תומא סלימאן: מי לא היה יכול?

<שחר גואלמן: זה משהו שיש עכשיו קבוצת סרטים של נערים שיוצרים סרט לכבוד- - - אז הם לא היו מוכנים - - -

עאידה תומא סלימאן: והם לא היו מוכנים לעשות משהו בערבית.

<שחר גואלמן: בערבית כי אמרו שזה יהיה - - - לא הצלחתי להבין למה, אמרנו שיש לנו מתרגמת באמת מעבר - - -

עאידה תומא סלימאן: טוב, הם מצלמים והם לא מבינים מה קורה והם לא יכולים לערוך את זה.

<שחר גואלמן: אני אגיד אבל כן שיש פה איזה מצוקה שהיא מעבר.

<שחר גואלמן: אני עובדת עם נערות יהודיות ועם נערות ערביות.

<שחר גואלמן: מול היהודית יש מסלול דיי מובן של הפניות, של טיפולים, של מענים שהם כן מותאמים לנערה יהודייה שזה לא תואם לנערה ערבייה.

<שחר גואלמן: זאת אומרת נערה ערבייה שבאה ומספרת על אלימות בתוך המשפחה זה כאילו ידינו כבולות.

<שחר גואלמן: אז אנחנו פונות לרווחה, לרווחה אין כלים.

<שחר גואלמן: אנחנו פונות לסמאח, סמאח היא בעצם - - -

<ציפי אשבל: מה היו עושים עם היהודיות?

<שחר גואלמן: יהודייה, קודם כל נכנסת פקידת סעד, מועבר דיווח למשטרה.

<שחר גואלמן: יש איזשהם - - -

עאידה תומא סלימאן: זה - - - הרווחה גישה תרבותית - - -

<ציפי אשבל: וערבייה לא?

<שחר גואלמן: מוציאים את הילדה כנראה מהבית, יכול להיות שתגיע לצופיה, אם המצב שלה יותר טוב אז לפנימייה אחרת.

<שחר גואלמן: יהיה איזשהו תהליך, יהיה משהו יותר מותאם.

<שחר גואלמן: לנערה ערבייה שאת מוציאה מהבית את גוזרת עליה חיים - - -

עאידה תומא סלימאן: מי אמר את זה?

עאידה תומא סלימאן: אתן משננות את זה אחרי העו"סים החדשים.

עאידה תומא סלימאן: אני פתחתי מקלט לנערות לפני 25 שנים ומקלט לנשים לפני 25 שנים.

עאידה תומא סלימאן: טיפלנו בעשרות נשים ערביות מלוד ורמלה.

עאידה תומא סלימאן: יצאו מהמקלטים חזרו לקהילה אבל אז מישהו עבד עם הקהילה, אז מישהו הבין.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו כולם משננים רגישות תרבותית.

עאידה תומא סלימאן: תמותו ותשמעו על התרבות.

<שחר גואלמן: את הידע שלי זה מה שאני לומדת מהנשים החכמות - - - אני לא מזלזלת - - -המענים שיש יש עליהם סטיגמה מאוד מאוד קשה.

<שחר גואלמן: יש הרבה יותר מענים לנערות יהודיות, וזאת עובדה.

<שחר גואלמן: זאת אומרת יש פנימיות - - -

<ציפי נחשון גליק: מי שנמצאת בסכנה אין פתרון - - -

<שחר גואלמן: יש פה בעיה שהיא יותר שורשית.

<שחר גואלמן: אני יכולה להגיד שסמאח יחד איתנו נפגשנו לפורום ראשוני, להתחיל לדבר ברמה של אפילו חזון אם היו לנו עכשיו את כל התקציבים איך היה נראה מענה שהוא באמת יכול לסייע לנערה שמעוניינת.

<שחר גואלמן: זאת אומרת מה אנחנו עושים עם זה.

<שחר גואלמן: יש מענים שכרגע יש בעיה ואנחנו מחפשים מי - - - אז כולם מפשלים בדרך אבל גם יש משהו גדול יותר מזה שיש פשוט משהו שהוא לא מותאם, אגב, לנשים בכלל בכל מה שקשור לקורבנות אלימות בתוך המשפחה, יש משהו שהוא הרבה יותר נגיש, הרבה יותר קל לפגוע לאישה מאשר לקבל עזרה בתוך כרגע המענים שקיימים ועוד יותר לחברה הערבית שגם ככה סובלת מגזענות ואפלייה וכל זה.

<שחר גואלמן: זה מה שאני אומרת אז אני לא מזלזלת בקיים, אני אומרת שצריך לפתח עוד.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה.

עאידה תומא סלימאן: יש בית חם - - -

<סמאח סאלימה: בשכונת נווה אביב.

עאידה תומא סלימאן: וזהו מבחינת תכניות?

<סמאח סאלימה: יש תכניות גם לסדנאות פה ושם גם במתנ"ס אבל אין משהו, מקום - - -

<ציפי נחשון גליק: אני מציעה שתשבו עם העובדת של הנערות ותגישו תכנית.

<סמאח סאלימה: אנחנו נעשה את זה עוד פעם, אין בעיה.

<ציפי נחשון גליק: בסדר, ביחד עם המחלקה.

<ציפי אשבל: עשיתן?

<סעאד לאלי: היא אומרת ש- - -

<סמאח סאלימה: כן, ככה פתחנו את הבית חם.

<סמאח סאלימה: יש לנו תכנית, אנחנו רוצים לעבוד עם נערות - - -

עאידה תומא סלימאן: בואו נסכם משהו.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל את ההתנהלות הלא מובנת לפחות לי בעניין טיפול במשפחות שקיים בהן מקרה רצח במיוחד של נשים שמתלוננות על איומים ונפתח להן תיק פלילי שלא נעשה איתו כלום והן סוחבות את התיקים האלה וזה מעכב את כניסתן למקומות העבודה.

עאידה תומא סלימאן: זה בלתי מתקבל על הדעת, אנחנו נמשיך עכשיו למשטרה ונדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן גם הפרטים על המקרים, שני המקרים, אני במעקב אבל אני חייבת להגיד, לא בהצלחה, לא בגלל חוסר מעקב מצדי אלא בגלל חוסר מענים מהמשרדים.

עאידה תומא סלימאן: בעניין התכנית, שרה עכשיו - - - אנחנו, אני אמרתי, אני אעלה את זה בישיבה הבאה - - -

<סמאח סאלימה: הדס יודעת בדיוק אותה ועדה וגם איתה - - -

עאידה תומא סלימאן: בעניין שיתוף הפעולה, אני חושבת סמאח שצריך תמיד להמשיך לאתגר ולא להרים ידיים את הרווחה בתכניות האלה.

עאידה תומא סלימאן: ואין שום סיבה שהם לא ישתפו פעולה ולא יתמכו בתכניות שקיימות ומשגשגות בתוך העיר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם נעלה את זה.

עאידה תומא סלימאן: את הוזמנת לשולחן העגול ש - - -

<קריאה: אני ראיתי אותה - - -

עאידה תומא סלימאן: מי הנציגים מהאוכלוסייה שם, את יודעת?

<סמאח סאלימה: לא, לא יודעת.

<ציפי אשבל: יש משרד החינוך במסגרת הזו - - -

<סמאח סאלימה: לא, מהקהילה - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה - - - כבר - - - הרבה דברים.

<סמאח סאלימה: יש לי בקשה, עאידה, אם את כבר בנושא של נפגעות בגלל שאנחנו יש לנו, לא דיברתי על זה, אבל יש לנו קבוצה של משפחות ה - - - הנושא של הזכויות של הסבתות והדודות כשנרצחת אישה, ואת יודעת על משפחת אבו שארך, הבעל או האקס לקח את הילדים, נעלם, אסור להם להתקרב.

<סמאח סאלימה: זה ילד שגדל אצל סבתא שלו ואחרי שאמא שלו נרצחה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את זה מנצרת.

עאידה תומא סלימאן: ראש העיר עשה אותו דבר.

<סמאח סאלימה: אבל אם לפי החוק - - - אני יודעת שזה כואב לך כי את מכירה מקרים דומים - - - בחוק - - - של קרובי משפחה, בחוק, ואז גם להם תהיה זכות לראות את הנכדים.

עאידה תומא סלימאן: לא, יש זכויות של - - - הם מיישמים את כאילו חזקת הגיל, הם לא עושים את זה כולם - - - (קובץ 3 - מחלקת הרווחה לוד)

עאידה תומא סלימאן: כדי לשים את כולם בתמונה, אנחנו התחלנו את הסיור הזה, סיור של הוועדה לקידום מעמד נשים ושוויון מגדרי בכנסת, התחלנו את הסיור הזה בעיר רמלה, זה סיור משולב של רמלה לוד וגם משולב של רווחה ומשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עוד לא הגענו לחלק של המפגש עם המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב בן ארי שהיא חברת ועדה הצטרפה לחלק מהסיור אבל בגלל שהיא עדיין בחופשת לידה אז היא הייתה צריכה לחזור לטפל בתינוקת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו החלטנו על הסיור הזה באחת הישיבות שדנו בנושא של אלימות נגד נשים ורצח נשים במיוחד בעיר רמלה לוד.

עאידה תומא סלימאן: ואז מנהלת הרווחה הגיעה לדיון שהתקיים, זה היה לאחר הרצח של דועה אבו שארך, ומאז התקיימו עוד דיונים בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: זה נושא שהוא, כל הנושא של אלימות נגד נשים הוא נושא שהוא בראש מעייני לפחות בפעילות הקהילתית שלי והציבורית לפני שנכנסתי לכנסת וכמובן כיום כשאני יושבת ראש הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: הנושא של רצח נשים ערביות בערים רמלה לוד אנחנו כבר עוקבים אחר הנושא ומנסים לטפל בו כמה שנים.

עאידה תומא סלימאן: לאחרונה מתחיל להתבהר אפילו לגורמים חוץ מהפמניסטיות המשוגעות לעניין, לגורמים אחרים, כמה הנושא חמור וכמה הוא מחייב טיפול לא שגרתי בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו היינו ברמלה ואמרתי שם ואני חוזרת ואומרת פה: במקרים לא שגרתיים צריך טיפול לא שגרתי.

עאידה תומא סלימאן: ככה אני רואה את זה.

עאידה תומא סלימאן: ובמקרים חירומיים אני חושבת שצריך להכריז על מצב חירום ולהתכונן למצב חירום ולשים תכנית חירומית.

עאידה תומא סלימאן: בשאילתא שהגשתי לשר לביטחון פנים על מקרי הרצח ברמלה ולוד, לצערי הרב, אחד מהדברים, שאני ידעתי והכרתי מהפעילות שלי, אחת הבעיות העיקריות זה אי פענוח מקרי הרצח.

עאידה תומא סלימאן: שזה משאיר קודם כל את הציבור בהרגשת חוסר אונים ופחד אימים אבל מצד שני אני אתמקד בנושאים של המשטרה כשאשב עם המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אבל בנושאים של הרווחה, ואז בדיון ההוא עלו כמה נקודות שאותי לפחות קוממו.

עאידה תומא סלימאן: גם מספר התקנים לעובדים/עובדות סוציאליות ערבים ברווחה.

עאידה תומא סלימאן: גם המספר המפחיד שאז דיברת עליו, ארצה באמת לקבל עדכון.

עאידה תומא סלימאן: המזכר המפחיד של 80 נשים מאויימות בדרגת מסוכנות גבוהה כולל 60 ערביות בתוכן.

עאידה תומא סלימאן: מה קורה היום?

עאידה תומא סלימאן: איפה עומדים מבחינת התקנים.

עאידה תומא סלימאן: אני בזמנו ביקשתי הקמת צוות רב מקצועי, רב גורמי, בתוך העיר כדי לבנות תכנית חירומית שתטפל בנושא של הגנה על נשים ופתרון עניין הרצח.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו פה כדי לשמוע, אנחנו פה כדי לקבל עדכון אבל אני חייבת להגיד, אני מגיעה עכשיו ממפגש, הוא לא חדש בשבילי, מפגש עם משפחות של נשים שנרצחו בעיר והרבה מהטענות הופנו כלפי המשטרה, ואני חייבת להגיד את זה, אבל היו גם טענות מאוד קשות כלפי הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: תוך כדי אני אתייחס לזה אבל אני אומרת לכם אנחנו מגיעות ומגיעים עם הרבה מטען רגשי מהמפגש ההוא.

עאידה תומא סלימאן: זאת לא פעם ראשונה שאני פוגשת אותם.

עאידה תומא סלימאן: אני מטפלת באופן אישי במקרים שלהם אבל זה עדיין, כל פעם לשמוע מחדש שאנחנו מדשדשים במקום זה מאוד מקומם.

<אורלי דהן: שמי אורלי, אני מנהלת אגף לשילוב חברתי פה בעיריית לוד.

<אורלי דהן: בראשית דבריי אני רוצה להגיד שאם אנחנו נפגשות פעם שנייה בפרק זמן של חצי שנה או כמעט חצי שנה זה אומר שהנושא הוא בראש סדר העדיפויות של הוועדה.

<אורלי דהן: אחד הנושאים - - - של הוועדה ואני מאוד מודה לך שאתם בחרתם לבוא לסיור היום גם לרמלה ולוד ולמפקדי תחנת משטרה.

<אורלי דהן: אני חושבת שזה רק ממפגש למפגש אנחנו למדים יותר עד כמה אנחנו צריכים לעשות עוד יותר, זו התפיסה שלי איך שאני רואה את זה.

<אורלי דהן: אני אתחיל, הכנתי איזה משהו קצר, אני רוצה לא להתבייש להגיד לי זה מעניין, זה פחות ולעבור הלאה מכוון שאנחנו רוצים להגיע לעיקר.

<אורלי דהן: אני לא רציתי בכוונה כדי להראות יותר מדיי דברים מסויימים אבל תמונת מצב, ניסיתי לחתוך בעניין גם בהיבט של המגזר הערבי ולראות פחות או יותר מה קורה.

<אורלי דהן: כל הדברים, ויכוחים - - - תושבים, לא המצאנו שום דבר.

<אורלי דהן: בין אם זה נרשם ב- - - התושבים הוא נכון או לא נכון אבל זה מה שיש לנו כרגע.

<אורלי דהן: אתם רואים פחות או יותר יש לנו מעמד סוציואקונומי 4, מספר הנפשות, בני החברה הערבית 27.5% כשאנחנו רואים אותו אחוז מהם גם מטופלים ברווחה ואותו אחוז מהם מטופלים במרכז ל- - - זה מדהים, כמעט.

<אורלי דהן: אני מדברת פחות או יותר בוואריאציות של אחוז לכאן או לכאן.

<אורלי דהן: אבל אנחנו רואים אותו דבר כמעט בכל התחומים.

<אורלי דהן: אם אין שאלות אני עוברת מהר כדי להגיע לדברים העיקריים ברשותכם.

<אורלי דהן: אנחנו פה, תשימו לב, מאוד חשוב לי, שמתי את המבנה הארגוני, לא חשבתי שאתם הולכים היום לבדוק מה המבנה הארגוני אבל המבנה הארגוני מבטא תפיסה שכולם משולבים בכל.

<אורלי דהן: מקבלים את הבנאדם לא לפי המוצא שלו ולא לפי איך שהוא נראה או מה הוא מרוויח, לפי איזור המגורים שלו.

<אורלי דהן: ככה אנחנו מנוהלים, כל העיר, דרום העיר, מרכז העיר, צפון העיר ומחלקה לאזרח הוותיק.

<אורלי דהן: זה בעצם השורה למטה מתאפיינת בעצם שם אנחנו מטפלים בכל האנשים לא משנה מאיפה הם הגיעו.

עאידה תומא סלימאן: אולי צריך לדבר על זה כי זה בסופו של דבר אומר שיכול להיות ש- - - במיוחד במספר קטן של מטפלים שהם נגיד ערבים או ערביות כאשר זה הולך לפי - - - האם האוכלוסייה הערבית נמצאת באופן מסויים, מרוכזת יותר בחלקים מהעיר מאשר בחלקים אחרים?

<אורלי דהן: לא.

<אורלי דהן: יש לנו בכל כמעט, יש לנו הרבה שכונות, אנחנו מוקפים, בעצם השכונות הערביות כמעט מקיפות את כל הארץ.

<אורלי דהן: איפה שלא תמצאי, לכן את השכונות הערביות חילקנו אותן פרופורציונלית.

<אורלי דהן: כל אזור, כל צוות למשל, מרכז העיר קיבל שתי שכונות, דרום העיר קיבל שתי שכונות.

<אורלי דהן: את מבינה, אין מצב, זה לא תגידי שזה כמו שיש ריכוז של המגזר הערבי שנמצא באיזשהי שכונה, קשה לראות את זה, אנחנו פשוט - - - אבל זה נושאים שאולי אפשר לחשוב עליהם ולדבר עליהם, אני אתן לך פשוט תמונת מצב כרגע.

<אורלי דהן: אנחנו מגיעים למרכז למניעת אלימות במשפחה, זה מה שיש לנו כרגע, נכון לעכשיו, במרכז למניעת אלימות במשפחה, 3.65 תקנים.

<אורלי דהן: עכשיו אני רוצה לסייג ולומר ה-3.

<אורלי דהן: 65 מטפלים אך ורק באלימות אבל רוב העובדים בצוותים גם נוגעים באלימות ברמה כזאת או אחרת.

עאידה תומא סלימאן: זה לא באותה רמה ולא באותה התמחות ולא אותו - - -

<אורלי דהן: ברור, ברור, ברור.

<אורלי דהן: אבל חשוב לי להגיד את הדברים.

<אורלי דהן: אז זה פחות או יותר.

<אורלי דהן: תשימו לב, אחד הדברים, אולי אני אגיע לאמצע, שימו לב לשורה עו"ס - - - וקליטה.

<אורלי דהן: תראו, זו מהפכה.

<אורלי דהן: פעם ראשונה פורסם כבר עובד סוציאלי קהילתי שיהיה במרכז למניעת אלימות במשפחה והתפקיד שלו, והוא מרחיב את זה לאחר מכן, התפקיד שלו זה בדיוק, בדיוק מה שאני חשבתי כל הזמן.

<אורלי דהן: משרד הרווחה עד לפני חצי שנה שהיינו בוועדה אצלכם בכנסת, משרד הרווחה בעצם נתן לנו כלים או כוח אדם כדי - - - אנחנו בכלל לא יצאנו החוצה כדי לראות איך מונעים ואיך - - - איך בכלל מסבירים.

<אורלי דהן: איך כל הידע שיש לנו פה איך אנחנו הולכים ומפיצים אותו הלאה כדי לנסות להגיע למניעה ולא להשאר רק בקליניקה.

<אורלי דהן: כרגע זה מה שאנחנו עושים ותעודות, ברוך השם, זה מעט מידע - - - במשרד, זה מעט מידע, אני כבר אומרת אבל תיכף נדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: 15% משרה תקן לנשים ערביות?

<אורלי דהן: לא לנשים ערביות.

<אורלי דהן: זה לא מנוסח טוב זה עובדת מהמגזר הערבי שהצלחנו לקלוט.

<אורלי דהן: ה-15% מטפלת בכלל בכל העובדים אבל היא ערבייה, היא ממגזר ערבי - - -

עאידה תומא סלימאן: למה - - -

<אורלי דהן: לא מצליחים לקלוט עובדים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא אבל למה - - -

<ציפי נחשון גליק: היא עובדת באיזה תחומים?

<אורלי דהן: היא עובדת 50% משרה אצלנו ו-15% במרכז למניעת אלימות במשפחה אבל - - -

<ציפי נחשון גליק: מתוך החצי משרה או מעל החצי משרה?

<אורלי דהן: מה פתאום, מתוך החצי משרה.

<ציפי נחשון גליק: היא עובדת בסך הכל חצי משרה ו-15% לטובת אלימות במשפחה.

<אורלי דהן: זה לאו דווקא שהיא מטפלת במגזר הערבי אבל אנחנו הולכים לעבות את זה.

<אורלי דהן: אנחנו מחפשים עובדות ערביות, אנחנו מחפשים עובדות מהמגזר - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל השאלה אם מחפשים עובדות וחסר עובדות ערביות למה נותנים להן לטפל, וחסר מי שיטפל באוכלוסייה הערבית למה נותנים להן לטפל באופן כללי ולאו דווקא - - -

<קריאה: רוב הנשים רוצות עובדת דווקא - - -

<חני מוצפי: שמי חני מוצפי אני מנהלת את המרכז לאלימות במשפחה בלוד לא הרבה זמן.

<חני מוצפי: אנחנו נותנים לאותה עובדת שמקבלת נשים דוברות ערבית, נשים ערביות לטיפול וגם גברים שהם ממוצא מוסלמי.

עאידה תומא סלימאן: אין מוצא מוסלמי יש ערבים בעיר.

<חני מוצפי: אז ערבים.

<חני מוצפי: היא מקבלת אותם לטיפול.

<חני מוצפי: אני חייבת לציין שלא כל האוכלוסייה שמגיעה, האוכלוסייה הערבית, מעוניינת לקבל טיפול, לא בהכרח אצל עובדת שהיא ערבייה.

<חני מוצפי: לפעמים אפילו מעדיפים עובדת מהחברה היהודית.

עאידה תומא סלימאן: כל הזמן שיתנו לנו להם את האקזיט הזה הם יקבלו אותו.

עאידה תומא סלימאן: זה האקזיט שהם דורשים אותו.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא איזה, מבחינה מקצועית, איזה טיפול הוא יותר טוב?

עאידה תומא סלימאן: הטיפול שמבין את השפה ומבטא את השפה נכון או טיפול שנעשה בשפה שהיא לא שפת האם בלי ידע על הרקע החברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני תמיד אומרת את זה, לפעמים מילה אחת שאת אומרת אותה בערבית מבטאת עולם ומלואו ששום תרגום לעברית לא יעזור להביא בדיוק את הכוונה שהייתה שם.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני אומרת.

עאידה תומא סלימאן: ו-15% זה - - - כמה זה מבחינת שעות?

<אורלי דהן: 15% זה חמש שעות שבועיות.

עאידה תומא סלימאן: חמש שעות שבועיות שזה, כאשר אנחנו לוקחים בחשבון שכל טיפול הוא שעה - - -

<חני מוצפי: חמשה טיפולים.

עאידה תומא סלימאן: זה פחות כי היא צריכה לסכם את הטיפולים ולעדכן את התיקים.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את זה, זה פחות מחמשה טיפולים.

<אורלי דהן: ברשותך, אני רוצה, אני חושבת שהסוגייה שאת העלית זו סוגייה קרדינלית באגף לאו דווקא רק לגבי הנושא של אלימות במשפחה.

<אורלי דהן: האם מה יותר אפקטיבי מבחינת אלימות במשפחה ו- - - העוסקים באלימות האם עובדת דוברת ערבית שיודעת להגיד את המילים הנכונות בניואנסים הנכונים בתרבות או לחלופין משהו אחר.

<אורלי דהן: אני מאוד רוצה לשמוע.

<אורלי דהן: נטלי, יש לך משהו למשל, היא הרבה בכוננות רווחה אצלנו בלוד, רוב הכונניות רווחה, תיכף נדבר על כונניות רווחה שזה, אגב, היחידי בארץ שעיריית לוד מעמידה מתקציבה היא כוננים משעה 16:00 בצהריים עד 8:00 בבוקר.

עאידה תומא סלימאן: יש כוננים בהרבה - - -

<אורלי דהן: אין באלימות במשפחה.

<קריאה: אין כוננים מומחים בתחום.

<אורלי דהן: יש כוננים לחוק הנוער ולסדרי דין.

<קריאה: יש כונן רווחה, ברור.

<אורלי דהן: בעיריית לוד יש 365 יום בשנה יש כונן רווחה.

<אורלי דהן: נטלי היא אחת מהם והיא נתקלת בקשיים הכל כך - - - אולי נטלי תספרי לנו.

<נטלי מונימר: אני יכולה לספר על החלק שלי שהוא קשור בכונניות לילה - - -

<אורלי דהן: ספציפית גם בדילמה הזאת גם אם את יכולה.

<נטלי מונימר: אני יכולה לספר שאנחנו נותנים מענה באמת כל לילה ויש לנו פינות רבות שתיכף גם נציג את המספרים של נשים שמגיעות בלילה שהן מתלוננות, המספרים מגיעים למאות.

<נטלי מונימר: אני אישית פגשתי - - - שנה קודמת היינו שתי כונניות עכשיו אנחנו שלושה, מגיעים למאות שאנחנו מגיעים אליהן כל שעה ומציעות להן עזרה, הן מגיעות למשטרה.

<נטלי מונימר: הן מגיעות בכל מיני דרכים, גם פנייה עצמית גם פנייה שהמשטרה שולפת אישה מתוך הבית בגלל כל מיני סיבות שהמשטרה חושבת שיש עליה איזשהו סיכון או שמעו משהו - - -

עאידה תומא סלימאן: כמו המקרה של - - -

<נטלי מונימר: כמו מקרים שלא מגיעים לתקשורת, האמת, המקרים האלה ממש ממש מורכבים גם אנחנו נזהרים בחיסיון שלנו כי באמת יש כל מיני סיפורים ממש ממש מורכבים ורחבים וגם לפעמים שכנים מזעיקים או כל מיני גורמי חוץ.

<נטלי מונימר: נשים מגיעות אחרי ירי, אחרי ראש פתוח, בית חולים, אחרי תפרים.

<נטלי מונימר: אנחנו פוגשות אותן, אני מדברת איתן בערבית, אני יוצאת איתן - - - אנחנו גם מאתרים ומציעים את כל השירותים שיש לנו, לא רק בנושא של האלימות, אנחנו מציעים גם פתרונות לילדים, מציעים הרבה דברים ויש המון המון נשים.

<נטלי מונימר: רק אני בשנה הקודמת פגשתי 63 נשים - -

<אורלי דהן: רק היא לבד.

<אורלי דהן: סמאר גם כן - - -

<נטלי מונימר: - - 60% מהן מהחברה הערבית, 40% מהחברה היהודית.

<נטלי מונימר: החברה היהודית מתחלקת לאתיופים, לחברה הוותיקה ולרוסים, כאשר החברה הוותיקה הכי הרבה.

<נטלי מונימר: כלומר, 60% ערביות לעומת 40% יהודיות מהן לכולן אנחנו מציעים את כל העזרות שאנחנו יכולים לתת במהלך הלילה שזה גם הפניה למחרת למרכז.

<נטלי מונימר: העזרות הן מצומצמות יחסית כי רובן לא רוצות לעזוב את הבית, ואני מבינה.

<נטלי מונימר: רוב הנשים, אנחנו הצלחנו להוציא בסך הכל שלוש מהחברה הערבית.

<נטלי מונימר: אני ויש גם את הכוננית השנייה זאת אומרת זה חצי - - -

עאידה תומא סלימאן: כלומר ב-2016

<נטלי מונימר: שלוש אני הוצאתי - - -

עאידה תומא סלימאן: שלוש נשים יצאו למקלט.

<קריאה: לא, יותר לדעתי יותר, רק היא הוציאה שלוש.

<נטלי מונימר: בכוננויות לילה שלוש מהחברה הערבית, אחת מהאתיופית, שתיים מהיהודיות.

<נטלי מונימר: אל תשכחו שיש מקבילה אליי, עוד כוננית, זאת אומרת יש עוד יותר.

<נטלי מונימר: זה המענה שאנחנו יכולים לתת אבל זה לא מענה מספיק.

<נטלי מונימר: אני יכולה לדבר על שעות הלילה לא על שעות היום.

<אורלי דהן: אני רוצה להגיד לכם שגם עשינו משהו, תרגמנו את הטופס של ויתור למקלט בערבית.

<אורלי דהן: אנחנו חשבנו שזה טוב שאישה כשהיא מגיעה למשטרה גם אם היא לא יודעת לקרוא בעצם זה שהיא רואה את השפה שלה זה מאוד משמעותי וזה משהו שהוא נותן לה ככה ביטחון שלא סתם מחתימים אותה על משהו.

<אורלי דהן: זה נורא משמעותי שגם עובדת סוציאלית היא זו שפוגשת אותה ולא השוטר פוגש אותה.

<אורלי דהן: זה גם עוד משהו שאנחנו עושים.

<נטלי מונימר: אני גם יכולה להוסיף עוד משפט שחלק מהתסכול שלי שאנחנו רואים מקרים חוזרים ואנחנו עושים את כל המאמצים איך לפתור את העניין ולהציע ונשים אומרות לנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אין מה לעשות, היא צריכה להגיע לאיזשהו שלב.

עאידה תומא סלימאן: מקלט מגיעים אליו אחרי שכבר ניסתה כמה פעמים.

עאידה תומא סלימאן: זה מול אלה שפעמים על תלונות שווא.

עאידה תומא סלימאן: אישה עד שהיא רואה את המוות בעיניים אולי היא תגיע למקלט.

<נטלי מונימר: ויש כאלה שכן - - - אותנו בסוף אנחנו - - -

<קריאה: נכון גם בדיונים כאלה היינו, נכון מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אני יודעת.

<אורלי דהן: יש לך פה נתונים, בדיוק מה שהיא דיברה כרגע, עם כמה נשים מטופלות במרכז, 314 ו-118 בחברה הערבית.

<אורלי דהן: כוננות לילה תראו את הלילה.

<אורלי דהן: משטרה.

<אורלי דהן: נערות שזה סיפור נערות מהחברה הערבית זה משהו, אנחנו כבר באמת, זה משהו שעולה ומתרבה ואנחנו לא כל כך אין לנו מספיק את הידע, באמת זה משהו דיי חדש מבחינתנו הנערות הערביות, איך להתייחס.

<אורלי דהן: עד עכשיו רק נשים כנשים נשואות עכשיו זה משהו אחר.

<אורלי דהן: בכוונה עשינו את הפילוח, אמרתי שאני רוצה להתאים לכמה שיותר מה שאת רוצה לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: כאשר את אומרת נערות מטופלות באגף זה פניות חדשות לאורך 2016 או בכלל, כולל - - -, כולל הרדומים?

<יפעת מאירי: יפעת מאירי, אני מנהלת את נוצ"ץ, אני סיימתי את העבודה שלי מול המרכז לאלימות כשעשיתי את שני התפקידים במקביל, לפני חודש בערך.

<יפעת מאירי: שני תפקידים קשים, מאתגרים, הרבה - - - הרבה מקרי קצה.

<יפעת מאירי: מספר נערות מתייחס לנערות שמטופלות ב-2016.

<יפעת מאירי: זה אומר גם פניות חדשות וגם מתמשכות - - -

עאידה תומא סלימאן: כאשר את מגדירה מטופלות זה כולל מסגרות חוץ ביתיות, לא רק - - - כלומר, 77 כולל הבית החם.

<יפעת מאירי: כולל בית חם, כולל נערות שנמצאות במקלט, כולל נערה שנמצאת בג'וליס.

<יפעת מאירי: כל המערך הזה הוא מערך של נערות שמקבלות מענה טיפולי דרכנו.

<יפעת מאירי: נערה שנמצאת בבית חם יכולה לקבל גם טיפול פרטני.

עאידה תומא סלימאן: כמה יש לך בבית חם?

<יפעת מאירי: 15.

<יפעת מאירי: בית חם מלא.

<יפעת מאירי: הבית החם של הנערות הערביות שלנו כשפתחנו אותו לפני כמה שנים היינו בספק מאוד גדול אם נצליח למלא מתוך החשש שיהיה קשה לתושבים גם לשתף פעולה עם הוצאה למסגרת כזאת.

<יפעת מאירי: ואנחנו הופתענו מאוד מאוד לטובה.

<יפעת מאירי: עשינו עבודה קהילתית, עבודת שטח מאוד רצינית.

<יפעת מאירי: הבית החם היום, מהרגע שהוא הוקם בעצם הוא מלא, יש שיתוף פעולה מלא עם ההורים, אנחנו עובדים בצורה מאוד יפה - - -

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שהוא פועל יומיים בשבוע.

<יפעת מאירי: הוא במסגרת של פעמיים בשבוע.

<יפעת מאירי: יש לנו הסעות שאנחנו מפעילים לטובת הפרוייקט הזה כי הבנו שאם לא יהיו הסעות הורים לא יסכימו שהבנות יגיעו.

<יפעת מאירי: יש לנו תקציב לזה, הן מגיעות בהסעה ומחזירים אותן הביתה.

<אורלי דהן: כשעיריית לוד נתנה מתקציב באמת בגלל שראתה, הוכחנו לה שאנחנו צריכים את המסגרת הזאת ובלי זה - - - ההורים סומכים עלינו, בלי הסעות לא יהיה בית חם.

<יפעת מאירי: הצוות שנמצא שם הוא צוות של עובדת סוציאלית דוברת ערבית, אם בית ערבייה, מדריכה ערבייה.

<יפעת מאירי: יש לנו נערה שעשתה תהליך של מנטורינג שהיום היא מדריכה בתוך הבית החם.

עאידה תומא סלימאן: יש עובדת סוציאלית בתקן מלא?

<יפעת מאירי: לא, זה לא תקן מלא, זה 50% משרה.

<יפעת מאירי: מה שעשינו זה שהיה לנו חשוב לאפשר עוד אחוזי משרה ודרך תרומה העמותה לתפנית בחינוך מאפשרת גם עבודה פרטנית של הנערות בבית החם, היא מינתה רכזת בית חם.

<ציפי אשבל: וזה ביחד עם סמאח ש- - -

עאידה תומא סלימאן: לא, זה משהו אחר, זה מרכז אחר.

עאידה תומא סלימאן: אצל סמאח יש קבוצה של על"ם נערות.

<יפעת מאירי: זה קבוצה של על"ם שאנחנו מפעילים אותה גם כן, אנחנו עכשיו מתקצבים להם חלק מהפעילות, יש להם סדנת אפייה שאנחנו עושים להם.

<ציפי אשבל: זה מה שהם סיפרו.

<יפעת מאירי: עכשיו מתחילה עוד אחת.

עאידה תומא סלימאן: אחת כבר מפסיקה ואחת תעשה.

<יפעת מאירי: מתחילים עכשיו - - -

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: ואתם מספקים הדרכה לבחורה מעל"ם.

<יפעת מאירי: מי שמנהלת את הפרויקט זו עו"ס ניידת על"ם.

<קריאה: - - - וזה יפה השותפות שלכם אני חושבת - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים להרחיב אותה, בגלל זה אני מדברת.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת כי אני רוצה שהיא תורחב.

<אורלי דהן: אני מציעה שנוותר על זה מכוון שזה התרשים זרימה.

עאידה תומא סלימאן: לא, אנחנו מכירים, סע לשלום, הלאה.

<אורלי דהן: אחד ההישגים הגדולים, אם תשאלי אותי, חברת הכנסת, מה היה מפעם שעבר שהיינו בכנסת להיום מה קורה, ההישג הכי גדול שלנו בלוד שהצלחנו בעצם לשים את הנושא של האלימות נשים במגזר ובחברה הערבית לא כנישה ברווחה אלא של העיר כולה.

<אורלי דהן: אנחנו מדברים ואז שמנו את הכל אצל מנכ"ל העירייה ואז פעם ראשונה באתי אליו ואמרתי לו, עד כאן, זה לא יכול להיות שרק הרווחה תגדל ואז באנו אליו ועשינו את הוועדה אצלו - - -

עאידה תומא סלימאן: זה היה אחרי שהצעתי לכם.

<אורלי דהן: מה שזכויות יוצרים זכויות יוצרים, תיכף אני עמדתי להגיד אבל - - - לא רק שאני אומרת שזו הייתה חשיבה נכונה, זה אני אומרת כך צריך להיות בכל עיר ואני מקווה לתת את הידע הזה מה שיש לי, מה שרכשתי וייאמר לזכותו של ראש העיר והמנכ"ל מיידי אמרו אין שום בעיה, גייסנו את כל האנשים - - -

עאידה תומא סלימאן: התחיל כבר הכל - - -

<אורלי דהן: התחיל, התחיל.

<אורלי דהן: הקמנו ארבע ועדות, הבאתי את ארבעת ראשי הוועדות הן פה.

<אורלי דהן: מירב ועדה אחת, ראש תחומי ערים, חני, מנהלת מרכז מניעת אלימות עוד ועדת בריאות, ועדת אכיפה, עיר ללא אלימות, הבחור הזה וועדת חינוך ורווחה בהובלת עו"ס נטלי - - - זאת אומרת, כל הוועדה ומרכז כל התחום הזה למרות שהיא כבר לא במרכז נגד אלימות במשפחה, יפעת.

עאידה תומא סלימאן: אתם במיוחד מדברים על אלימות נגד נשים ונערות בחברה הערבית או ב- - -

<יפעת מאירי: זו ועדה שהוקמה לצורך העניין הספציפי - - -

עאידה תומא סלימאן: מי שותף לכם חוץ מהרווחה?

<אורלי דהן: בבקשה, את רואה, הרכבי הוועדות.

<אורלי דהן: שימי לב, כל יושבות ראש הוועדה וכל האנשים שנמצאים, בבריאות מלא אנשים בבריאות, באכיפה משטרה, בנוער תראו כל האנשים - - - אתם רואים את כל האנשים שנמצאים פה, כל האלה.

<ציפי אשבל: חוץ מהמשרד כולם - - - אורלי.

<אורלי דהן: בסדר, אל תפילי אותי עכשיו.

<ציפי אשבל: המשטרה גם, יש משטרה הנה.

<אורלי דהן: תענוג ממש אני אומרת ויש פה ארבע ראשי ועדות שנמצאות פה.

<נפתלי יעדץ: מה עם נציגי האוכלוסייה?

עאידה תומא סלימאן: אני מרוכזת לסופרת ערבים.

<יפעת מאירי: קודם כל חשוב להגיד שמי שרשום כאן זה אלה שהגיעו.

<יפעת מאירי: אנחנו עשינו תהליך שבו פנינו להרבה מאוד פעילים והרבה מאוד תושבים, לא כולם הגיעו לוועדות - - -

<אורלי דהן: מה שלא הזמנו זה פוליטיקאים.

<אורלי דהן: לא הזמנו שום פוליטיקאי.

<אורלי דהן: הזמנו רק נציגי תושבים ולצערנו הרבה נציגי תושבים לא הגיעו.

<אורלי דהן: אישרו ולא הגיעו.

<אורלי דהן: כמעט בכל יושב ראש ועדה אישרו, כולל אצל המנכ"ל, שלא הגיעו גם.

<אורלי דהן: כולל אצלנו בישיבה אצל המנכ"ל.

<אורלי דהן: אבל עשינו אכיפה - - -

עאידה תומא סלימאן: אף אחד מהאוכלוסייה ב- - -

<קריאה: בחיפה זומנו כמה ולא הגיעו.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

<אורלי דהן: בכל מקרה תראו כמה אנשים ובאמת עשו עבודה והקצבנו זמן לכל יושב ראש ועדה ואמרנו שחייב להיות זמן נתון ויש פה תוצרים, אנחנו נרצה תכנית ארוכת טווח ונציג לך פה תכנית.

<אורלי דהן: אפשר לעבור בבקשה.

<אורלי דהן: מתווה פעילות של כל תחום ותחום.

<אורלי דהן: הנה למשל נטלי ריכזה את תחום חינוך רווחה, פעילות חינוך רווחה, תראו מה שקורה פה.

<אורלי דהן: מה שצריך משאבים, מה לא צריך באחריות מי, אנחנו ברור לנו כל התכנית, שתראו, זה לא משהו של עכשיו שנעשה עכשיו וגמרנו.

<אורלי דהן: זו תכנית רב שנתית שאנחנו נצטרך לראות או אפילו לכמה שנים כדי להתחיל לראות את הדברים בצורה אחרת.

<אורלי דהן: אבל יש דברים ממש ברורים.

<אורלי דהן: אני אומרת את זה למשל, אם סתם דוגמה, ברווחה, תסתכלו בשורה פה, תגבור כוח אדם, אני קיבלתי שני תקנים למשל בנושא יתד של הצעירים, שני 75%, 75% אחד אני הקציתי ספציפית לחברה הערבית.

<אורלי דהן: כי מה למדתי מכל התהליך של הלימוד הבנתי שהנשים מתקדמות, הגברים לא ממשיכים ללמוד, נוצר איזה פער ביניהם, אני חייבת להתחיל להסתכל על הצעירים בחברה הערבית, אין אף אחד שיסתכל עליהם.

<אורלי דהן: ואז אני אומרת שמתוך שניים, קיבלתי שניים 75, 75 אחד אני - - - עכשיו תאחלי לי בהצלחה שאני - - - מהחברה הערבית מישהו.

עאידה תומא סלימאן: אני מאחלת לך בהצלחה אבל אני מחייכת כי אני שואלת את עצמי, לפני ה-75% האלה החדשים, השניים האלה, כמה היה לאוכלוסייה הערבית?

<אורלי דהן: אין לאף אחד בתחום הזה גם ליהודי אין.

עאידה תומא סלימאן: כמה היה ליהודי?

<אורלי דהן: אין.

עאידה תומא סלימאן: אין לנעם.

<קריאה: זה צעירים.

עאידה תומא סלימאן: לא היה.

<אורלי דהן: לא היה.

<אורלי דהן: אז מתוך, תשימי לב, מתוך שניים - - -

עאידה תומא סלימאן: מה שטוב אני אומרת טוב.

<אורלי דהן: ונחשפתי לזה רק בעקבות העבודה שעשינו פה פתאום.

<אורלי דהן: ראינו, היה לנו שיח עם מנהלי בתי ספר, מה אמרו לנו, הצעירים בחברה הערבית נשארו מאחורה.

<אורלי דהן: אתם משקיעים יותר מדיי בנשים, העצמת נשים והגברים נשארים.

עאידה תומא סלימאן: אני גם מבקשת ממך לא לקנות מיידית את מה שנאמר.

עאידה תומא סלימאן: דווקא בעיר לוד מצב הנשים הערביות הוא לא מה שאמרו לך, משקיעים יותר מדיי בנשים.

עאידה תומא סלימאן: מי משקיע יותר מדיי בנשים?

עאידה תומא סלימאן: כמה אחוז נשים ערביות עובדות בעיר לוד, כמה נשים ערביות נרצחות בעיר לוד, כמה נשים ערביות סובלות מאלימות בלוד.

עאידה תומא סלימאן: אז שלא יגידו לי עכשיו שרוצים לסגור פערים, הנשים האלה רצות קדימה - - -

<אורלי דהן: אנחנו רואים את המגמה של מנהלי בתי ספר - - -

<ציפי אשבל: הייתה מנהלת בית ספר ששיתפה בקושי לראות שהגברים או הבנים הם לא מקבלים את הטיפול הראוי כמו שצריך - - -

עאידה תומא סלימאן: המחסור הוא אדיר לשני המינים, זה מה שאני מנסה להגיד.

עאידה תומא סלימאן: מה שאפשר לדבר עליו כאילו הפער הזה שאני שומעת אותו לא בגלל שאת אומרת פה.

עאידה תומא סלימאן: אני שומעת אותו גם בכנסת עכשיו ושומעת אותו בתקשורת ושומעת אותו בכל מקום.

עאידה תומא סלימאן: זה לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: יש מקומות שנכון, הנשים הצליחו להתקדם יותר.

עאידה תומא סלימאן: אבל אם אנחנו מדברים על הנגב, אם אנחנו מדברים פה, אם אנחנו מדברים, זה לא המצב.

עאידה תומא סלימאן: גם בלוד וגם ברמלה זה לא המצב.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמחסור הוא אדיר לשני המינים ולא צריך עכשיו להתחיל לחשוב כאילו עושים העדפה מתקנת לצעירים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך השקעה נכונה - - -

<אורלי דהן: צודקת, אני אקח את זה בחשבון.

<אורלי דהן: עשינו למשל בשנה האחרונה - - -

<יפעת מאירי: אני לא יודעת אם זה העדפה מתקנת כמו לבוא ולהגיד שיש עוד אוכלוסייה של נוער שלא הייתה מספיק התייחסות אליה.

<יפעת מאירי: אבל ככל שהם יקבלו יותר שיח שיהיה סביב מה זה קשר בריא, מה זה קשר שיש בו אלימות, מה זה - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל כל האוכלוסייה כולה לא קיבלה אותו כמו שצריך.

<יפעת מאירי: נכון אבל אני אומרת שאנחנו עד עכשיו - - -

עאידה תומא סלימאן: לא שעכשיו צריך שהגברים ידביקו את הנשים.

<יפעת מאירי: לא, הם צריכים כי הם צריכים.

<יפעת מאירי: אני חושבת על שאנחנו עד עכשיו, כל הנושא של נוער בנים לא קיבל פה מענה.

<יפעת מאירי: ומה שקרה זה שהתקציבים שהיו לנו לטובת עבודה עם נערות אז היה אפשר להחזיק את התחום הזה ולפתח אותו ואמרנו, אוקיי, צריך, ברור שזה צריך להיות לצד זה כדי שבסופו של דבר הם יוכלו לבנות באמת זוגיות בריאה.

<אורלי דהן: אגב אנחנו מקימים עכשיו במשרד הרווחה בפרויקט של יותר ממיליון ₪, כן תתחילי, ציפי, גם את יש לך מה לשים, מרכז תעסוקה עירוני.

<אורלי דהן: כאשר הג'וינט גם נותן לחברה הערבית.

<אורלי דהן: הולך להיות פה מרכז תעסוקה סופר רציני שאנחנו נאגד בתוכו את כל המשאבים ונביא את כל הצעירים מ - - - זה כל הרעיון זה ככה אחד בתוך השני ונעשה את זה.

<אורלי דהן: תקשיבו, זה נושא של חינוך רווחה.

<אורלי דהן: נטלי, את רוצה להוסיף, את היית יושבת ראש הוועדה, את רוצה להוסיף עוד משהו על התכנית?

<נטלי מונימר: לא אני לא אוסיף עוד משהו.

<נטלי מונימר: דיברנו הרבה על השיתוף פעולה עם בתי ספר.

<נטלי מונימר: אמרנו שבית ספר היא קרקע טובה ונוחה לעבוד שם ועל השיתוף פעולה שכבר יש לנו צוותים שם של יועצות ויש מפקחת שהגיעה ואמרה שהם יודעים מה זה תכניות חוסן וזה משהו שאפשר לעשות אותו.

<נטלי מונימר: דיברנו הרבה על העלאת מודעות, דיברנו על הוספת תקנים.

<נטלי מונימר: ברווחה, מבחינת עובד קהילתי ותקנים בטיפול ישיר בתחום של אלימות.

<נטלי מונימר: אני חושבת שזה לא משהו שהוא תורה מסיני, זה משהו שנתון לשינוי, עוד לא התחלנו להפעיל את זה.

<נטלי מונימר: צריך להתחיל לחשוב איך מפעילים את זה.

<נטלי מונימר: אם יש משהו, מישהו שרוצה להצטרף לוועדה הזאת.

<נטלי מונימר: אני זימנתי תושבים, זימנתי הרבה אנשים יש לי פרוטוקולים לשתי ישיבות שקיימנו.

<נטלי מונימר: אנחנו מוכנים לכל דבר.

<נטלי מונימר: אם אני אמשיך בוועדה הזאת - - -

<אורלי דהן: את ממשיכה, אין שחרור.

<אורלי דהן: אני רק רוצה להגיד גם שמבחינתנו זה חזון שמתגשם בזה שיהיה לנו חצי תקן עובד קהילתי.

<אורלי דהן: אני אומרת את זה זה משהו מבחינתי, באמת - - -

עאידה תומא סלימאן: אין - - - עובדים הקהילתיים בכלל?

<אורלי דהן: יש אבל כל אחד עסוק בדברים האלה.

<אורלי דהן: קהילה נגישה, צרכים מיוחדים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, בנושא של אלימות נגד נשים?

<אורלי דהן: לא.

עאידה תומא סלימאן: אין.

עאידה תומא סלימאן: יש - - -

<אורלי דהן: אני רוצה להציג, פה יש את אפרת שהיא יועצת ראש העיר למעמד האישה וגם היא מפעילה מרכז נשים.

<אורלי דהן: אבל היא מדברת נשים באופן כללי אבל אם תשאלי אותי באלימות כלפי נשים שאנחנו נלך לעשות את ה-reaching out הזה שהם צריכים - - -

<אפרת אברהם: אני דווקא כן רוצה לספר בנגיעה קטנה, לא התכוונתי, אבל אני כן אספר.

<אפרת אברהם: השנה היו לנו שתי תכניות מאוד מאוד מיוחדות.

<אפרת אברהם: יש לנו את הפורום נשים הכללי כאן בעיר ובמשך השנים היו שם תמיד כמה נשים ערביות ולצערי תמיד פרשו.

<אפרת אברהם: והשנה הזאת אמרנו, חייבים לפצח את זה.

<אפרת אברהם: אני רוצה שיהיה לנו פורום נשים משותף של יהודיות וערביות.

<אפרת אברהם: עשינו איזשהו פרויקט משותף עם מתנ"ס רמת אשכול, יש שם קבוצת מנהיגות נשים, אנחנו גם תומכים בה, וחיברנו את שתי הקבוצות ביחד למפגשים משותפים, כל פעם סביב נושא אחר.

<אפרת אברהם: פעם זה היה סביב הכרת החגים, חגים שלנו, חגים של המגזר הערבי.

<אפרת אברהם: וכל אחת סיפרה והביאה את המקום האישי שלה.

<אפרת אברהם: הייתה גם מתורגמנית בתוך הקבוצה הזאת מאחר והיו כמה נשים שלא דברו את השפה העברית.

<אפרת אברהם: הייתה קבוצה לאורך שנה שלמה שהייתה מרתקת, מדהימה, ממש אין בכלל אפשרות לתאר את זה.

<אפרת אברהם: והשיא של אותם מפגשים לאורך השנה, יצאנו ביחד לסרט משותף בקניון דיזינגוף לראות את סופת חול והמפגש העוצמתי של שתי הקבוצות של ה- - - זה פשוט היה מדהים.

<אפרת אברהם: נוצרו שם חברויות, נוצרו שם קשרים שעד היום הם קיימים ואנחנו עדיין מקיימות אחת לחודש מפגש משותף והמפגשים הם בכלל מדברים על לא יהודים וערבים אלא מה אנחנו כאמהות, אנחנו כנשים, החוזק שלנו, מפגשים רכים.

<אפרת אברהם: קבוצה נוספת - - -

עאידה תומא סלימאן: כן אבל את יודעת זה מחזק את החזקים.

<אפרת אברהם: לא.

<אפרת אברהם: אז אני רוצה לומר לך ש- - -

עאידה תומא סלימאן: כי מי שמגיעות למפגשים כאלה בדרך כלל זה נשים שפנויות למפגשים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: זה חשוב, זה מצויין אבל - - -

<אפרת אברהם: יש שם כמה נשים ששיתפו אותנו במצבים מאוד לא פשוטים שהן נמצאות בהן, הן נפתחו במהלך הקבוצה ושיתפו אותנו ואנחנו העברנו את זה לגורמי הטיפול הרצויים וזה לאו דווקא אותן נשים חזקות.

<אפרת אברהם: אני רוצה להסביר משהו, כי הפעילות במתנ"ס רמת אשכול מאוד נוחה להן, היא קרובה לבית, הבעלים יודעים שהן הולכות למתנ"ס.

<אפרת אברהם: אנחנו התעקשנו שיהיה מפגש אחד במתנ"ס ומפגש אחד במרכז נשים.

<אפרת אברהם: הוא לא רחוק, זה במכללה במקום שהוא ליד.

<אפרת אברהם: והרבה פעמים הן באו עם הילדים ומצאנו איזשהי פעילות לילדים, באמת הקפדנו על זה, באמת לא היו אותן נשים חזקות שאנחנו רואות בכל המפגשים האחרים שאנחנו עושות ליהודיות ערביות.

<אפרת אברהם: אני יכולה להגיד על קבוצה אחרת שיש לנו שאנחנו עושים עם עמותת אפשר אחרת שנקראת נשים מובילות שינוי שזו קבוצה של נשים מאוד חזקות במגזר הערבי עם נשים מאוד חזקות במגזר היהודי ויצרנו פה איזשהו שיח משותף, היינו גם בנווה שלום שבוע שעבר.

<אפרת אברהם: קבוצה שהכיוון הוא קצת אחר.

<אפרת אברהם: אנחנו מתכננים עכשיו לעשות איזשהו אירוע של TED ארצי.

<אפרת אברהם: זה משהו שונה לגמרי, להקים איזשהו פרוייקט עירוני מאוד גדול.

<אפרת אברהם: אבל דווקא הקבוצה שדיברתי עם הפורום נשים זה קבוצה שנולדה ונוצרו ממנה דברים מדהימים.

<אפרת אברהם: אני אגיד שניים שלושה דברים שאנחנו עשינו השנה שבאמת היו מחוללי שינוי.

<אפרת אברהם: אני רוצה לומר שאנחנו מסייעים המון המון בקהילה בתוך הבית דווקא לעשות כל מיני אירועי נשים, אם זה יום האם הערבייה ואם זה יום המאבק באלימות ומביאים מרצים מתוך החברה הערבית כדי שזה ידבר אליהם.

<אפרת אברהם: הנושא מאוד מאוד מדובר.

<אפרת אברהם: עשינו כמה פעמים הקרנות של סרט בתוך המתנ"ס.

<אפרת אברהם: ואני לא אגיד שהגיעו 20, הגיעו מעל 100.

<אפרת אברהם: נשים צורכות את השירותים האלה, גם החלשות יותר.

עאידה תומא סלימאן: כי אין.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שזה מונגש אליהן.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא - - - אני רוצה רק מבחינת זמן - - -

<אורלי דהן: תראו, יש מתווה פעילות נוער, מירב - - - יושב ראש הוועדה, את רואה כל אחד עם התפקיד שלו.

<אורלי דהן: אכיפה, כמובן ועוד - - -

עאידה תומא סלימאן: קיבלתם עו"ס משטרה?

<קריאה: כן יש.

<סעאד לאלי: עו"ס שכבר קיימת - - -

עאידה תומא סלימאן: זה עו"ס כללית המשטרה אישרה תקן - - -

<אורלי דהן: תקן למגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: היה תקן, אני מבינה את זה, אישרו לפני חודש עשרה תקנים חדשים כאשר הפיילוט הקודם של שתי עו"סיות ערביות הצליח אישרו עוד עשרה תקנים.

עאידה תומא סלימאן: שאלתי אם לא - - -

<אורלי דהן: עוד לא, לא קיבלנו עדיין.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל הם נכללו ב- - - אני לא זוכרת אם לוד - - -

<אורלי דהן: העו"ס צריכה להיות יושבת במשטרה ועו"ס מהחברה הערבית צריכה להיות במשטרה.

<אורלי דהן: אוקיי, זה מה שאני יודעת.

<אורלי דהן: הלאה.

<קריאה: לא התקבלה.

עאידה תומא סלימאן: זאת העו"ס ממשטרה עוד לא- - -

<אורלי דהן: יש עוד משהו, בריאות גם- - -

<יפעת מאירי: אורלי אולי כדאי להגיד שכמעט בכל אחת מהתכניות הבאנו פעילים ומה שראינו זה שאנחנו יכולים להצליח לגייס קבוצות של פעילים, להעביר אותם איזשהי הכשרה, איזשהי סדנא, שתהיה קבוצה שאנחנו נלווה והם אחר כך יהיו פעילים בתוך הקהילה עצמה שזה - - -

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא אם יש ארגון שיש לו את הידע ויש לו את הפעילות והוכיח את עצמו למה אתם לא בונים - - -

<אורלי דהן: עם נעם?

עאידה תומא סלימאן: כן.

<אורלי דהן: אנחנו נשמח.

<אורלי דהן: אנחנו רצינו שותפות.

<יפעת מאירי: - - - הדיונים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת ש - - - אבל לא הופיעה?

עאידה תומא סלימאן: אתם לא נפגשתם בדיון, זה מה שאמרתם לי, את וסמאח - - -

<קריאה: היא הייתה בשולחן העגול של סגן ראש העיר, ראיתי אותה - - -

<אורלי דהן: אנחנו מאוד רוצים שיתוף פעולה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש לה בתוך העמותה יש את הקבוצה של - - - אבל היא אמרה - - -

<ציפי נחשון גליק: היא מתקוצבת היא אמרה, תקציב פרמיה - - -

עאידה תומא סלימאן: היא לא מתוקצבת.

עאידה תומא סלימאן: הקבוצה הם על"ם קיבלו על הסדנא וקיבלו דרך על"ם ולא דרך נעם.

עאידה תומא סלימאן: ויש ארגון נשים אחד בכל האזור הזה של לוד ורמלה שאני הייתי מצפה שהעירייה תשתף פעולה איתו גם כן בפעילות השוטפת.

עאידה תומא סלימאן: היא פנתה והיא דיברה גם על המקום.

עאידה תומא סלימאן: היא משלמת, ואני ראיתי את המצב, אני פעם ביקרתי שם היה כל המקום לרשותה עכשיו הצטרכה להשכיר חצי מהמקום כדי שתוכל להמשיך לשלם.

<ציפי אשבל: היא דיברה על זה אורלי שהיא צריכה לשלם - - -

<אורלי דהן: יש לי הצעה פרודוקטיבית.

<אורלי דהן: אני מוכנה לשבת עם סמאח ביחד עם המפקחת ולראות מה הפערים - - - אין בעיה, מחר - - -

<קריאה: את המתנ"ס ממול למה לא לתת לה אורלי?

עאידה תומא סלימאן: סליחה, את הפתרונות תעשו עם סמאח.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה ומאושרת - - -

<אורלי דהן: - - - שתדעי שהיא שישבה כנראה בפגישה עם ראש העיר ולוועדות היא לא מגיעה.

עאידה תומא סלימאן: כן, כן, שמעתי את זה ומה שאני צריכה להגיד לסמאח אני אגיד לסמאח.

עאידה תומא סלימאן: אבל בינתיים אני יושבת - - - ואני אגיד לכם.

<יפעת מאירי: אני רוצה להגיד שגם שאר הפעילות שנמצאות ויש לנו את איה ויש את דועה - - -

עאידה תומא סלימאן: איה?

<יפעת מאירי: כן.

עאידה תומא סלימאן: איה זה נתי נכון?

עאידה תומא סלימאן: איה אבוקינשייק, אוקיי.

<יפעת מאירי: שאנחנו בקשר איתה ועם הסטודנטים שפעילים ואנחנו עשינו כל מיני דברים משותפים.

<קריאה: בוא נקבע פגישה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה קודם כל לראות שהרמתם את הכפפה לאחר הדיון שהיה בוועדה וההצעה להקים ועדה באמת.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חסר לי בחלק הזה ולא רוצה למהר ולהגיד את זה לפני שאני קוראת את התכנית יותר לעומק.

עאידה תומא סלימאן: מי שמכיר אותי יודע שאני אוהבת באמת לא לחפף.

עאידה תומא סלימאן: הפער החירומי שאת בעצמך באת ואמרת בוועדה שיש לך נשים שהן בסכנה מאוד גבוהה ואת לא יודעת מה לעשות עם זה, הפער החירומי זה מאוד טוב להסתכל ולתכנן ל-10 ול-5 שנים קדימה אבל הפער החירומי הייתי מצפה, ובגלל זה אני ביקשתי את הוועדה, שתשב ותדון, הנשים האלה שבסכנת חיים, מה דרוש לעשות כדי להציל את החיים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: תשמעו, אני ישבתי והקשבתי לנשים שבאו לדיון וחלק מהן אני עוקבת מקרוב מאוד על המקרים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אותו מקרה שהופיע בלי שמות עכשיו, אנחנו לא נגיד שמות, שהופיעה אצלי בוועדה והיא הייתה בסכנה גבוהה והיא עדיין, למשל, עדיין ועל זה אני אדבר עם המשטרה, עדיין יש תיק פלילי פתוח נגדה והיא מתקשה מאוד לצאת לעבודה ולהתקבל למקומות עבודה בגלל התיק הפתוח, למרות שהיא הקורבן.

עאידה תומא סלימאן: למרות שהיא זאת שהתעללו בה, למרות שהיא הייתה בסכנת חיים ועדיין זה עומד ותלוי.

עאידה תומא סלימאן: עיקר הטענות שלה היו כלפי המשטרה ואני חייבת להגיד, אבל אני יודעת גם שבעניין של משמורת ילדים היא פנתה אליכם כמה פעמים והיה לה בעיה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם זז משהו מבחינת תקנים לאוכלוסייה כי 3.5 תקנים זה היה - - -

<אורלי דהן: זה היה פחות.

<אורלי דהן: אני אומרת לכן, 3.5 תקנים כאשר זה אחרי שמשרד הרווחה הוסיף לנו כסף, הוסיף לנו, ואני אומרת לכן אני אומרת את זה בצורה מאוד ברורה, זה לא מספיק.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מספיק אבל כפי שעשית בעניין של 75% של הצעירים, כלומר יש לכם מעל ל-60 תקנים בעיריית לוד.

עאידה תומא סלימאן: לא יתכן ש-3.5 תקנים של עו"סיות ערביות, זה לא מתקבל על הדעת.

<אורלי דהן: סליחה שאני מתקנת, אני התראיינתי ברדיו שמס, אני אמרתי להם, תקשיבו טוב, אני פותחת את זה ומי שמנחה אמר אני מקליט אותך, אמרתי לו, תקשיב טוב, כל עובדת מהחברה הערבית שתביא לי שרוצה לעבוד בלוד אני קולטת אותה.

<אורלי דהן: אני רוצה להגדיל את האחוז של העובדות דוברות ערבית פה, לא משנה לאיזה תפקיד.

<אורלי דהן: אין מצב שאנחנו נהייה - - - את צודקת.

<אורלי דהן: אבל הבעיה שלי אמיתית, אני במצוקה מאוד קשה, עובדים לא באים.

<אפרת אברהם: רואים את זה גם במקומות אחרים, בתפקידים אחרים בעיר.

<אורלי דהן: לא רק ברווחה, בכל תפקיד - - -

<אפרת אברהם: אנחנו מוציאים מכרזים ולא מגישים - - - דוברי ערבית - - -

<אורלי דהן: בחינוך למשל בואו תראו בחינוך מה שהולך יש שם מצוקה מאוד קשה ואני אומרת, אני מוכנה היום, אני לא רוצה להסתפק מגזרית, אני לא רוצה.

<אורלי דהן: אני רוצה שכל עובד יבוא ואני אוכל לקלוט אותו ויש לי אינטרס להגדיל פה את האחוז של העובדים דוברי ערבית - - -

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שהיו פניות של עובדים ערבים שכמה פעמים פנו עד שהתקבלו אבל היו כאלה גם שנתקעו איזה ארבע שנים באותה משרה ורצו להתקדם ועובדה הם מקודמים ונמצאים במשרות.

עאידה תומא סלימאן: הצטרכו לפרוש כי לא ראו עתיד להתקדמות שלהם, לא ראו אפשרות להוסיף להם - - -

<ציפי אשבל: עזבו פה את הרשות - - -

<אפרת אברהם: כן אבל זה צריך לבדוק לגופו - - -

<אורלי דהן: אני לא רוצה סתם, זה כמו שיש לי את אותו דבר בחברה האתיופית ויש לי אותו דבר גם בחברה הרוסית.

<אורלי דהן: הבעיה העיקרית שלי, אגב, הדוברי רוסית אין לי אף אחד שידבר רוסית באגף - - -

עאידה תומא סלימאן: למשל אם אני שואלת ככה, בשלושת השנים האחרונות לא הייתה תזוזה מבחינת מספר העו"סים.

<אורלי דהן: היו.

עאידה תומא סלימאן: היו.

עאידה תומא סלימאן: כלומר כמה למשל היה בשלושת השנים האחרונות עזבו וכמה נכנסו.

<אורלי דהן: לפי דעתי עזבו שתיים.

<אורלי דהן: אחת עזבה בגלל מקום מגורים, היא בכתה לא רצתה בכלל לעזוב, זה אני יודעת.

<אורלי דהן: ועוד בחור אחד שהוא רצה להיות פקיד סעד והמפקחת אמרה שהוא לא מתאים, לא מתאים.

<אורלי דהן: המפקחת בעצמה שאנחנו לא יכולים - - -

<ציפי נחשון גליק: אז למה הוא מתאים להיות פקיד סעד במקום אחר?

<אורלי דהן: זה אין לי מושג.

<אורלי דהן: זה אני אומרת לך את זה בוודאות.

<ציפי אשבל: אמרו שהוא פקיד סעד - - -

<אורלי דהן: אני אומרת לך בצורה ברורה אנחנו לא יכולים - - -

<ציפי אשבל: המפקחת אמרה שהוא לא מתאים ?

<אורלי דהן: לא מתאים.

<אורלי דהן: נקלטו, סמאר נקלטה, מי עוד נקלט אצלנו?

<ציפי אשבל: איך קוראים לבחורה בנושמים?

<אורלי דהן: אה נושמים גם.

<אורלי דהן: ומונה, מונה פה.

<אורלי דהן: אבל יש דברים למשל שאני לא יכולה להגיד בפורום הזה.

<אורלי דהן: כשאני אוריד אותך למטה אני אגיד לך משהו באיזה בעייתיות אנחנו עומדים פה אבל יחד עם זאת אני אומרת לך כל מישהו, כל עובד שתביאי לי מהחברה הערבית אני אומרת לך - - -

עאידה תומא סלימאן: יש לך תקנים פנימיים?

<אורלי דהן: יש לי מלא.

<אורלי דהן: כל הזמן יש תחלופה.

<אורלי דהן: את יודעת בספט

<אורלי דהן: מבר אוקטובר יש לי 12 עובדות שיוצאות לחופשת לידה.

<אורלי דהן: 12 עובדות.

<אורלי דהן: תגידי לי עכשיו איך אני אמלא - - - זאת חוזרת בעוד חצי שנה, זאת חוזרת בעוד שנה, זאת בכלל לא חוזרת.

<אורלי דהן: 12 - - - תביאי לי, או חובת ההוכחה עליי, עליי?

<אורלי דהן: אני מוכנה, חובת ההוכחה עליי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא עובדת כחברת כוח אדם - - -

<אורלי דהן: לא, אם את מכירה - - - ההוכחה לקלוט אני מנסה להגיד אבל אני לא מצליחה לאתר, לא מצליחה לאתר, זה לא יעזור.

<אורלי דהן: עובדים לא באים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת ככה - - -

<אורלי דהן: חסר לי רק לתת לך לגבי הנשים המאויימות.

<אורלי דהן: קודם כל רק שתדעי עם המשטרה אנחנו יושבים בקשר רציף.

<אורלי דהן: כל חודש אנחנו עושים עוד פעם את ה- - - עוברים על כל הנשים.

<אורלי דהן: נכון להיום, זה היה שבוע שעבר, נוהל אחרון כמה נשים?

<חני מוצפי: 56.

<אורלי דהן: 56 נשים שמבחינתנו מאויימות ברמה - - - קוראים לזה נשים מאויימות.

<אורלי דהן: מבחינת המשטרה מי שקובע את הסיכון - - -

עאידה תומא סלימאן: בעיר באופן כללי?

<אורלי דהן: באופן כללי.

<ציפי אשבל: ועל פי הערכות הסיכון שלהם.

<אורלי דהן: של המשטרה לא שלנו.

עאידה תומא סלימאן: ולפי שלכם?

<חני מוצפי: הדיונים הם דיונים משותפים - - -

<ציפי אשבל: לא, היא שואלת אם זה המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהערכת המסוכנות של הרווחה היא לא כמו של המשטרה- -

<ציפי אשבל: לא, היא לא.

<ציפי אשבל: נכון.

עאידה תומא סלימאן: - - אני מכירה את זה טוב מאוד.

עאידה תומא סלימאן: הערכת המסוכנות של המשטרה אומרת 56.

עאידה תומא סלימאן: הערכת המסוכנות שלכם אומרת כמה בעיר הזו יש לכם נשים בסיכון גבוה?

<אורלי דהן: כמה הוספתם למשל, אתם הרי כל חודש נפגשים - - -

<קריאה: אני צריכה לבדוק את הנתון הזה - - -

עאידה תומא סלימאן: אתם מבינים ?

עאידה תומא סלימאן: צריך להתווכח עם המשטרה לעשות מיקוח כדי שיכללו מישהי ברשימה.

<ציפי נחשון גליק: בואי נתחיל עם ה-56.

<חני מוצפי: אנחנו עושים את זה בשגרה - - - מעבירים נתונים למשטרה כשיש הערכת סיכון גבוהה לכל אישה ואישה ויש דיונים משותפים, יש עבודה.

<אורלי דהן: אני רוצה להסביר.

<אורלי דהן: זה עובד בצורה כזאת: אנחנו לא מתבססים רק על מה שהם מעבירים לנו.

<אורלי דהן: אנחנו כל חודש או כל יום כשאנחנו מקבלים מקרה ו- - -

עאידה תומא סלימאן: למה אתן לא עונות לי?

עאידה תומא סלימאן: בלשכה אצלך, ה-80 שדיברת עליהן בחודש אוקטובר, עדיין?

<אורלי דהן: לא.

עאידה תומא סלימאן: אז יש רק 56?

<אורלי דהן: כן.

<חני מוצפי: נכון לשבוע שעבר יש 56 - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת אבל אני רוצה לעמוד - - -

<ציפי אשבל: היא מחדדת משהו סעאד- - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין - - - מחודש אוקטובר - - -

<ציפי נחשון גליק: אני רוצה לשאול אם אתם - - - בעוד פתרונות מעבר למקלטים, מעבר למה שקיים ואם צריך לייצר על המדף עוד פתרונות שגם נוגעים, לא בסכנת חיים כי זה אין מנעול - - -

<ציפי אשבל: בוודאי שכן, אנחנו כל הזמן דנים בזה.

<ציפי נחשון גליק: אז מה הפתרונות?

<ציפי נחשון גליק: מה ההצעות שלכם?

עאידה תומא סלימאן: תשמעי, בשבילי זה מאוד נשמע וסליחה, אתן לא מכירות אותי, אבל כולם מכירים כמה עסקתי בנושא אלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: זה לא נתפס לי ש-30 נשים או 25 נשים תוך חמשה חודשים הפסיקו להיות בסכנה מאוד גבוהה ככה פתאום.

<ציפי אשבל: היא שואלת איך זה ירד, מה קרה.

<חני מוצפי: זאת החלטת משטרה- - -

עאידה תומא סלימאן: לא שאני לא שמחה על ה- - -

<ציפי אשבל: לא משנה, זה נתון שצריך לבחון אותו.

<יפעת מאירי: מספיק שהמשטרה - - - תראי, את אומרת איך יכול להיות שיש פערים אם אתם כרווחה והמשטרה יושבים ומסונכרנים עם הרשימות.

<יפעת מאירי: אני רוצה להגיד לך שכשאני הולכת עם מקרה של נערה לבית משפט ואני אגיד לשופט שאנחנו מעריכים שהנערה נמצאת בסיכון או בסכנה מה שהוא יבקש זה הערכת מסוכנות של המשטרה בסופו של דבר.

<יפעת מאירי: הערכת מסוכנות של המשטרה יכולה להיות משפט אחד, נערה נמצאת בסכנת חיים נקודה, ועם זה אני צריכה עכשיו למצוא פתרון.

<יפעת מאירי: אני צריכה להחליט איפה לשים את הנערה הזאת.

<קריאה: השופט לא יקבל את זה גם בצורה כזאת.

<ציפי אשבל: הוא יבקש תסקיר יותר מקיף - - - ברור.

עאידה תומא סלימאן: סיהאם, אחותה של איהאם - - -

<ציפי אשבל: סיהאם אסברגה, סיהאם שנרצחה לפני כמה חודשים.

עאידה תומא סלימאן: הייתה מוכרת לכם.

עאידה תומא סלימאן: הערכה שלכם הייתה שהיא בסכנה?

<יפעת מאירי: האישה הזאת לא גרה כאן כמה שנים.

<יפעת מאירי: עוד פעם אמרנו לא נתחיל להכנס עכשיו למקרים - - -

<אורלי דהן: היא לא הייתה גרה פה בכלל.

<ציפי אשבל: היא יצאה מפה למקלט.

<יפעת מאירי: היא לא הייתה פה.

<יפעת מאירי: כשהיא הייתה מטופלת פה היא הייתה - - - במקלט- - - את מדברת על איך הערכת המסוכנות משתנה, מתי הערכת מסוכנות יורדת.

<יפעת מאירי: אז כשהמשטרה עושה את ההערכה באמת יכול להיות שאותו בנאדם שאיים ספציפי הוא עצור - - -

<ציפי אשבל: נעצר, הוגש נגדו כתב אישום והוא במאסר.

<יפעת מאירי: אותה נערה יצאה - - - היה לנו עכשיו סיפור של נערה שיצאה עם נערים והייתה שולחת תמונות שלה בפלאפון והייתה נמצאת במעגלים מאוד מסוכנים.

<יפעת מאירי: ברגע שההתנהגות הזאת פחתה הסיכון שהיא נמצאת בו הוא פחת.

<יפעת מאירי: אם היא מגיעה לבית ספר, מתפקדת בצורה יותר מסודרת, פחות מתרועעת, המשפחה פחות מסתכלת עליה בעיניים שמחפשים אותה.

<יפעת מאירי: המסוכנות יורדת.

<חני מוצפי: זה מאוד דינאמי.

עאידה תומא סלימאן: לצערי זאת לא הערכה ממש נכונה.

<יפעת מאירי: אני אומרת לך את השטח.

עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק מכירה את השטח.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את השטח יותר מדיי אפילו.

עאידה תומא סלימאן: הרבה פעמים דווקא השטח מרדים את העניין לתקופה מסויימת ואחר כך פועל.

עאידה תומא סלימאן: ורק מי שבתוך השטח יכול להבין את זה.

<חני מוצפי: רוב הנשים האלה לא בקשר עם הרווחה.

<חני מוצפי: רוב הנשים האלה ש - - -

<נטלי מונימר: אין לנו אפשרות הרתעה בכלל.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על עניין של הרתעה- -

<קריאה: הרתעה זה לא שלנו - - -

עאידה תומא סלימאן: - - אני לא שואלת.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להבין איך מגיעים לסיכום שאישה מסויימת בסכנה ומה עושים מהרגע שיודעים שהיא מסכנה.

עאידה תומא סלימאן: סיהאם נרצחה עשרה מטר מתחנת המשטרה, עשרה מטר, אני הלכתי ברגל.

עאידה תומא סלימאן: - - - בין תחנת המשטרה הלכתי ברגל עשרה מטר לבית שלה איפה שהיא נרצחה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת בכלל.

עאידה תומא סלימאן: את יודעת מה אפילו אם המאיים נמצא בבית סוהר ואני אגיד את זה עכשיו למשטרה, לא מורידים את רמת הסיכון.

עאידה תומא סלימאן: כי אני יכולה לתת שתיים-שלוש דוגמאות שהמאיים מתוך בית הסוהר שכר מישהו - - -

<אורלי דהן: אם זה ככה יהיו לנו 150 נשים פה מאויימות.

עאידה תומא סלימאן: ריססו לה את הבית והיא הייתה בסכנת חיים, מה נעשה?

<ציפי אשבל: אבל זה באמת דיון שאנחנו כל הזמן עושים אותו עם המשטרה באופן מאוד מאוד הדוק שגם כשיש נשים מאויימות ויש רבות מאוד ובדרגות סיכון גבוהות השאלות האלה, אוקיי מה עושים, הן לא נענו.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לדבר על מניעה בלי לדבר על אכיפה.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לדבר על עיר שיש בה נשים בסכנת חיים ונרצחות ולא מפענחים תיקים.

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שהרוצחים מסתובבים חופשי.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שכל אחד יפתח את הפה וימצא את הרוצח מול הבית.

<קריאה: זה שיחה חשובה מאוד עם המשטרה.

<ציפי אשבל: בוודאי יודעים שהיא לא הולכת למשטרה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להוציא את הזעם שלי פה, אני רוצה להוציא אותו שם - - -

<מאיר אסולין: - - - שירדו מ-80 ל-56 כיצד זה קרה כי מי שמעריך את המסוכנות זה דווקא המשטרה, לא הרווחה.

<מאיר אסולין: אז נשאלת השאלה - - -

<ציפי אשבל: יש הרבה שאלות למשטרה בסדר גמור, היא יודעת את זה - - -

<מאיר אסולין: - - - הירידה הדרסטית הזאת - - - אני מסכים איתך - - - השאלה הזאת - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לשאול שאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה, לפחות בתיק של האלמונית, אני רוצה לדבר איתך באופן אישי יש דברים ספציפיים שקשורים לתפקוד הרווחה בנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני לא עושה את זה בפורום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד שחסר לי בתכנית, אני אקרא אותה בעיון.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם אנחנו מסכמים אני רוצה לקבל את התכנית.

עאידה תומא סלימאן: חסר לי בינתיים, לא ראיתי את הפן החירומי בתכנית הזו.

<חני מוצפי: באיזה מובן?

עאידה תומא סלימאן: במובן של הנוהל מאויימות - -

<ציפי אשבל: נוהל מאויימות זה לא מספיק שמדברים עם המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: - - ופעילות חירומית גם מבחינה קהילתית.

עאידה תומא סלימאן: הפן הקהילתי מאוד חסר לי.

<ציפי אשבל: אבל חני את חייבת להבין שחברת הכנסת מדברת על משהו אחר.

<ציפי אשבל: לא על משהו שקיים.

עאידה תומא סלימאן: אני פתחתי בזה ואמרתי, במקרים חירומיים צריך תכניות חירומיות ובמצבים לא שגרתיים צריך פעילות לא שגרתית.

עאידה תומא סלימאן: לצאת מה-more of the same, לצאת מהמוכר, לצאת מאזור הנוחות שלנו - - - ושל מה כן ומה שלא ולפעול בדרך כזו שתנער את מה שקיים.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שלהתחבר למוקדים בתוך החברה זה חייב להיות אבל המוקדים הנכונים, המוקדים שרוצים את השינוי הזה.

<אורלי דהן: אמרנו, נקבע פגישה יחד עם סמאח.

עאידה תומא סלימאן: ולא רק סמאח, אפשר לדבר על עוד.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם, הדבר האחרון שאני רוצה לדבר, אני מאוד מודאגת ממצב התקנון והאיוש של העו"סים הערבים.

עאידה תומא סלימאן: אתם לא תוכלו - - - אני אומרת באמת, עם כל הכבוד למקצועיות של כולם, אני לא באה לטעון, כמו שאני לא אדע להסתובב חופשי בתוך חברה מסויימת אם אני לא מכירה את השפה והניואנסים הקטנים אף אחד לא יידע.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שחייבים לאייש ולהקצות.

עאידה תומא סלימאן: זה שלא מקצים תקן רק לאוכלוסייה זה בעיני מאוד לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, 15% או כל תקן צריך להיות מוקצה וברור, marked, כדי שיוכלו לעבוד.

עאידה תומא סלימאן: אחרת זה תמיד כזה מפוזר ולא מכירים.

עאידה תומא סלימאן: זאת דעתי אני אשלח לכם משהו.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה שלקחתם ברצינות את הנושא אבל עדיין הדרך היא מאוד ארוכה.

עאידה תומא סלימאן: (קובץ 4 - משטרת לוד)

<יגאל עזרא: עידית פאנוסי, חוקרת חדשה אצלנו בתחנה, היא הגיעה מתחנת קדמה, כל קשור לגזרה של טייבה, כפר קאסם, היא נמצאת אצלנו פה.

<יגאל עזרא: יש את החוקרת עלמה בוסנת היא מצטנעת מאחור.

<יגאל עזרא: ככה שאנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: עידית את גם חוקרת על - - -

<עידית פאנוסי: לא.

<יגאל עזרא: היא חדשה אצלנו בתחנה.

<יגאל עזרא: הייעוד שהיא תכנס למערך - - - אבל היא חוקרת וברגע שצריך מישהי שלא מבינה ערבית או מעדיפה שיהיה מישהו שדובר ערבית איתה אז יש לנו את עידית שהיא מצטרפת.

עאידה תומא סלימאן: כן, בחקירות הטרדה מינית או פגיעה מינית זה מחייב חוקרת ערבייה.

<יגאל עזרא: קבוע תקבל.

<יגאל עזרא: יש לנו גם חוקר שהוא ערבי פה - - - יש לנו מענה - - -בסדר אנחנו רוצים לגייס עוד אחת שתתן לנו גם גיבוי.

<ציפי נחשון גליק: עו"ס משטרה גם - - -

<יגאל עזרא: עו"ס אמור להכנס אלינו, אנחנו לא נכנסנו לפיילוט, אנחנו אמורים להכנס לפיילוט בהמשך.

<יגאל עזרא: זהו, כפי שראית התחנה היא מאוד צנומה, מאוד קטנה, אנחנו בסך הכל 154 תקנים בתחנה, 121 התקינה הפעילה שלנו.

<יגאל עזרא: עיקר העיסוק שלנו בפשיעה החמורה, אלימות במשפחה וכל הדברים האחרים זה עיקר העשייה שלנו פחות סדר ציבורי מהדברים האחרים.

<יגאל עזרא: יש לנו 21 חוקרים בתחנה, כל מערך האח"מ הוא 56 שוטרים, יש מודיעין ובילוש מאוד חזק וגדול.

<יגאל עזרא: אנחנו נציג לכם את הפרויקט שלנו, מה אנחנו מתעסקים באלימות במשפחה.

<יגאל עזרא: אני כעיקרון, אומר בקצרה, אני 24 שנה במערכת עוד מעט.

<יגאל עזרא: רוב העיסוק שלי זה במגזר הערבי, בקרב הציבור הערבי.

<יגאל עזרא: קצין מיעוטים במרחב שפלה, יועץ לענייני ערבים של מפקד המחוז, הייתי כמעט שבע שנים, המודל של נשים מאויימות אנחנו פיתחנו אותו בזמנו ברמלה כשהייתי קצין החקירות במודיעין בתחנת רמלה.

<יגאל עזרא: אנחנו נציג את העקרונות שלו, נראה איך אנחנו פועלים, מה רמת השת"פ שלנו עם גורמי רווחה, עם האוכלוסייה, עם ה- - - איפה אנחנו שמים לב לרגישות.

<יגאל עזרא: אני הייתי שותף גם עכשיו לוועדה של השרים למניעת אלימות לפני שבועיים במשרד רה"מ, הציגו שם את המודל.

<יגאל עזרא: יש כאן - - - שאנחנו נציג אותם גם במצגת, לטעמי, בנושא המקלטים כמו נושא המרווח זמן מרגע קבלת התלונה או האירוע, שנה וחצי שיש ניתוק קשר רווחה משטרה ופתאום אנחנו מגיעים לאירוע איך אנחנו מחזקים את הקשר של השנה או שנה וחצי או אפילו חודשיים.

<יגאל עזרא: פער מאוד משמעותי.

<יגאל עזרא: אתם תראו את זה, תראו, תרצו לשאול שאלות אנחנו נענה.

<יגאל עזרא: אני רק רוצה להגיד שזה תקופה ארוכה הוא הראשון במעלה על סדר העדיפות שלנו, הטיפול בנושא של הנשים מאויימות.

<יגאל עזרא: נכון שיש אירוע רצח והוא מעיב על כל הטיפול האחר אבל זה עיקר העיסוק שלנו היום בתחום החקירות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כמובן לא נתחיל את הדיון פה כי הבנתי שאתם רוצים שנתיישב ונתמקם אבל אני גם חושבת שאחד מהדברים שאני חייבת לפתוח בהם שהמטרה הייתה מהסיור הזה זה להתמקד בנושא של רצח נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: לא שנושא אלימות באופן כללי נגד נשים הוא לא בעל חשיבות אלא להיפך, מי שמכיר את העשייה של הוועדה לקידום מעמד האישה רואה כמה משקל אנחנו, ואני במיוחד, נותנת לכלל סוגי האלימות.

עאידה תומא סלימאן: אבל רצח נשים ערביות ורצח נשים ערביות בשתי הערים, לוד ורמלה, הוא נושא שאני חושבת שחייב תשומת לב מאוד מיוחדת.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אני עוקבת אחרי הנושא הזה מ-92 כשהייתי עוד פעילה חברתית.

עאידה תומא סלימאן: אחת מהבעיות העיקריות היא לא רק הנשים המאויימות אלא מקרי הרצח הלא מפוענחים.

עאידה תומא סלימאן: וגם איך אפשר להגן על הנשים שכן מאויימות ומה בדיוק נעשה כדי להגן על הנשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אלה השאלות העיקריות שאני הייתי ברווחה, העלינו נושאים עם הרווחה, אבל מאוד חשוב גם שנשמע איך המשטרה מתכוננת כאשר אני טוענת במקרים חריגים מחייבים צעדים חריגים ובמקרה חירום מחייב תכנית חירום.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שמוביל אותי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, ואני אמרתי בשבועיים האחרונים כאשר נרצחו ארבעה נשים במדינת ישראל תוך שבוע אחד, באתי ואמרתי, אם אני הייתי השר לביטחון פנים, אם אני הייתי השר לרווחה, דבר שלא יקרה בקרוב מאוד, הייתי מכנסת ישיבת חירום של כלל השרים המעורבים בעניין ומודיעה על תכניות חירום ועל צעדים חריגים ביותר, כי אי אפשר לעבור.

עאידה תומא סלימאן: בלוד וברמלה נרצחו מעל ל-20 נשים בשני העשורים האחרונים, אפילו יותר, 24 אם אני לא טועה.

עאידה תומא סלימאן: פענוח - כמעט אין.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לספור ארבעה מקרים אולי שהיה בהם פענוח של מקרי רצח.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שזה, אתה יודע מה, יש כאלה אומרים כשלון של המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: מה שכן אכפת לי, זה אומר שיש עוד כ-20 רוצחים אם לא יותר אנשים מעורבים ברצח שעדיין חיים את חייהם בשלווה.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שאנשי העיר יודעים שבעצם יש פחד אמון לפתוח את הפה.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שמדאיג אותי.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שמדאיג אותי ואני חושבת שזה משדר לנשים שאוקיי, הולכות, מתלוננות, מה קורה אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: בואו נדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: נדבר על זה מהמקום של איך משנים את המצב הזה.

עאידה תומא סלימאן: אפשר שתהיה מלחמת עולם בתוך החדר אבל בסופו של דבר זה לא מה שמעניין אותי.

עאידה תומא סלימאן: לא לעשות את - - - מעניין אותי לצאת יותר חכמים איך לטפל בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד, אני נפגשת עם הנציגים מהמשפחות ויש תלונות והאשמות מאוד קשות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעלה אותם, נדבר ונשמע תגובות.

<יגאל עזרא: קודם כל אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהאינטרס של כולנו משותף.

<יגאל עזרא: זה כבר טוב.

<יגאל עזרא: אחר כך אנחנו נשמע ואיפה שאנחנו יכולים אנחנו נגיב, איפה שלא יש - - - אחרים שמתעסקים בנושא הזה.

<יגאל עזרא: אני אתן את המענה של רמלה ולוד ביחד נראה את הדרך טיפול שלהם.

<סאלם אבו גאנה: בכל זאת אם אפשר בבקשה למצלמה מה קורה לגבי מה שקורה בעיר כאן, לגבי - - -, לגבי מה שקורה, לגבי האלימות במגזר הערבי במיוחד רצח נשים.

<סאלם אבו גאנה: לאחרונה היה רצח.

<סאלם אבו גאנה: מה עשיתם בנושא?

<יגאל עזרא: תראו, לכל אירוע רצח ולא משנה עכשיו אם אנחנו רוצים לדבר על רצח נשים כרצח נשים, אני כבר אומר לכם שכל אירוע כזה לא מטופל בתחנה.

<יגאל עזרא: כל אירוע כזה עולה שני מדרגים למעלה.

<יגאל עזרא: הוא גם לא מטופל לא ברמת מרחב, הוא מטופל ברמת מחוז ביחידה המרכזית שלנו שם רוב הכלים, רוב האמצעים, מיטב החוקרים נמצאים.

<יגאל עזרא: כל אירוע כזה מקבל צוות חקירה מיוחד.

<יגאל עזרא: כמו המקרה האחרון וכמו המקרה שלפניו.

<יגאל עזרא: אנחנו מתייחסים לזה בחומרה.

<יגאל עזרא: עיקר העיסוק שלנו היום כנגד האלימות במשפחה וכנגד האלימות במגזר הערבי בכלל שזה נושא נפרד, זה שני דברים שונים.

<יגאל עזרא: אנחנו נציג את הדברים שלנו.

<יגאל עזרא: אם יהיו שאלות אנחנו ניתן מענה למה שצריך.

<יגאל עזרא: אני לא רוצה לדבר על מקרה פרטני כזה או אחר במיוחד תיקים שנמצאים כרגע בחקירה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ננצל את הישיבה ל - - -

<יגאל עזרא: תראו אנחנו נציג כעיקרון את המודל, נציג פערים במודל שיש לנו ובסופו של דבר נשאיר זמן גם לשאלות וגם להתייעצויות.

<יגאל עזרא: חשוב שנצא מפה עם תובנות, איפה אנחנו חושבים שביחד או כל אחד לחוד נוכל לקדם את הנושא הזה למצב שיהיו כמובן אפס נשים ולא אחת ולא שתיים בשנה.

<יגאל עזרא: כפי שציינתי אני כבר קרוב ל-20 שנה מתעסק בנושא הזה בתפקידי השונים גם כן כמודיעין בילוש וגם כקצין חקירות ומודיעין וגם כיועץ לענייני ערבים של מפקד המחוז וקצין מיעוטים במרחב שפלה.

<יגאל עזרא: אנחנו ניגע בעיקרי המודל, נסביר לכם איך אנחנו עושים את זה, איך כל העסק הזה מתנהל.

<יגאל עזרא: אנחנו מדברים על רצח נשים, זה עיקר העיסוק שלנו פה.

<יגאל עזרא: אבל רצח נשים זה תוצאה.

<יגאל עזרא: אני רוצה לדבר גם על הדרך.

<יגאל עזרא: איפה אנחנו היינו שותפים במהלך הדרך, איפה אנחנו פיתחנו שותפויות חדשות במעלה הדרך ואיך אנחנו, בסופו של דבר, כמובן הגענו לתוצאה של שתי נשים או שלוש נשים שנרצחו במהלך השנתיים האחרונות, איפה אנחנו יכולים לשפר את עצמנו בדרך הזאת.

<יגאל עזרא: אנחנו מדברים על 19 נשים שנרצחו ברמלה ובלוד בעשור האחרון, לא מדבר על זה, מדבר גם על ערביות וגם יהודיות.

<יגאל עזרא: 5 יהודיות ו-14 ערביות.

<ציפי נחשון גליק: שתיים בשנה.

<יגאל עזרא: בעשור האחרון אני מדבר.

<יגאל עזרא: כאשר אם אנחנו ניכנס לפני שנת 2000 אנחנו נדבר על הרבה יותר.

<יגאל עזרא: אנחנו נדבר על 5, 6, 4 שנרצחו בשנה.

<יגאל עזרא: מי שמכיר את כל הסיפורים של אבו גאנם, בזמנו, אבו חדרה, עם שלוש בנות שנרצחו לו, האחרונה מהם גם בעשור הזה, אשתו ואחרות.

<יגאל עזרא: ואנחנו מזהים במעלה הדרך גם קשר ישיר בין הפשיעה החמורה לבין רצח הנשים.

<יגאל עזרא: אנחנו רואים שאיפה שיש משפחות שיש פשע בתוך המשפחות גם יש עלייה ברצח הנשים.

<יגאל עזרא: כמובן הקשב הארגוני שאנחנו נותנים לעסק הזה.

<יגאל עזרא: יש פה את ערן שהוא קצין נוער אבל הוא רפרנט לנושא נשים מאויימות ואנחנו תיכף נראה מה הקשר שלנו גם עם גורמי פנים וגם עם גורמי חוץ.

<יגאל עזרא: הוא ה- - - התחנתי.

<יגאל עזרא: ואני רוצה לציין שבמהלך השנים טיפלנו במאות נשים.

<יגאל עזרא: אני רוצה להגיד לך, גברתי, שאני הלנתי נשים אצלי בבית בתפקידיי הקודמים.

<יגאל עזרא: כאשר הבנו שיציאה של אותן נשים למקלט יכולה לגזור את גורלן, למעשה, והייתה דיי התלבטות מה לעשות עם אותה אישה גם מצד הרווחה וגם מצד המשטרה ואני רוצה להגיד שלטעמי, מקלט הוא לא פתרון.

<יגאל עזרא: מקלט הוא פתרון לחודשיים-שלושה, לשנה אבל זה בית סוהר בסופו של דבר.

<יגאל עזרא: ויוצא שאותו גורם מאיים מסתובב - - -

עאידה תומא סלימאן: בוא לא נעשה את ההשוואה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי גם בבתי הסוהר.

<יגאל עזרא: אני אומר, בסופו של דבר מה זה בית סוהר, אותה אישה אסור לה לצאת מהמעון, אסור לה לצאת מהמקלט.

<יגאל עזרא: זה ההשוואה שלי לבית סוהר.

<יגאל עזרא: העבריין מסתובב חופשי והיא נמצאת בהסגר.

<יגאל עזרא: אני מברך את המקלטים האלה, אני מסייע למקלטים האלה, אני בקשר עם כל המקלטים בארץ.

<יגאל עזרא: אבל בשורה התחתונה מה עושה אותה אישה אחרי המקלט?

עאידה תומא סלימאן: לא נצטרך מקלטים כאשר תתפסו את כל הפושעים.

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות.

<יגאל עזרא: הלוואי.

<יגאל עזרא: גם לא נצטרך - - -

עאידה תומא סלימאן: כל עוד אתם לא תופסים אותם נצטרך מקלטים.

<יגאל עזרא: זה לא המענה.

<יגאל עזרא: שלא נדבר גם על נערות שנמצאות במעונות סגורים עם צווים של בתי משפט ומה קורה אחר כך אם הן רוצות להכנס למעגל החיים ולהתחתן זה סיפור אחר בפני עצמו.

<ציפי נחשון גליק: השאלה מה אתה מציע.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת ש - - - אמרתי את זה עכשיו ברווחה ואני למרות שאני יודעת שרובנו לא פה להתווכח מבחינה אידיאולוגית אבל אני חייבת להגיד את זה.

עאידה תומא סלימאן: כמי שבנתה את המקלט הראשון לנשים ערביות לא רק במדינת ישראל אלא בעולם.

עאידה תומא סלימאן: המקלט שאני התחלתי אותו עם המשרד ב-92' זה היה הראשון בעולם כולו לנשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך, אני הייתי רוצה לחיות בעולם שאין בו לא רק מקלטים אלא אין בו אלימות גם כן.

עאידה תומא סלימאן: אבל כל עוד יש נשים שסובלות מאלימות הן יצטרכו מקום שיש בו הגנה מלאה.

עאידה תומא סלימאן: לא שאסור להן לצאת, הן בוחרות להיות בתוך המקלט כדי להגן על עצמן כי לצערי הרב, לא המשטרה ולא הרווחה עד היום יכולים לספק את ההגנה המירבית - - - אבל על החיים אחרי, אני אומרת לך, המקלטים, מקלט הנערות ומקלט הנשים שפתחתי אכלס מאות נשים אם לא אלפים עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: מ-92 עד היום זה אלפים של נשים ערביות שלא הייתה בעיה בלהשתלב אחר כך בחיים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: כי נעשתה עבודה מאוד מדוייקת עם הקהילה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה אם מכינים את הקלף.

עאידה תומא סלימאן: לצאת מתוך הנחת יסוד שעכשיו אני שומעת אותה בכל מקום שאי אפשר להחזיר אותן לקהילה זה לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להחזיר כשעושים עבודה מקצועית נכונה מחזירים אותן.

<יגאל עזרא: אז רשמתי פה שבמסגרת הטיפול המשטרתי יחד עם גורמי רווחה יש כאלה שיצאו מהמסגרת של המשפחה שלהן אבל יש הרבה אחרות שחזרו.

עאידה תומא סלימאן: כן אפשר לחזור אפילו למסגרת המשפחה.

עאידה תומא סלימאן: דווקא בעיר לוד רמלה היו שני מקרים של נשים שהגיעו אל המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: אחת סיה

עאידה תומא סלימאן: אם אסבדי שחזרה ונרצחה בפתח ביתה ונאמר שהיא לא בסכנה כשהיא יצאה מהמקלט אחרי שנה ומשהו.

עאידה תומא סלימאן: והיה מקרה של נסרין נסרתי שנרצחה בדירת המעבר ב- - - אלה שני המקרים.

עאידה תומא סלימאן: שאר הנשים שהיו במקלטים המשיכו לחיות.

<יגאל עזרא: לא, לא, לא.

<יגאל עזרא: יש את אמירה אבו גאנם שנרצחה ויש את חמדה אבו גאנם שנרצחה.

עאידה תומא סלימאן: חמדה אבו גאנם לא הייתה במקלט.

<יגאל עזרא: היא הייתה במעון.

עאידה תומא סלימאן: היא הייתה במעון סילה שנתיים לפני שהיא נרצחה והיא נרצחה במיטתה ואחר כך אמא שלה מסרה את כל העדות עם אחות שלה.

עאידה תומא סלימאן: תאמין לי, אני מכירה את המקרים.

<יגאל עזרא: את יודעת מה קרה לאחותה?

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת בדיוק אני מטפלת גם עד עצם היום הזה.

<יגאל עזרא: צעירה, זאת שהייתה בבית סוהר.

<יגאל עזרא: אנחנו כרגע הסטטוס העדכני שלנו שיש לנו רשימה של 28 נשים מאויימות, מתוכן 4 נשים שנמצאות בסיכון.

עאידה תומא סלימאן: כמה?

<יגאל עזרא: 28 נשים מאויימות - - -

עאידה תומא סלימאן: זה לא היה 58?

<יגאל עזרא: תיכף אני אראה לכם - - -

עאידה תומא סלימאן: אמרו לנו ברווחה 58.

<יגאל עזרא: 58 אבל עוד 28 שנמצאות כרגע בהורדה.

<יגאל עזרא: תיכף אני אראה לכם הרשימה נמצאת פה, זה רשימה עדכנית שלנו ושל הרווחה.

<יגאל עזרא: יש הבדל - - -

עאידה תומא סלימאן: מתכוונים למשהו אחר שאומרים - - -

<יגאל עזרא: כעיקרון הרשימה היא רשימה משותפת עם ישיבות משותפות שלנו עם הרווחה.

<יגאל עזרא: הרשימה היא רשימה מעודכנת שלנו ושלהם ביחד.

<יגאל עזרא: וצריך לעשות את ההבדל בין נשים שנרשמות בטבלה הזאת של נשים מאויימות לבין נשים מסוכנות ונשים שמטופלות.

<יגאל עזרא: יש נשים שמטופלות שלא מוגדרות כנשים בסיכון וזה חשוב לעשות את ההבדל הזה.

<יגאל עזרא: תיכף אני גם אראה לכם את הטבלה של מטופלת מה אנחנו עושים עם כל אחת מהן.

<יגאל עזרא: אבל כעיקרון ככה, האבחנה בין נשים בסיכון לנשים מאויימות דיברנו.

<יגאל עזרא: הנושא של תיק שטח.

<יגאל עזרא: כל אישה מאויימת שנמצאת בבית שלה היא מקבלת אצלנו תיק שטח.

<יגאל עזרא: מה זה תיק שטח?

<יגאל עזרא: כל שוטר בתחנה אמור לדעת מה הכתובת שלה, מה הטלפונים שלה.

<יגאל עזרא: המרד"מ בקשר צריך לדעת את הטלפון שלה ברגע שהיא מתקשרת שאנחנו יודעים שמדובר באותה אישה.

<יגאל עזרא: אבל זו כאשר רמת הסיכון היא בינונית ומטה.

<יגאל עזרא: אנחנו מדברים על נשים שנמצאות בסיכון, ארבע הנשים האלה נמצאות במקלט היום.

<יגאל עזרא: זה טיפול שונה.

<יגאל עזרא: הפיקוח ובקרה, המעורבות של המודיעין פה והמעורבות של הרווחה והישיבה השבועית, מתקיימת ישיבה שבועית שאותה אישה אנחנו דנים בה, מה קורה איתה, מי נמצא איתה בקשר.

<יגאל עזרא: זה הפער שדיברתי איתך לפני זה בין זמן הגשת התלונה, האירוע, או תיכף אנחנו נדבר עליו לבין ההמשך טיפול סך הכל עד להגעה למקלט שאותו אנחנו רוצים למנוע.

<יגאל עזרא: יש את הנשים מאויימות ויש את הנשים בסיכון יש פה את שתי ההבחנות שלהן, מה זה נשים בסיכון ומה זה אישה מאויימת.

<יגאל עזרא: זה העץ מבנה של כל מה שקשור לטיפול באישה מאויימת.

<יגאל עזרא: אישה מאויימת המידע מגיע למשטרה מארבעה גורמים: או שיש אירוע ואנחנו מגיעים כאירוע 100 ואנחנו מטפלים באירוע, או שהרווחה מדווחת לנו ואומרת לנו יש אירוע X, או שאנחנו מקבלים מידע מודיעיני שיש אישה מאויימת והאופציה האופטימלית מבחינתנו זה שאותה אישה מגיעה למשטרה ומגישה תלונה.

<יגאל עזרא: אני רוצה להגיד לך שבמהלך השנים האחרונות אנחנו נמצאים בעלייה של מאות אחוזים בנשים שמגיעות להתלונן במשטרה.

<יגאל עזרא: אחרי שאנחנו מקבלים את המידע הזה מארבעת הגורמים שדיברנו, כאשר אנחנו מקבלים את הסוגייה הזאת של אישה מאויימת אנחנו מייד מתכנסים ואנחנו עושים את מודל האישה המאויימת.

<יגאל עזרא: אנחנו עושים הערכת מצב: מי האישה הזו, מה סיבת האיום - למה איימו עליה, מי הגורם המאיים עליה, מה מידת שיתוף הפעולה שלה - האם היא משתפת פעולה, לא משתפת פעולה, מוכנה להתפנות למקלט, לא מוכנה להתפנות למקלט, גורם הרווחה שמגיע ומדבר על אופן הטיפול באותה אישה.

<יגאל עזרא: לאחר מכן אם אנחנו קובעים שאין מסוכנות בכלל מוציאים את זה החוצה, אם היא פונה למקלט אז גם כן הקשר הוא אחר.

<יגאל עזרא: אנחנו מדברים על אותן נשים שלכאורה אנחנו מדברים על זה שהגישו תלונה במשטרה או שהמשטרה ידעה או שהמשטרה פתחה בחקירה, מה אנחנו עושים.

<יגאל עזרא: אני אתן לכם שתי סוגיות שאני נתקלתי בהן בחודש האחרון.

<יגאל עזרא: זה דילמות שהן מאוד מאוד קשות מבחינתנו ואנחנו צריכים להתנהל בצורה מאוד מאוד חכמה כדי לראות איך אנחנו כן יכולים לשלב אותה חזרה במסגרת החיים.

<יגאל עזרא: אני לפני כשבועיים הגיעה לפה בחורה צעירה בת 22 נכנסה ליומן התחנה, מבקשת לדבר עם מפקד התחנה, מציגה לי פלאפון עם סרטון שלה בעירום שהיא מקיימת יחסי מין עם חבר.

<יגאל עזרא: והיא אומרת, תשמע, אני התארסתי לאחרונה, החבר הוא מרמלה, אני גרה פה ואני מבחינתי לא רוצה את הקשר איתו, אבא שלי אירס אותי עם אדם אחר והוא מאיים עליי שאם אני לא אפגש איתו הוא יפיץ את הסרטון.

<יגאל עזרא: אף אחד במשפחה לא יודע.

<יגאל עזרא: מה אני עושה.

<יגאל עזרא: איך אני עכשיו רוצה להגיש תלונה.

<יגאל עזרא: עכשיו אם אני אלך ואני אעצור אותו מה יהיה ההמשך?

<יגאל עזרא: הרי צריך להביא אותה, בית משפט, כתב אישום, המשטרה תגיע, כל הדברים האחרים ואז אנחנו מכניסים אותה אוטומטית למעגל הסיכון כאשר כרגע היא לא בסיכון.

<יגאל עזרא: הסיכון יהיה ברגע שהוא יפיץ את הסרטון.

<יגאל עזרא: מקרה דומה היה לנו עם אישה שהגיעה יחד עם דודתה וסיפרו את אותו סיפור.

<יגאל עזרא: ועוד פעם אותו איום, נפיץ סרטון אם לא.

<יגאל עזרא: עכשיו איפה אנחנו נכנסים בתור איש משטרה.

<יגאל עזרא: עכשיו אתה נמצא בדילמה האם אני הולך עוצר את הגורם המאיים, האם אני מפיץ את זה הלאה, האם אני פותח בחקירה, מה הולך להיות.

<יגאל עזרא: זה דילמה אחת שתיכף אני אגיד לכם מה אנחנו עשינו.

<יגאל עזרא: דילמה שנייה זה מסוף שבוע אחרון.

<יגאל עזרא: התקשר אליי בחור ידוע בציבור פה מספר על הבת שלו הנוצרייה, שהיא יש לה חבר מוסלמי והוא ניסה להוציא אותה לגרמניה ללימודים והיא חזרה חזרה ומסתבר שהקשר הזה עדיין קיים.

<יגאל עזרא: אם אתם מכירים את הסוגייה של עלא דרדאייב, החיפאית שהגיעה לרמלה, בדיוק אותו דבר.

<יגאל עזרא: היא חזרה חזרה לארץ ואותו בחור מוסלמי ממשיך לרדוף אחריה ומה אנחנו עושים?

<יגאל עזרא: אז עוד פעם אנחנו נכנסים למודל.

<יגאל עזרא: אני בשני המקרים ניתחתי מי הגורם המאיים, מה סיבת האיום, מה הייחוס המשפחתי של אותה נערה.

<יגאל עזרא: והבנתי שבדרך של פנייה ישירה לאותו גורם מאיים בשלב אחד בלי תיק חקירה, בשלב שני עם פתיחת תיק חקירה יעזור לילדה יותר מאשר לפתוח בתיק חקירה ולהפוך את כל הנושא הזה גלוי - - - משפחתה.

<יגאל עזרא: אלה הסוגיות, אלה הדילמות של עיר מעורבת, של הערבים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא זה לא של עיר מעורבת.

<יגאל עזרא: לא, אני מדבר דוגמה, של מוסלמים יחד עם נוצרים עם יהודים.

<יגאל עזרא: יש גם סיפורים אחרים פה, הערבייה והנוצרי כאן בעסק הזה.

<יגאל עזרא: סיפורים אחרים עם - - - זו בעיה, זו בעיה עם מי שמכיר את ההיסטוריה של רמלה ולוד שמספר התושבים המקומיים שנולדו פה וגדלו פה בעיר הוא אפסי לעומת המשפחות שהגיעו מהדרום, המשפחות הבדואיות.

<יגאל עזרא: ולצערי המשפחות הבדואיות עם הדברים הטובים שהן הביאו גם הביאו דברים לא טובים שהסוגייה הזאת של האישה וכל הבעיות שמסביב הם השרישו את זה גם לפלאחים וגם לעירונים פה מה שקורה אצלנו פה בעיר.

<יגאל עזרא: אז הסוגייה הזאת מאוד מאוד עדינה שצריך להתנהג איתה מאוד בשכלתנות יחד עם הרווחה על מנת שאנחנו מצד אחד נטפל באירוע ומצד שני לא נגדיל את הסיכון של אותה נערה.

<יגאל עזרא: אנחנו הבנו שבסופו של דבר כדי לעלות כיתה בנושא הזה או כמה כיתות בנושא הזה אנחנו חייבים להעלות את רמת האמון שלנו בקרב האוכלוסייה.

<יגאל עזרא: בקרב האוכלוסייה המדוברת, הנשים בעיקר, אם זה האמהות ואם זה האחיות ואם זה אותו אובייקט מאויים.

<יגאל עזרא: אני יודע שבחלק מהמקרים לא הצלחנו.

<יגאל עזרא: אבל אני יודע שבמקרים רבים אחרים כן הצלחנו.

<יגאל עזרא: האירוע הזה כדי להגביר את רמת האמון אז אנחנו לא נצטרך להגיע לתוצאה הטראגית.

<יגאל עזרא: אז זה מה שדיברתי על השותפות שלנו בדרך.

<יגאל עזרא: השותפות שלנו בדרך איך אנחנו כן יכולים להשפיע שאותה אישה תגיע ותמסור עדות במשטרה, שאותה אישה תגיע ותמסור עדות במשטרה ולא תפנה לחק אל ערב, למכובדים ולשייחים שיפתרו לה את הבעיה.

<יגאל עזרא: אותה אישה שתשתף אותנו גם במהלכים אחר כך, אותה משפחה שתשתף אותנו גם במהלכים שקורים בתוך המשפחה לאחר שהוגשה תלונה אחרי שנפתח תיק חקירה ואותם כאלה שבסופו של דבר באמצעות החקירה שלהם אנחנו נצליח להגיע לראיות.

<יגאל עזרא: כי בסופו של דבר לקחת בנאדם ולהכניס אותו מאחוריי סורג ובריח צריך לתרגם את זה לראיות.

עאידה תומא סלימאן: כן אבל אני מבינה את כל הדילמות האלה אבל איך אפשר לחזק את האמון של האוכלוסייה כאשר האוכלוסייה רואה שאין פענוח של מקרי רצח.

עאידה תומא סלימאן: כאשר האוכלוסייה רואה שמי שרוצח מסתובב חופשי וכמעט כולם יודעים שהוא רצח חוץ מהמשטרה.

<יגאל עזרא: לא.

<יגאל עזרא: גם המשטרה יודעת אבל המשטרה לא יכולה לתרגם את זה לראיות.

<יגאל עזרא: אני אקח אותך למקרה של יסמין אבו סעלוק.

<יגאל עזרא: אבו סעלוק, איך הצליח חוקר שם להגיע לכתב אישום את יודעת?

<יגאל עזרא: בסופו של דבר אחיה ואמא שלה והמשפחה שלה באו ומסרו עדות ואמרו, חבר'ה אנחנו ראינו, אנחנו יודעים, הצביעו על השעה הספציפית שאותו רוצח שהוא גם בעלה וגם הבן דוד שלה הוא בא ורצח אותה.

<יגאל עזרא: אנחנו המשפחה הזאת שמרנו עליהם 24/7 ניידת משטרה עם שני שוטרים במשך שנתיים וחצי.

<יגאל עזרא: זה נמצא פה בס"ח וישבנו זקיפות על הבית שלהם.

<יגאל עזרא: נורו יריות על הבית שלהם, נזרק רימון על הבית שלהם אבל אנחנו עמדנו והצלחנו ופה הרשענו בזכות אותם אנשים ששיתפו פעולה.

<יגאל עזרא: אנחנו באים לזירות אחרות בזירות האחרות אני יכול להגיד לך שהזירה נשטפת, התרמילים נלקחים מהזירה, אנשים שהיו עדים לאירוע רצח לא משתפים פעולה - - -

עאידה תומא סלימאן: יש מקרה למשל ברמלה, בעצם שני מקרים ברמלה בשנתיים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: יש את המקרה של האמא והבת שנרצחו שהן התלוננו במשטרה ומסרו מסרונים של איומים שהגיעו אליהן וידוע מי הבנאדם.

עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שהיו עליו אזיקונים אלקטרוניים ואני יודעת שהיה אסור לו לצאת מהבית אבל בסופו של דבר המקרה רצח הזה אנשים באו ונתנו עדות ומסרו את כל המידע שיש ובכל זאת זה לא - - -

<יגאל עזרא: אז זהו שלא.

<יגאל עזרא: אני אשתף פה למרות שהתיק נמצא בחקירה כי - - - פחות ממקרים אחרים.

<יגאל עזרא: כי מוגרבי אני מכיר את האירוע הזה מתחילתו ועד סופו.

<יגאל עזרא: אותו גורם מאיים, מה שקרה עם אותה נערה שהיה לה קשר רומנטי עם בחור אחר בכיתה שלה.

<יגאל עזרא: היא רצתה לסיים את הקשר הרומנטי הזה.

<יגאל עזרא: הבחורה יצאה ואמרה אני לא רוצה - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על אישה נשואה ואמא שלה.

עאידה תומא סלימאן: אתה מדבר על מקרה אחר לגמרי.

<יגאל עזרא: שנייה, לא זה אותו מקרה גברתי.

<יגאל עזרא: אני אספר לך ואת תביני שזה אותו מקרה.

<יגאל עזרא: 20 שנה במגזר הערבי ברמלה ובלוד, תאמיני לי שאני מכיר את כולם כולל את התיק שלה.

<יגאל עזרא: אותה נערה באה ומסרה עדות כאשר אני שכנעתי את אבא שלה לבוא ולמסור עדות במשטרה.

<יגאל עזרא: הביאו לנו את המסרונים, הביאו לנו גם הפייסבוק, הצלחנו להתחקות אחרי כל העסק הזה.

<יגאל עזרא: בסופו של דבר אותו בחור ממשפחת אבו גאנם, דרך אגב, אמר, חבר'ה אם היא לא תחזור אליי ולא תתחתן איתי אני אפיץ את התמונות שלה.

<יגאל עזרא: הם הגיעו לבקש את ידה אצל המשפחה.

<יגאל עזרא: מה שקרה במפגש הזה, האמא והבת, הבת נשואה והאמא כמובן שנשואה באו ואמרו, על גופתנו, הבת שלנו היא ממעמד מסויים היא לא תתחתן איתו.

<יגאל עזרא: מה שקרה פה הצלחנו להרשיע את אותו בחור צעיר באיומים.

<יגאל עזרא: מי שביצע את הרצח זה לא משפחת אבו גאנם, מי שרצח אותה זה משפחת מוגרבי.

<יגאל עזרא: והם רצחו את אותה אישה ואת הבת שלה, האחות של אותה נערה שכביכול מאויימת - - -

עאידה תומא סלימאן: זאת שעברה לירדן אתה מתכוון.

<יגאל עזרא: כי הם באו ואמרו חבר'ה אנחנו לא ניתן לחתן אותה עם נרקומן בן משפחת מוגרבי, לא ניתן.

עאידה תומא סלימאן: בן משפחת אבו גאנם.

<יגאל עזרא: לא.

<יגאל עזרא: אבו גאנם זה המאהב הראשון.

עאידה תומא סלימאן: אה אוקיי.

<יגאל עזרא: אז הן בגלל הפדיחות שנגרם מאבו גאנם אמרו אנחנו נחתן אותה עכשיו עם גבר נשוי נרקומן ממשפחת מוגרבי.

<יגאל עזרא: והאמא והילדה לא הסכימו.

<יגאל עזרא: ופה לא שיתפו איתנו פעולה, פה לא מסרו לנו את הפרק הקטנצ'יק הזה שהוא המשמעותי והוא גרם לרצח האכזרי שהיה בתוך המתחם של המוגרבי.

עאידה תומא סלימאן: אתם הגשתם כתבי אישום על מקרי הרצח האלה?

<יגאל עזרא: איזה?

עאידה תומא סלימאן: על האמא והבת.

<יגאל עזרא: על האמא והבת לא.

<יגאל עזרא: הגשנו רק על האיום, האיום הראשוני.

<יגאל עזרא: על הרצח לא הצלחנו להוכיח, לא היו ראיות למה?

<יגאל עזרא: כשבאנו לשאול את השאלות לא היה מי שישתף פעולה.

עאידה תומא סלימאן: נרצחו - - -

<יגאל עזרא: לא, אבל הם יכלו לספר לפני כמו שידעו לספר על האיום לפני.

<יגאל עזרא: אבל את זה הם העדיפו לסגור בתוך המסגרת המשפחתית.

<יגאל עזרא: אני מכיר את זה מקרוב, גברתי, אני מכיר את זה, את ראית.

עאידה תומא סלימאן: טוב והמקרה האחרון.

<יגאל עזרא: איזה מקרה אחרון.

עאידה תומא סלימאן: של רמלה.

<יגאל עזרא: אני מקווה שיהיו בשורות טובות בימים הקרובים, זה הבטחה אישית שלי.

<יגאל עזרא: מה מטרת המודל?

<יגאל עזרא: המודל הוא באמת לצמצם את טווח הזמן של פערי המידע שלנו, המודל הוא לגרום באמת לאותן נשים לשתף פעולה ולהאמין במשטרה והמודל לרתום את גורמי הרווחה אלינו ואותנו אל גורמי הרווחה על מנת שניתן על מקרה טיפול מקסימלי לאותה אישה מאויימת או נערה מאויימת.

<יגאל עזרא: והמודל מוכיח את עצמו בצורה דיי טובה ואנחנו תיכף ניגע בשאר הדברים.

<יגאל עזרא: כל אישה מאויימת על פי רמת האיום שלה מקבלת סל אבטחה.

<יגאל עזרא: מקבלת סל אבטחה שבחלק מהמקרים גם כולל סיור ניידות בבית שלה פעם בשעה.

<יגאל עזרא: כולל ביקור של ערן בתוך הבתים שלהם שם וליווי כולל קשר שלנו עם גורמי חקירה כאלה ואחרים וסיוע כספי, משטרתי, כדי להוציא אותן ממקומות אחרים כי הן לא רצו להגיע למקלט ולא רצו לקבל טיפול רווחתי הן רצו לצאת לעצמאות ואנחנו סייענו להן במקרה הזה.

<יגאל עזרא: יש לנו שאלון מובנה והשאלון הזה אנחנו נראה אותו בהמשך.

<יגאל עזרא: השאלון הוא - - -

עאידה תומא סלימאן: במקרה ואתם, ואני יודעת שבמקרה של סמאח אבו שארך אתם ניגשתם לבית שלה באמצע הלילה וביקשתם ממנה לצאת למקלט כי ידעתי שיש איומים על החיים שלה, במקרה ואתם יודעים על איומים, מידע מודיעיני פרופר בדרך כלל, ואני יודעת על מקרה רצח שאתם עליתם על האיום על הבחורה בגלל מעקב שעשיתם על סחר בסמים ונשק ובמקרה ידעתם על מקרה רצח.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אתם יודעים את מקום האיום מה אתם עושים איתו, כאילו מה - - -

<יגאל עזרא: נעצר אוטומטית, אין שיקול דעת אפילו.

<יגאל עזרא: נעצר בפרק זמן הכי קרוב שיש.

<יגאל עזרא: הבעיה היא בתרגום מה שאנחנו יודעים לראיות בסופו של דבר.

<יגאל עזרא: זו הבעיה המרכזית.

<יגאל עזרא: עכשיו, אם זה ראיות שלנו תוך כדי חקירה כמובן שהבנאדם מכחיש.

<יגאל עזרא: אם זה האובייקט שהוא מאויים שברוב המקרים הוא מכחיש וגם כשהוא משתף בסופו של דבר קשה לקחת את השיתוף פעולה שלו למרות שגם אנחנו עושים בחלק מהמקרים עימותים לבית משפט או לפקרליטות שיבואו ויגידו, חבר'ה יש פה כתב אישום.

<יגאל עזרא: אבל אני רוצה להגיד לך שברוב המקרים - - -

עאידה תומא סלימאן: במקרה של סמאח פרצו לבית שלה, ירו צרור על הבית של ההורים שלה, איים על אבא שלה, הכל קרה לפני והם באו והתלוננו.

<יגאל עזרא: קרה שנה וחצי לפני, ועוד פעם אני לא רוצה לרדת פרטני, אבל גם בקטע הזה האיום על האבא, האבא בא ומסר בכלל שגורמים יהודיים הרביצו לו ולא מסר שבני המשפחה - - - הרביצו לו.

<יגאל עזרא: זה שהיא באה ומסרה עדות שנה וחצי לפני הרצח שלה, היא גם באה שבוע אחר כך ואמרה, חבר'ה שום דבר לא קרה, סתם אמרתי את זה ואני מסתדרת הכל בסדר, הנה הגענו לשקם ועשינו סולחה בנושא.

<יגאל עזרא: אבל עזבי זה אני לא רוצה לדבר איתך על מקרה פרטני כי יש פה כל כך הרבה אנשים ואני מבטיח לך שאם השיתוף פעולה היה ממשיך אנחנו לא היינו מגיעים למקרה הטראגי.

<יגאל עזרא: אבל פער שנה וחצי זה היה פער מבחינתנו.

<יגאל עזרא: אני לא מכה על חטא על מה שהיה עד לשנה וחצי אלא מה שקרה בין האירוע האחרון לבין הרצח.

עאידה תומא סלימאן: אבל הצרור לא היה לפני שנה וחצי.

<יגאל עזרא: איזה צרור?

עאידה תומא סלימאן: צרור שירו והורידו להם את הזכוכית מהקדמה של הבית.

עאידה תומא סלימאן: זה לא היה שנה וחצי לפני.

<יגאל עזרא: זה היה בדיוק שנה וחצי לפני, שנה וחודש לפני.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי אצלם בבית והם לא דיברו על שנה וחצי, הם דיברו על תקופה יותר קצרה.

<יגאל עזרא: לא, לא, יש תיקים, אם את רוצה פרטני דברי איתנו פרטני אנחנו נביא כל מקרה לגופו.

עאידה תומא סלימאן: אני מעלה פה את הסוגייה של נשים שיודעות מי מאיים עליהם ויודעות טוב מאוד מי מאיים עליהן והרבה פעמים הן מגישות תלונה וגם המשטרה יודעת.

עאידה תומא סלימאן: ובינתיים יש מן ואקום כזה שאישה, ובגלל זה הרבה נשים, אני שומעת את זה מהן באופן הכי ברור, אנחנו נרצח, נרצח, זה שאלה של זמן.

עאידה תומא סלימאן: גם נסרין אמרה לי את זה באופן הכי ברור.

עאידה תומא סלימאן: אמרה לי תשמעי, עאידה, כל יום שאני חיה אותו - - -היא נרצחה בדירת המעבר, היא אמרה לי כל פעם שנפגשתי איתה, תשמעי עאידה, אני יודעת שאני הולכת להרצח.

עאידה תומא סלימאן: העניין הוא עניין של זמן.

עאידה תומא סלימאן: אבל שם מי שאיים עליה שלח שכירים, שכירי חרב.

<יגאל עזרא: בגלל שהיה שם כתב אישום ואנשים - - -

עאידה תומא סלימאן: כן אבל כתב אישום לא מי שהזמין את הרצח.

עאידה תומא סלימאן: מי שהזמין את הרצח עדיין - - -

<יגאל עזרא: גם היא יסמין עצמה אני הייתי בקשר מצויין איתה וגם ליוויתי אותה.

<יגאל עזרא: ובגלל שיש שם תיק חקירה ויש גם כתב אישום, את יודעת שהיא זו שחידשה את הקשר עם בעלה, זה ששלח את השליחים?

<יגאל עזרא: הוא פשוט פיתה אותה.

<יגאל עזרא: הוא פיתה אותה והיא סיפרה לו איפה היא נמצאת ומפה הגיע אירוע הרצח.

<יגאל עזרא: זה מופיע גם בתיק החקירה אני הייתי שותף שם בתיק החקירה.

עאידה תומא סלימאן: הערכת המסוכנות הייתה עם נסרין, אני לא רוצה עכשיו להתחיל להתעמת על כל מקרה, הערכת המסוכנות של המשטרה הייתה במילים האלה: כל עוד הוא נמצא בבית סוהר אין סכנה עליה.

<יגאל עזרא: בואי תראי לי את ההערכת מסוכנות הזאת.

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

<יגאל עזרא: את יודעת שמי שלקח אותה לבית משפט להליך הגירושים זה אני הייתי - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, תאמין לי אני יודעת.

<יגאל עזרא: - - היא הגיעה עם גופייה ואני הלכתי וקניתי לה חולצה כדי לכבד את עצמה בבית משפט, עזבי זה לא המקרה.

<יגאל עזרא: עוד פעם, לא באנו לדבר פרטני בואי נדבר איך אנחנו יוצאים קדימה.

<יגאל עזרא: אני חלק מהאנשים שעשו את הערכת המסוכנות לגביה ואני לא המלצתי שהיא תצא גם לדירת מעבר אז אפשר לראות את הדברים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לחזור ולהוציא את התיק שלה מהמקלט ולהוציא את הערכת המסוכנות.

עאידה תומא סלימאן: לשכת הרווחה אמרה גם אותו דבר באותו זמן ובכל זאת שכנענו אותה להשאר בדירת המעבר כי בכלל היה כיוון להוציא אותה בכלל מדירת המעבר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה שאמרת בתחילת המצגת שיש קשר בין פשיעה חמורה לבין רצח נשים אני מאוד שמחה שהגעתם למסקנה הזו כי דיברנו עליה כבר יותר מעשר שנים אני דיברתי על זה ואפילו בהופעה שלי האחרונה בוועדה הבין משרדית אני דיברתי על זה ולא כל כך הבינו על מה אני מדברת.

<יגאל עזרא: לא, אפשר להסביר להם, כי אם לוקחים את משפחת אבו גאנם כמשפחת אבו גאנם ורואים ומבינים ברגע שהיא נמצאת על מפת הפשיעה ורואים שגם אוטומטית - - - הרי מה כל העסק, מה כל הנושא הזה של רצח נשים?

<יגאל עזרא: הרי פעם אם זה היה בתקופה הג'עיליה או טרום תקופת האסלאם זה היה בין שבטים בדואים הם היו רבים על כבוד משפחה - - -

עאידה תומא סלימאן: תעזוב, רצח נשים זה רצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: גברים יהודיים גם רוצחים את הנשים שלהם.

<יגאל עזרא: רגע, תביני למה אני מתכוון, זה כמובן.

<יגאל עזרא: אבל ברגע שגורמים עבריינים כביכול נכנסו לעסק הזה והנה שופוני אנס אני רוצה עכשיו שאחותי תתחתן עם העבריין X והיא לא מסכימה והיא נרצחת זה רצח לכל דבר ועניין.

<יגאל עזרא: אין לזה שום קשר לדבר אחר.

<יגאל עזרא: בגלל זה אני אומר קשר ישיר בין פשיעה לבין רצח.

עאידה תומא סלימאן: כן אבל אם המשפחות האלה היו מכים בהן ביד ברזל יום ולילה על הנשק שנמצא אצלן בבתים ועל הסמים שהן מחלקות ועל העסקים המפוקפקים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אם הייתם מתלבשים עליהם ויושבים עליהם חזק מאוד הייתם מפרקים אותם מהנשק הזה אבל - - -

<יגאל עזרא: קודם כל זה לא אם, אנחנו מטפלים ואנחנו תופסים, אבל זה לא הנושא של הישיבה הזו, אני רוצה להגיד - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, כי זה הכל קשור.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להפריד אין מה לעשות.

<יגאל עזרא: אני אני רוצה להגיד לך שמתחילת השנה תפסנו ברמלה ובלוד קרוב ל-50 כלי נשק.

<יגאל עזרא: שהפעם אנחנו לפחות 30% מהמקרים האלה הגיעו גם לכדי כתב אישום.

<יגאל עזרא: אנחנו עובדים, וזה עיקר העיסוק שלנו, לראייה כל תחנות הסמים שהיו בלוד ירדו משמעותית.

<יגאל עזרא: כל תחנות הסמים שהיו ברמלה ירדו משמעותית.

<יגאל עזרא: הפעילות הזו עדיין מתקיימת.

<יגאל עזרא: זו הטבלה שאנחנו בסופו של דבר איך אנחנו עושים את המודל, איך אנחנו עושים את הישיבה עם העירייה, מה מדד המסוכנות כולל השאלון שאנחנו עושים שם, מה רמת שיתוף הפעולה שלנו.

<יגאל עזרא: ממש כל אחת מקבלת סל כזה ומפה אני אגיע לדוגמה של השאלון.

<יגאל עזרא: זה דוגמה שאנחנו באנו ואנחנו מנסים לראות דרך השאלון הזה שהרחבנו אותו באמצעות ערן איך אנחנו כן מצליחים להעלות את מעגל הידע שלנו כלפי האובייקט המאויים וכלפי משפחתו, איך אנחנו מעבירים את זה בסופו של דבר לסיירים בשטח שהסיירים האלה כן יידעו וכן יטפלו בכל העת.

<יגאל עזרא: אני רוצה להראות לך פה, גברתי, דוגמה לפרוטוקול של ישיבות שאנחנו מקיימים עם העירייה, עם גורמי הרווחה בעירייה.

<יגאל עזרא: מי האישה, מה ההתייחסות של התחנה, מה הפעולות שבוצעו שם, זה הדיון האחרון שנעשה ב-28.6 כולל ההחלטות של כל אחת מהן, כולל קשר של רווחה שהרווחה צריכה להעביר לנו דו"ח שבועי מה קורה, מה הקשר שלה, מה הבעיות שעלו במהלך הקשר הזה.

<יגאל עזרא: סך הכל יש פה קרוב ל-24 נשים שירדו מהרשימה.

<יגאל עזרא: יש כאלה שעברו למקום מגורים אחר, יש כאלה שנמצאו במקלט וזה המודל הפרטני.

<יגאל עזרא: המודל הזה הפרטני ממש יושב.

<יגאל עזרא: מתי הוגש כתב אישום, על מה היה האישום, האם הבנאדם נמצא מאחורי סורג ובריח או לא - - -

עאידה תומא סלימאן: אתה אמרת שבעשור האחרון היו 19 מקרי רצח, 5 נשים יהודיות ו-14 נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: כמה כתבי אישום הוגשו מתוך ה-19 האלה?

<יגאל עזרא: נדמה לי ארבעה.

עאידה תומא סלימאן: ארבעה מתוך 14?

<יגאל עזרא: ארבעה מתוך 14.

עאידה תומא סלימאן: ועל החמש?

<יגאל עזרא: אני לא יודע- - -

עאידה תומא סלימאן: חמשה כתבי אישום.

<יגאל עזרא: אני לא יכול להגיד לך- - -

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך.

עאידה תומא סלימאן: אחוז פענוח מקרי הרצח של נשים יהודיות בכלל מדינת ישראל זה 100%.

<יגאל עזרא: אני אגיד לך למה.

<יגאל עזרא: כי בעיקר כשאת באה לזירה של אישה יהודייה שנרצחת אז רוב הפעמים מי שרצח אותה זה בעלה ורוב הפעמים יש ראיות ישירות כולל סכין, כולל עדים, כולל שכנים, כולל בני משפחה שבאו ואמרו ראינו, עשינו ותפסנו.

<יגאל עזרא: כשאת באה לזירה של אישה שנרצחת והאח והאחות שהיו עדים לאירוע והם ראו בעין מי רצח ולא מספרים ומפחדים לספר, אני לא מאשם אותם בכל המקרים, או שמעלימים את ה - - -

עאידה תומא סלימאן: אתה מתכוון למקרה ה- - -

<יגאל עזרא: לא משנה למה אני מתכוון.

<יגאל עזרא: או שאת ה-dv40 מעלימים וגונבים ומקשים עלינו להגיע או שמדווחים למשטרה - - -

עאידה תומא סלימאן: דווקא יש תלונה מטעמם שהמצלמות הקיימות בשכונה, שזה מול התחנה בדיוק, לא נלקחו מהשכנים כמה ימים טובים.

<יגאל עזרא: הם יכולים להגיד אבל יש לנו צילומים יפים שם.

<יגאל עזרא: התיק הזה נמצא בחקירה.

<יגאל עזרא: הם יכולים להגיד מה שהם רוצים אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: אבל השאלה שלי למה האישה שמגיעה להתלונן על אלימות נגד הבן זוג נפתח לה תיק פלילי במקרה מסויים?

<יגאל עזרא: אני לא יכול להגיד לך, תגידי לי מקרה פרטני.

<יגאל עזרא: תגידי לי מקרה פרטני ואני אבדוק את זה.

<יגאל עזרא: יכול להיות - - -

עאידה תומא סלימאן: אני אעביר לך.

עאידה תומא סלימאן: אבל אם לקחתם דברים לתוך חקירה, תעודת זהות של בנאדם, מכשיר טלפון, במקרה הספציפי הזה אני התערבתי בעניין הטלפון.

עאידה תומא סלימאן: אני היום מבינה שמכשיר טלפון אפשר תוך חמש דקות להוריד ממנו את כל המידע הדרוש.

עאידה תומא סלימאן: נכון או לא, תקנו אותי אם אני טועה.

<יגאל עזרא: לא.

<יגאל עזרא: תלוי מה סוג המכשיר, תלוי מה סוג ההצפנה, תלוי מה הפעולות שצריך לבצע.

<יגאל עזרא: יש בארצות הברית אייפון נתפס כמעט שנה שלמה עד שהצליחו לפרוץ אליו.

<יגאל עזרא: דוגמה.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אנחנו מדברים על טלפון פשוט לא מדברים על - - -

<יגאל עזרא: לא יודע, אין לי מקרה פרטני - - -

עאידה תומא סלימאן: טלפון שכבר חודשים נתפס ואני מבינה, אתם חושדים בכמה וכמה כיוונים, אבל תעודת זהות שנלקחה ממישהו, שאפילו הוא חשוד, אי אפשר להחזיר אותה?

<יגאל עזרא: אם גברתי תפנה אליי, תגידי לי מי מה מו אני אטפל בזה אישית, זה לא עכשיו - - - אני מוכן כמו שאני מטפל בכל הדברים, תפנו אליי אישית ואני אטפל בכל.

עאידה תומא סלימאן: נפנה עם שם, מספר תעודת זהות כי אני היום גם נפגשתי עם חלק מהמשפחות והיו כמה וכמה תלונות ספציפיות גם על כסף וגם על תעודת זהות וטלפון.

<יגאל עזרא: אני אשמח לעזור, כל דבר שתפני אליי אני אפנה לצוות החקירה אני אבדוק אני אעזור איפה שאפשר.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא קיבלתי תשובה כמה כתבי אישום הוגשו מתוך ה-14, כארבעה?

<יגאל עזרא: אני אבדוק, אני אגיד לך, אמרתי לך ארבעה - - -

עאידה תומא סלימאן: יש את המקרה של הרופא והאחים שלו שהרגו את האחות שלהם, רים אבו גאנם, זה היה כל כך בולט כי הוא השתמש גם ב- - -

<קריאה: בחומר.

עאידה תומא סלימאן: היה מרימים מסעוד.

<יגאל עזרא: יש את אבו סעלוק.

<יגאל עזרא: יש יש.

<יגאל עזרא: הוגשו.

עאידה תומא סלימאן: יסמין אבו סעלוק זה היה המקרה השני שניסו להתנקש בה נכון?

<יגאל עזרא: כן.

<יגאל עזרא: ירו בה פעם אחת והיא לא שיתפה פעולה יחד עם גיסתה עסמה, עסמה חזרה חזרה הביתה, היא התחתנה והכל בסדר איתה.

<קריאה: הכל בסדר, התחתנה.

<יגאל עזרא: לא, היא חזרה חזרה הביתה, היא הייתה כמעט שנה וחצי במקלט.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את הטענה העיקרית שתמיד משמיעה המשטרה בנושא של רצח נשים או באופן כללי של רצח באוכלוסייה הערבית, שאחוזי הפענוח הם הרבה יותר פחותים מאשר אחוזי פענוח כלליים.

<יגאל עזרא: אבל אנחנו נמצאים במגמת שיפור.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה.

עאידה תומא סלימאן: הטענה הבסיסית היא חוסר שיתוף פעולה ואני כל הזמן טענתי שזה מן מעגל סגור כזה.

עאידה תומא סלימאן: ככל שפחות יש אמון יהיה פחות שיתוף פעולה.

עאידה תומא סלימאן: ככל שיש חוסר פענוח גם לא ירצו לדווח כי אף אחד לא מבטיח את שלום מי שמדווח.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני טענתי גם וכולנו טוענים שהמשטרה למשל רצתה להכות בארגוני הפשע בנתניה ובחדרה היא מצאה את הדרך.

עאידה תומא סלימאן: תוך שנתיים-שלוש היה מאבק מסיבי ביותר חיסלו והגישו כתבי אישום וניקו את השטח.

עאידה תומא סלימאן: זה שההדף הגיע לכפרים הערבים זה משהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: הפכנו אנחנו החצר האחורית של הפשע במדינה.

עאידה תומא סלימאן: ומי שהיו כאילו כנראה בשורה השנייה של ארגוני הפשע הפכו לשורה הראשונה והועתק המקום שלהם ככה שזה התפזר לכל האזור.

עאידה תומא סלימאן: אבל בכל זאת אני מאמינה שהמודיעין של משטרת ישראל הוא מהמודיעין הכי חזק.

עאידה תומא סלימאן: אולי באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה, יש מודיעין חזק שהוכיח את עצמו בתחומים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: למה המודיעין הזה לא מצליח בלי שיתוף פעולה להצליח במקרים האלה של רצח נשים.

<יגאל עזרא: קודם כל התשובה לשאלה הכוללת שלך זה אם יש מפכ"ל הוא יתן לך מענה לכל הסוגיות של הפשע בכלל- - -

עאידה תומא סלימאן: לא, הסוגייה של הפשע יש לנו ביום שלישי דיון עם המפכ"ל, תאמין לי אני אעלה את השאלות.

<יגאל עזרא: אני אדבר פרטני על הסוגייה הזו של האלימות כלפי נשים ומודיעין.

<יגאל עזרא: אני איש מודיעין.

<יגאל עזרא: אני איש מודיעין במהות שלי, אני מתחילת השירות שלי עסקתי במודיעין ובעודי במגזר הערבי.

<יגאל עזרא: המודיעין ב-99.

<יגאל עזרא: 9% מכל אירועי הרצח מצביע על הנאשם, אומר X זה החשוד.

<יגאל עזרא: מפה לתרגם את זה לראיות זה הקושי.

<יגאל עזרא: אם האירוע קורה עכשיו בתוך הבית, בסלון, בין החדר לחדר שינה למטבח בתוך המסגרת המשפחתית קשה מאוד לדעת את זה לפני.

<יגאל עזרא: יותר קל לדעת את זה אחרי כאשר שולחים אנשים אחרים בפנים.

<יגאל עזרא: אבל מפה עד לתרגם את זה לראיות - לבית המשפט הגענו עם תיק שלם, ראיות נסיבתיות מושלמות ואפילו הוגש כתב אישום שם.

<יגאל עזרא: בית המשפט לא הרשיע אותו.

<יגאל עזרא: אמר חבר'ה, זה לא מספיק.

<יגאל עזרא: אם את הולכת לסיפור של נאיד פיין עוואדי אבו רנא שנרצחה בשנת 2000 שמי שרצח אותה זה מחמוד אבו גאנם.

<יגאל עזרא: הבנאדם הזה בא והצלחנו להוכיח שהוא בנה לו אליבי, הצלחנו להוכיח שהוא הגיע בשעה X לדירה, אבל לא הצלחנו להוכיח שהוא זה שירה בקורבן.

<יגאל עזרא: ובית משפט שחרר אותו.

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע שבית משפט לפני כמה - - - המשטרה הגישה כתב אישום על רצח בלי גופה.

עאידה תומא סלימאן: והבנאדם נשפט ועד היום לא יודעים איפה הגופה של האישה.

עאידה תומא סלימאן: זה המקרה של נצרת.

עאידה תומא סלימאן: של נצרת שלקח אותה לצימר, רצח אותה שם - - -

<יגאל עזרא: יש גם מקרים כאלה אצלנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אין גופה, לא יודעים איך נרצחה - - -

<יגאל עזרא: אבל אני אגיד לך על בסיס מה הרשיעו אותו.

<יגאל עזרא: גם אצלנו היה אירוע כזה.

<יגאל עזרא: ברגע שבאו ומצאו את זירת הרצח וברגע שזיהו בתוך זירת הרצח כמות של דם כזו של הקורבן שהחוות דעת של הרופא אמרה שבמידה ובנאדם איבד כמות כזו של דם סביר להניח שהוא מת.

<יגאל עזרא: ומפה גם הייתה הרשעה של רצח.

<יגאל עזרא: גם בסוף הסיפור של אמירה מוכברג - - -

עאידה תומא סלימאן: זה לא המקרה.

<יגאל עזרא: אני רק אומר גם המקרה הזה אותו דבר.

עאידה תומא סלימאן: הם לא מצאו, הם לא ידעו.

<יגאל עזרא: גם אצל אמירה מוכברג לא מצאו.

עאידה תומא סלימאן: לא, הייתה תקופה שלא ידעו איפה היא נמצאת ורק לאחר כך ידעו.

<יגאל עזרא: זה של הדרום של רהט?

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: במקרה של רמלה ואני רואה שאתה נותן לו - - -

<דודי מירון: תראי, הנושא הזה של נשים מאויימות הוא נושא מאוד רגיש.

<דודי מירון: אנחנו מפקדי התחנות עסוקים בזה 24/7.

<דודי מירון: אני עושה הערכות מצב לנשים מאויימות אצלי בתחנה בסביבות שלוש הערכות מצב בשבוע לנשים מאויימות.

<דודי מירון: יש לי כרגע 72 נשים מאויימות בגזרת התחנה, מתוכן שלוש נשים ברמת סיכון גבוהה.

<דודי מירון: אנחנו עושים עליהן הערכות מצב יומיות.

עאידה תומא סלימאן: הן נמצאות בבתים שלהן?

<דודי מירון: לא.

<דודי מירון: הן מורחקות, הן בפיקוח שהן יהיו מורחקות.

<דודי מירון: חרף ההרחקה הן מתקרבות לגזרה ואנחנו משכנעים אותן ממש, בכוח, כי אין לי שום סמכות, שום סמכות בחוק לפעול כנגדן על מנת להרחיק אותן כדי לדאוג להן אז אני מתחנן אליהן.

<דודי מירון: ממש ככה.

<דודי מירון: ברמת מפקד תחנה שאני מביא אותן אליי למשרד אני מתחנן אליהן שלא יתקרבו לשטח, שיתרחקו מהשטח.

<דודי מירון: הסוגייה הזו בוערת בנו.

<דודי מירון: העניין הזה הוא עניין מרכזי.

<דודי מירון: זאת אומרת, עד כדי כך מרכזי שאני כדי להיות מפקד תחנה, זה פחות או יותר התפקיד, פחות או יותר התפקיד הכי קשה שאני חושב בכלל שקיים, בטח במגזר בעייתי כזה מעורב.

<דודי מירון: אני מנהל את התחנה בערוץ אחד ואני מנהל נשים מאויימות זה ערוץ שני.

<דודי מירון: זה רק השקעה.

<דודי מירון: נשים מאויימות זה פלח מרכזי ושאר התחנה פלח מרכזי שאני מנהל אותו.

<דודי מירון: ואני אומר לך שאנחנו פועלים כנגד אינספור מחסומים על מנת להצליח לטפל בנשים האלה.

<דודי מירון: ואישה מגיעה בלילה להתלונן ואני נותן הנחיה מהבית שאף אחד לא יתן לה ללכת לבד מהתחנה.

<דודי מירון: אני מחזיק אותה מתחנה בכוח, אני פוחד שהיא תצא מהתחנה.

<דודי מירון: היא רוצה להתלונן וללכת.

<דודי מירון: מחזיקים אותה בכוח, מלינים אותה בתחנה.

<דודי מירון: אני מגיע לתחנה בלילה ביחד עם הקצינים שלי ואנחנו עושים הערכת מצב, אנחנו מתקשרים ליגאל כי הוא המומחה מספר אחת לתחום הזה.

<דודי מירון: אנחנו מערבים אינספור גורמים.

<דודי מירון: מערבים בלילה את הרווחה והם מוצאים לה מקלט והיא מסרבת ללכת למקלט, היא מסרבת.

<דודי מירון: אני לא מצליח לשלוח אותה למקלט.

<דודי מירון: עכשיו יש מורכבות ואנחנו עושים הערכת מצב ואנחנו מבינים שאם היא תלך למקלט גם בזה יש בעיה.

<דודי מירון: יש בעיה כי המשפחה לא מוכנה שהיא תלך למקלט.

<דודי מירון: המשפחה, הצד הלכאורה מאיים - - -

עאידה תומא סלימאן: המשפחה אף פעם לא מוכנה - - -

<דודי מירון: בוודאי - - -

<יגאל עזרא: אחת הנשים עצרנו אותה לקחנו אותה לבית משפט, בית משפט גלגל אותנו מהמדרגות.

<דודי מירון: מה זה גלגל, אני אומר לך מה אני עושה - - -

<יגאל עזרא: אמרנו שאנחנו יודעים שהיא הולכת להרצח.

<דודי מירון: אני הולך לבית משפט למרות ובניגוד.

<דודי מירון: בניגוד להנחיות.

עאידה תומא סלימאן: אז למה - - - של - - -

<דודי מירון: הנושא הזה בחקירה.

<יגאל עזרא: אחרי ש- - - אנחנו נגיד לך.

<דודי מירון: הפעולות של המשטרה נבדקו.

<דודי מירון: אנחנו עשינו את הפעולות שלנו באופן מושלם.

<דודי מירון: אני לא אפרוס את זה כאן.

<דודי מירון: אני מפקד התחנה, אני עשיתי את הפעולות.

<דודי מירון: מושלמות.

<דודי מירון: אם אני הייתי צריך לעשות 100%, עשיתי 250%.

עאידה תומא סלימאן: היה אפשר להוציא צו.

<דודי מירון: אני רוצה להגיד לך משהו קטן.

<דודי מירון: אם יש פער אחד שהיה עוזר לנו, ואני נקלע כל הזמן, בסוף בסוף בסוף אני מגיע לשם, אילו הייתי יכול בחוק להגיד לה, גברת, חרף ההתנגדות שלך את הולכת למקלט, נקודה.

<דודי מירון: להגיע לבית משפט ובבית משפט אני אציג לו את הנסיבות, אני אגיד לו פה יש רמת סיכון גבוהה, אני מבקש, תכניס אותה למקלט.

<דודי מירון: אם הייתה לי אפשרות כזו זה כלי שהיה עוזר לנו מאוד.

<ציפי נחשון גליק: בואו נייצר כלי כזה, יש לי הצעה.

<דודי מירון: לפני שאנחנו קופצים.

<ציפי נחשון גליק: בתחנת המשטרה לשים קראוון, אנחנו - - - את הטיפולים, הם ישמרו עליה לכמה לילות.

<ציפי נחשון גליק: לכמה לילות עד שנשכנע את ה- - - אני מדברת על נערות וצעירות.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו לפעמים עסוקים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני תמיד עמדתי מול מנהלות המקלטים שלי ואמרתי להן, אין דבר כזה שאישה קמה ואומרת אני עוזבת ואתן מחתימות ככה.

עאידה תומא סלימאן: תסחבו את זה ארבעה-חמשה ימים, אולי אפילו לשקר לה.

עאידה תומא סלימאן: רק תסחבו שיעבור לה, שיעבור לה כי זה הרבה פעמים זה החלטה לא רציונלית - - -

<דודי מירון: אני מפקד תחנת משטרה - - -

עאידה תומא סלימאן: המקרה של הצעירה הזאת הייתה - - - זה לא אישה ולא מהילדים, היה אפשר להוציא צו בית משפט במקרה הזה.

<יגאל עזרא: תרשו לי בבקשה, במקרה הזה בואו נראה שיהיה כתב אישום ואת תראי שזה לא המקרה שאתם מדברים.

<יגאל עזרא: אתם ניזונים ממשהו וזה בכלל משהו אחר.

<יגאל עזרא: בואו לא נדבר על זה פה.

<יגאל עזרא: כשתבינו את התמונה תביני שהמקרה מאוד מאוד עדין פה.

<יגאל עזרא: אנחנו נמצאים ממש כפסע לפני הגשת כתב אישום אז בואו נחכה קצת עם זה.

<יגאל עזרא: אני רוצה - - -

עאידה תומא סלימאן: עם כתב אישום, בלי כתב אישום, נערה מתחת לגיל 18 מתלוננת על אלימות בבית ומרגישה סכנה עד כדי כך שתגיע למשטרה מוציאים צו.

<יגאל עזרא: סליחה, אבל זה לא המקרה.

<יגאל עזרא: אחרי שתשמעי את תביני שזה לא המקרה.

<יגאל עזרא: אני רוצה להגיד לך משהו לגבי מה כן אנחנו עושים.

<יגאל עזרא: אפשר גם ללכת לנשים, למשפחות אחרות, גם לנשים שהצלנו אותן והכנסנו אותן למעגל החיים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שיש כאלה שהצלתם, אני לא באה להגיד, אני בטוחה - - -

<דודי מירון: זה לא שיש כאלה שהצלנו, 98% - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על ה-2% אתה יודע מה.

עאידה תומא סלימאן: כי אני יודעת שזה התפקיד.

עאידה תומא סלימאן: להציל את מי שאתם - - - כמו שהיה התפקיד שלי כשניהלתי בעמותה, ואני תמיד אמרתי את זה, כולם מדברים על האישה הנרצחת אבל אני רוצה גם להוסיף ולדבר על האלפים שהצלנו אותם.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא יכול להיות ואני מדברת, תשמע, אני כשבאה לדבר על הנושאים האלה אני לא הכרתי אותך לפני שהגעתי לפה, נכון?

עאידה תומא סלימאן: אין לי שום דבר אישי.

עאידה תומא סלימאן: אני באה לדבר כי כל פעם שיש מקרה של רצח אישה שהיה אפשר למנוע אותו ואפילו שלא ידענו עליו זה מקומם ומצער, זה משהו שאי אפשר לתאר.

עאידה תומא סלימאן: ועוד לדעת שהייתה תלונה זה פשוט לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע מה, היום אני נפגשתי עם נשים ואני אדבר איתך אחרי הישיבה כי זה לא לפרוטוקול וזה לא - - - יש מקרה ספציפי שאני רוצה לדבר איתך - - -

<יגאל עזרא: מכיר אותו גם.

עאידה תומא סלימאן: מכיר אותו.

עאידה תומא סלימאן: כשאני יושבת עם אישה ואני יודעת שהיא בסכנה וכשהיא באה להתלונן ולא מקבלים את התלונה או מקבלים את התלונה והיה אפשר להוציא צו ולא מוציאים צו כמו במקרה הזה זה משגע אותי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולה לשבת בשקט על דבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: זה התפקיד שלי לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע מה, - - - בתפקיד, לא חשוב לי מה התפקיד, זו החובה המוסרית שלי לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אז במקרה הספציפי אני מאוד מקווה שיהיו כתבי אישום בקרוב מאוד.

<דודי מירון: וגם את תבדקי את הפעולות ואת תראי שאנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: ואני מתעקשת לבדוק את הפעולות כי יש מישהי שהיא קטינה.

עאידה תומא סלימאן: היה אפשר להוציא צו בית משפט ולשלוח אותה לג'וליס.

<ציפי נחשון גליק: אבל בואי אני רוצה להתייחס לזה, כמה מקרים אין מקומות בג'וליס לשלושה לילות.

עאידה תומא סלימאן: מה?

<ציפי נחשון גליק: את היית מוציאה צו ואז היינו אומרים לך שאין מקום בג'וליס, לחכות יומיים שלושה - - -

עאידה תומא סלימאן: את אומרת לי?

<ציפי נחשון גליק: לא, ולא יפתחו עכשיו עוד ג'וליס.

<ציפי נחשון גליק: כי אני אומרת לך אין מקום לעוד ג'וליס.

<ציפי נחשון גליק: לכן אם אתה אומר שאם היה בידיים שלך לשמור עליה עוד יומיים.

<ציפי נחשון גליק: אני רוצה - - - לצאת מהכל - - -אני אומרת לך, אני אומרת לך, יש שני מקלטים ולפעמים לוקח יומיים, שני לילות לשכנע אותה לבוא מתוך הסכמה למקלט כדי להגן על החיים שלה.

<ציפי נחשון גליק: אז אני צריכה את השניים-שלושה לילות האלה כי לפעמים אומרים כשבג'וליס, כמה פעמים שמעת שבג'וליס - -

<יגאל עזרא: יותר מדיי.

<ציפי נחשון גליק: - - אין מקום בזמן אמת.

<ציפי נחשון גליק: וזה התפנה אחרי שלושה ארבעה לילות.

<יגאל עזרא: הלנו פה נשים אצלנו בתחנה יומיים.

עאידה תומא סלימאן: אז זה מה שהיא אומרת, היא מדברת על פתרון ביניים.

<דודי מירון: את יודעת איפה הן ישנות ב- - - אצלי על הספסל - - -

עאידה תומא סלימאן: - - - אני לא רוצה על הספסל ואני יודעת סיפורים כאלה - - -

<ציפי נחשון גליק: לא על הספסל, זה מה שאני רוצה להציע - - - נהפוך אותו לבית יפה ובלית ברירה כשאתה אומר, אני מפחד עליהם זה תלוי בי אני רוצה להגן עליה - - -

<יגאל עזרא: ישנים אצלו בבית.

<ציפי נחשון גליק: לא צריך גם אני לוקחת אליי הביתה, יגאל - - -

עאידה תומא סלימאן: אסור לכם לקחת הביתה, אסור לכם, אפילו לשוטר אסור לו לקחת הביתה.

<ציפי נחשון גליק: לכן אני אומרת בואו נצא מהקופסא וננסה לייצר פתרון שיהיה לנו קראוון יפה, מכובד עם שני חדרים - - -

<דודי מירון: הוא יהפוך למקלט.

<ציפי נחשון גליק: לא יהפוך למקלט.

<ציפי נחשון גליק: אני מבטיחה לך לא יותר משבוע ימים.

<ציפי נחשון גליק: לא יותר.

<ציפי נחשון גליק: אני מתחייבת לגבי נערות וצעירות שזה לא יהפוך למקלט.

עאידה תומא סלימאן: ציפי, אני אומרת לך, קיימתי דיון בנושא של טיפול בנערות במצוקה ערביות לאחר מסמך מאוד רחב של הממ"מ בכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים הבולטים היו שאין מסגרות חוץ ביתיות ושהמשרד החליט לפתוח מסגרות בקהילה לנערות ערביות ואני באתי וטענתי באותו דיון, ואני שלחתי גם כן למשרד שבמקרים של נערות ערביות במצוקה, במיוחד שהן מאותרות רק בקצה של הסיכון ולא מתחילת הדרך בגלל המחסור.

עאידה תומא סלימאן: תראי, ברמלה, בלוד, מי יאתר נערה במצוקה - - -

<ציפי נחשון גליק: מאתרים, זה לא נכון, אבל מאתרים.

עאידה תומא סלימאן: אלה שמגיעות אלינו.

<ציפי נחשון גליק: אבל גם אלה שמגיעות לא תמיד נמצא להן הפתרון האופטימלי.

עאידה תומא סלימאן: ואז מגיעות בקצה הרצף ואז קשה למצוא להן מקום - - -

<ציפי נחשון גליק: זו היתה יכולה להיות עוד תכנית על המדף, לא צריכה להתאים לכולן.

עאידה תומא סלימאן: טוב, אנחנו נצטרך לדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: זה יכולה להיות הצעה נדבר על זה משהו בחסות דירת חירום - - -

<ציפי נחשון גליק: כן- -

עאידה תומא סלימאן: - - משהו כמו דירת חירום.

<ציפי נחשון גליק: ללילה, שניים, שלושה לילות.

עאידה תומא סלימאן: ואני מעדיפה בדירת חירום לא שתהיה איזשהו קראוון בחצר האחורית של המשטרה אלא דירת חירום, מסתור, אף אחד לא יודע עליה, המשטרה מגיעה, הטיפול שם הוא של העובדים הסוציאליים - - -

<ציפי נחשון גליק: שוטר שומר שם לא עובד סוציאלי - - -

עאידה תומא סלימאן: ציפי, תיכף נדבר על זה, בסדר.

<ציפי נחשון גליק: והייתי פותחת עוד פעם את האופציה למשפחות חסות למקרים כאלה שאנחנו יודעים.

<ציפי נחשון גליק: איך אתה אומר לפעמים הדרך חזרה - - -

<יגאל עזרא: יש, יש, המשפחות האלה קיימות אבל זה במקרים מאוד מאוד עדינים - - -

<ציפי נחשון גליק: בסדר, אוקיי, אז גם לפתוח את זה יותר לא רק פה ברמלה לוד אלא באמת בכל הארץ.

<ציפי נחשון גליק: לחשוב על מאגר כזה של משפחות וגם שימוש בתכנית להגנת עדים.

עאידה תומא סלימאן: כל העניין של משפחות חוסות זה חייב להיות מחוץ לזירה, זה לא - - - שיהיו בתוך הקהילה - - -

<ציפי נחשון גליק: לכן אני אומרת זה צריך להיות פתרון ארצי.

עאידה תומא סלימאן: אבל שלא נהפוך כמו התכנית בנגב שמעבירים את הנשים לשכם ומשלמים - - -

<יגאל עזרא: את מכירה את מכללת הגליל בעכו?

<יגאל עזרא: אני פניתי אליהם אז לפני ארבע או חמש שנים וביקשתי מהם שהם יעזרו לי, שיקלטו נערות צעירות שם שגם ילמדו וגם יהיה להם את המקום לשהות בו.

<יגאל עזרא: זה פרוייקט שהתחיל - - -

עאידה תומא סלימאן: וזה התקבל?

<יגאל עזרא: זה יתקבל.

<יגאל עזרא: אנחנו נמשיך את זה וזה יתקבל.

<יגאל עזרא: אלה הרעיונות בסופו של דבר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תרצו שאני אעזור לדחוף את הנושא שם אני גם אעשה את זה.

עאידה תומא סלימאן: אבל השאלה אם הן יהיו מוגנות שם.

עאידה תומא סלימאן: כי רודפים אותן עד - - -

<יגאל עזרא: יהיו מוגנות.

<יגאל עזרא: ברגע שנמצאות ומשתפות פעולה ונכנסות לתוך המסגרת ולא מתבלטות כלפי חוץ יש מקומות שאפשר לעזור להן.

עאידה תומא סלימאן: כל עוד תכנית שלא תהיה תכנית הגנה מתאימה גם במשטרה, לא רק תכנית עדים ועדות אלא תכנית לנשים מאויימות אנחנו פעם השתמשנו במקלט החברתי בקנדה בנושא הזה.

<יגאל עזרא: נכון, עדיין.

עאידה תומא סלימאן: וגם עכשיו מנסים.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אתם המשטרה מטפלת ב- - -

<יגאל עזרא: אני לפני זה הכנסתי שתי נשים שם למשפחה שם, כי זה מדינת רווחה.

עאידה תומא סלימאן: אבל כל הנושא של חיזוק המודיעין בלפני.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על אחרי.

עאידה תומא סלימאן: על אחרי אני מבינה שאתם צריכים ראיות אבל בכל זאת אני חושבת שככל שהמודיעין פועל ושם בסדר העדיפות שלו לאסוף את המידע על המאיימים ועל הכשלים שלהם ולהכות במשפחות הפשע.

עאידה תומא סלימאן: אני הזכרתי את זה בבוקר, היה מפקד תחנה פה ברמלה שהתחיל פיילוט לשנה אחת שהוא התלבש על משפחות הפשע, התלבש על משפחת אבו גאנם.

עאידה תומא סלימאן: כנראה לקח להם שנה - - - לפה אבל באותה שנה לא נרצחה אף אישה.

<יגאל עזרא: אבו גאנם זה רמלה לא לוד.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, ברמלה, שכחתי כבר איפה אני יושבת מרוב שהיינו בחדרים.

עאידה תומא סלימאן: אבל ברמלה היה מפקד תחנה שעשה - - - והפיילוט נכתב עליו וסוקר אפילו בתקשורת.

<יגאל עזרא: מי זה - - - שטיין?

עאידה תומא סלימאן: לא זוכרת את השם כבר אבל אני זוכרת אז עוד הייתי בנושא של פעילות חברתית.

עאידה תומא סלימאן: והוא ממש התמקד בהם, הוא ממש התלבש עליהם.

עאידה תומא סלימאן: כל אדם מהם היה שוקל מאה פעמים לצאת מהבית כי הוא היה עוצר אותם בדרך והוא היה עושה חיפוש על המכוניות שלהם ונותן להם דו"חות וממש, עשה להם סיוט.

עאידה תומא סלימאן: הם הבינו שהם תחת משקפת ובודקים את הצעדים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: ותוך שנה הצליח לא להיות אף מקרה רצח.

עאידה תומא סלימאן: המקרים של רמלה ולוד, אני אומרת לכם, מ-95 זה מקרה שהנשים יודעות שהן על הכוונת והן אומרות את זה.

עאידה תומא סלימאן: במפגשים איתן הן אומרות לי, מרגישות איך פעם היו אומרים ברווזים האלה שמשתמשים בהם כמטרות, הנשים יודעות.

עאידה תומא סלימאן: וכל אחת יודעת שהיא מאויימת וכל אחת יודעת מה רמת המסוכנות שלה.

עאידה תומא סלימאן: והן לא מרגישות שהן יכולות לפנות.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד כאשר אני שומעת ממישהי שאתם מגדירים אותה באיום, אתם.

<יגאל עזרא: צריך לראות עוד פעם את רמת האיום, מה בדיוק האירוע שקרה שם, זה מקרה פרטני.

עאידה תומא סלימאן: אני אספר לך - - - גם כן.

<נפתלי יעדץ: יש עוד דרך לפנות חוץ מלהגיע לתחנה?

<נפתלי יעדץ: כי לפעמים להגיע לתחנה - - -

<יגאל עזרא: לרווחה.

עאידה תומא סלימאן: זה כבר סימון.

<נפתלי יעדץ: לא, גם להגיע לרווחה זה כבר סימון.

<יגאל עזרא: אז הן מתקשרות גם לאיש מודיעין, הן מתקשרות 100 ואנחנו יוצרים איתן קשר.

<יגאל עזרא: יש מקרים כאלה, לא כולן מגיעות.

<יגאל עזרא: לא לכולן נפתח גם תיק חקירה.

<יגאל עזרא: יש כאלה שהם אומרות אנחנו מאויימות ולא פותחים תיק חקירה.

<יגאל עזרא: לא נהיית חקירה או קוראים לרווחה, מזמינים אותך למקלט בלי חקירה, בלי עצורים, בלי חשודים למקלט.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמח לקבל את המצגת גם כן לצרף אותה למידע שיש לנו.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני שלחתי לשר הבט"פ ביקשתי ממש עשיתי רשימה של כלל הנשים שנרצחו בשני העשורים האחרונים וביקשתי, דווקא בנושא של רמלה לוד יש לי בדיוק תשובה, זה מנובמבר 2016, היו 21 מקרי רצח מ-2013 נכון?

<דודי מירון: מ-13 עד 16?

עאידה תומא סלימאן: נתוני תיקי עבירות רצח והריגה כלפי נשים לשנת 2013 בפילוח דת לא יהודי בערי לוד ורמלה: סך הכל תיקים בשנת 2013 21 תיקים, תיקים סגורים 12, מהם הוגשו 7 תיקים כתבי אישום.

עאידה תומא סלימאן: ברמלה 9 מקרים, בלוד 12 מקרים.

עאידה תומא סלימאן: בחקירה 4, בפרקליטות תביעות 4, בתהליך סגירה 1.

עאידה תומא סלימאן: כלומר - - -

<קריאה: זה נתונים של ה- - -

עאידה תומא סלימאן: זה נתונים של שר הבט"פ.

<יגאל עזרא: אין מצב.

<יגאל עזרא: 2013-2016 21 נשים נרצחו.

<קריאה: גם הריגה - - -

<יגאל עזרא: מה פתאום - - -

<קריאה: ערביות?

<יגאל עזרא: זה לא הגיוני.

עאידה תומא סלימאן: אז השר שלכם לא מעודכן מה אני אגיד.

<יגאל עזרא: לא יודע, אני לא יודע מי נתן את הפרטים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך זה חתום על ידי השר לביטחון פנים.

<יגאל עזרא: אולי זה בכל הארץ.

עאידה תומא סלימאן: לוד רמלה 9 מקרים - - - לא, שנייה, החל משנת 86.

עאידה תומא סלימאן: אבל למטה כתוב בשנת 2013 - - -

<יגאל עזרא: רציתי לשים תעודה וללכת הביתה.

עאידה תומא סלימאן: באופן ממוחשב את נתוני הרצח הנשים בחלוקה המתבקשת החל משנת 2013 ועל כן נעשתה בדיקה לנתונים שהתבקשו בשאילתא על פי השנה הזו.

עאידה תומא סלימאן: כלומר על שנת 2013.

עאידה תומא סלימאן: כי לפני זה לא היה להם פילוחים במחשב.

<יגאל עזרא: אין מצב כזה.

<יגאל עזרא: יש לך פה בעשור מ- - -

עאידה תומא סלימאן: אולי בגלל שאני ערבייה אני לא מבינה הבנת הנקרא.

עאידה תומא סלימאן: תסתכלי ותקראי.

<יגאל עזרא: זה בעשר שנים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: אז הנה אני אומרת לך, תשמע.

<דודי מירון: בשלוש שנים לא הייתה כמות כזאת.

<יגאל עזרא: מה פתאום, מה קרה לך- - -

<דודי מירון: זה היה קופץ לך, את היית מזדעקת.

<דודי מירון: הנתון הזה מייד היה קופץ לך לעין בלי לבדוק את זה.

עאידה תומא סלימאן: מ-2103 אלה התיקים שניזונו בתוך המערכת הממוחשבת.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהיה מקרה - - - אני עשיתי משהו אחר, בגלל שזה לא הבנתי ספציפית מה קורה אני היום ביקשתי ב-2000 לפחות 15 - - - 16 אני רשמתי את השמות של הנרצחות, לא רק אצלכן, באופן ארצי, וביקשתי שעדיין - - - למידע איפה עומדת החקירה בכל תיק ואם סגרו תיקים - - -

<יגאל עזרא: פנית - - -

עאידה תומא סלימאן: כן אני מחכה לתשובה.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שהועבר אליו המידע אך הוא צריך לחתום על המידע הזה.

<נפתלי יעדץ: יכול להיות שבגלל שהוסיפו את המילה הריגה - - -

<ציפי נחשון גליק: זה סך הכל תיקים משנת 2013.

עאידה תומא סלימאן: אז הבנתי נכון.

<ציפי נחשון גליק: רמלה 9 ולוד זה 12.

עאידה תומא סלימאן: אז - - -

<קריאה: זה שאילתא - - -

עאידה תומא סלימאן: זו תשובה של השר והוא חתם עליה וחיכיתי כי רצו להיות בטוחים בנתונים ו- - - טוב אני חושבת שאחת הבעיות העיקריות שעכשיו לא - - - אני יודעת שהערכת המסוכנות שלכם היא שונה מהערכת המסוכנות של הרווחה.

<יגאל עזרא: מי שקובע מסוכנות זה משטרה לא רווחה.

עאידה תומא סלימאן: אני התכוונתי למבחן הערכת המסוכנות.

עאידה תומא סלימאן: אתם יש לכם משהו שהוא שונה מהשאלון שלהם.

עאידה תומא סלימאן: זה שני דברים שונים.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה בסופו של דבר, כאשר אתם יושבים, אתם עושים השוואה בין השניים?

עאידה תומא סלימאן: אתם מגיעים לסיכומים?

<יגאל עזרא: זה ישיבה משותפת עם רווחה.

<יגאל עזרא: זה בסופו של דבר כל זה בהסכמה.

<יגאל עזרא: יש מסמך של רווחה, יש מסמך של משטרה, יש דיון משותף ויש קביעה.

<יגאל עזרא: אין דבר כזה ש- - -

<קריאה: דיון חודשי מסודר וכל ניירת שנכנסת אוטומטית אנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לדבר איתך על שני דברים אם אפשר.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכם.