ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 753, 2017-07-05 09:55

משה גפני: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 35) (מתן הודעה בדבר הכוונה להגיש תביעה נגד צד שלישי כתנאי להגשתה) התשע"ז-2017.

משה גפני: חבר הכנסת אורי מקלב, היה לכם דיון עם הממשלה לגבי ההצעה הזאת.

משה גפני: אנחנו דיברנו בישיבה בקריאה הראשונה, והיו לנו כמה הסתייגויות לגבי העניין הזה.

משה גפני: מה סיכמתם?

אורי מקלב: בעצם, הסתייגויות שהוועדה ברשותך לא הסכימה להסכמות שלנו, האם יש אפשרות?

אורי מקלב: החוק בא ואומר שלפני שאנחנו נתבעים או אחרי שתובעים מישהו לבית משפט, צריך להודיע לו שאנחנו עומדים לתבוע אותך, ואם אתה רוצה להתדיין איתנו, אנחנו מוכנים להתדיין וזו הכתובת שלנו.

אורי מקלב: אנחנו יכולים להתדיין כדי שלא יהיה המפגש הראשון שלהם בבתי משפט, שזה מטיל על הנתבע הוצאות גדולות וגם מטיל עומס על בית המשפט.

אורי מקלב: וכמו שצריך להיות דרך העולם.

אורי מקלב: דרך המלך היא כזו שכשאתה בא לתבוע מישהו, אתה אומר לו: אני תובע אותך - - -

מיקי רוזנטל: אני מתריע, התרעה.

אורי מקלב: מתריע, התרעה, אני - - - להתדיין.

אורי מקלב: - - - דרך המלך.

אורי מקלב: דרך המלך זה לא בית המשפט.

אורי מקלב: בית המשפט זה כשלא מגיעים להבנות בעניין הזה.

אורי מקלב: ולכן אנחנו באנו עם תכניות שגם מטילות על הנתבע עכשיו הוצאות מיותרות, שיכול להיות שהוא מסכים או לא מסכים או יכול להיות שהוא יכול להעביר להם העברה, כשהוא בכלל לא קשור לעניין ועוד דברים וכדומה.

אורי מקלב: אתה, בהצעת החוק הראשונה, דיברנו שלפני, במקום - - - לפני פנייה לבית המשפט.

אורי מקלב: ההסכמות שאנחנו הגענו, שזה לא יהיה.

אורי מקלב: שיש אפשרות, אבל צריך לעשות את - - -.

אורי מקלב: אפשר לפנות לבית משפט.

אורי מקלב: לא רוצים לסגור דלת בפני כל תובע בבית המשפט, לא רוצים להתנות שום משום התניה.

אורי מקלב: ואתם כחברי ועדת הכספים חשבתם ואתה כיושב ראש חשבתם: לא, אי אפשר.

אורי מקלב: מה פתאום ללכת לבית משפט, על אף שיש סנקציה.

אורי מקלב: זה נשאר פתוח בחלק הזה.

אורי מקלב: אני לא חושב שייגמר באותו, והממשלה לא מסכימה להרחבה שהוועדה ביקשה.

משה גפני: אבל זה עבר - - - בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: אתם הגשתם - - - בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: בקריאה ראשונה זה עבר.

אורי מקלב: - - - את זה כאן.

מיקי רוזנטל: כן, אנחנו הצבענו על זה.

משה גפני: נכון.

אורי מקלב: עכשיו, צריך להחליט על זה.

אורי מקלב: בעצם, אפשר לחדד את הנושא.

מיקי רוזנטל: אני גם לא הבנתי - - -

אורי מקלב: יש עוד תוספת שדווקא מצד הממשלה.

אורי מקלב: החוק בא ומדבר רק על אדם פרטי.

אורי מקלב: דהיינו, חברה – לא אדם פרטי.

אורי מקלב: אדם פרטי יכול ללכת מיד לבית המשפט.

אורי מקלב: אין לנו היום מניעה.

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: תאגיד.

אורי מקלב: זה לא חוק.

אורי מקלב: זה חוק שאתם תעשו, חדש.

אורי מקלב: תאגיד.

אורי מקלב: גם לא תאגיד מול תאגיד.

אורי מקלב: מול אדם פרטי.

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: רק תאגיד מול אדם פרטי.

אורי מקלב: בהנחה שאדם פרטי, אין לו את היכולות המשפטיות.

אורי מקלב: אני מבין שהממשלה ראתה שזה טוב, והיא אומרת: לא.

אורי מקלב: גם היום החברות הולכות מיד לבית המשפט.

אורי מקלב: למה להרתיע?

אורי מקלב: אנחנו יכולים גם את החברות לחייב קודם.

אורי מקלב: אנחנו מוכנים לדבר הזה.

אורי מקלב: יש בזה גם הרבה היגיון שגם החברות.

אורי מקלב: אנחנו לא העזנו ללכת עד שם, אבל אם גם היום אנחנו אומרים לחברות: אל תלכו אחת מול השנייה.

אורי מקלב: קודם כל, תודיעו אחת לשנייה, תדברו אחת עם השנייה – אנחנו כמציעים שמחים על ההרחבה הזאת.

אורי מקלב: ואני מבין שזאת הצעה של הממשלה להרחיב.

אורי מקלב: הממשלה היום רוצה להציע להרחיב לא רק כשזה מדובר על תאגיד מול אדם פרטי, אלא גם תאגיד מול תאגיד.

אורי מקלב: קודם כל, תדברו.

מיקי רוזנטל: הם רוצים להרחיב את זה בחוק שלך?

אורי מקלב: כן, בחוק הזה.

<גיל סלומון: - - -

מיקי רוזנטל: את זה הבנתי.

מיקי רוזנטל: הרי זה סותר את עמדתם העקרונית.

אורי מקלב: לא.

<קריאה: לא - - -

אורי מקלב: אבל בלי לנעול את הדלת לבית המשפט.

מיקי רוזנטל: אני הבנתי.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על משפט אחד בהרחבה, שאם לא תעשה את זה ככה וככה

<גיל סלומון: אתם דיברתם על עיקרון ההדדיות - - -

אורי מקלב: אבל יש לך עוד נושא אחד שגם אם אנחנו נותנים לביטוח - - -

<גיל סלומון: הרי אם הם מרחיבים את זה, אז זה בכלל מגיע - - -

אורי מקלב: - - -

<גיל סלומון: אם מרחיבים את זה לחברות ולעיריות ולמדינה - - -

<אייל לב ארי: לא, לא, לא, לא, לא - - -

<גיל סלומון: לפי ההרחבה שלהם.

<אייל לב ארי: - - -

<גיל סלומון: אבל לא כלפי פרטים.

<גיל סלומון: הם רוצים כלפי - - -

<אייל לב ארי: - - - "מבטח יודיע בכתב לצד שלישי שאינו מבוטח - - -".

<גיל סלומון: ואם זו מדינה?

<גיל סלומון: אם זו עירייה?

<אייל לב ארי: - - -

<גיל סלומון: מה, אם עירייה תובעת ראש עיר, היא צריכה להודיע לצד ג' או - - -? לא.

<אייל לב ארי: אבל כאן מדובר - - -

<גיל סלומון: - - - לפי ההרחבה שלהם אני צריך להודיע 30 יום לפני לעירייה או למדינה שאני תובע אותן בצד ג'?

<גיל סלומון: נו, זה לא סביר.

<ירון גולן: גם בנוסח לפני ההצעה - - -

<גיל סלומון: לא.

<גיל סלומון: בנוסח לפני ההצעה הם דיברו פה על פרטי, על אדם פרטי, - -

<ירון גולן: - - -

<גיל סלומון: - - אבל הרציונל שלהם היה - - -

<אייל לב ארי: - - - שאינו מבטח.

<ירון גולן: שלא מבטח.

<גיל סלומון: שאינו מבטח, אבל - - -

<אייל לב ארי: כלומר, הרציונל היה - - - דיברנו על לא מבטח.

<גיל סלומון: כן, אבל תבינו את המשמעות של זה.

<ירון גולן: אין שינוי - - - שאתה מדבר - - -

<גיל סלומון: אז אנחנו צריכים להבהיר את זה, כי יש פה איזו בעיה בהבנה שלנו את הסעיף הזה.

<גיל סלומון: - - - שגם יש פה איזה רציונל שהוא קצת תלוש.

מיקי רוזנטל: אתם יודעים כמה תביעות של עסקי ביטוח - - -?

משה גפני: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, שנייה, אני התנתקתי.

משה גפני: אם אפשר עוד פעם.

משה גפני: אז מה הוויכוח עם הממשלה?

אורי מקלב: אין ויכוח.

אורי מקלב: בקריאה ראשונה הוחלט שזה לא צריך.

אורי מקלב: דהיינו, לפני שניגשים לבית המשפט, אין ברירת מחדל או שיש גם וגם זה, גם את האפשרות הזאת, אלא אי אפשר לגשת לבית המשפט - - -

<קריאה: צריך להתריע.

אורי מקלב: הממשלה עדיין לא מסכימה לחלק הזה.

משה גפני: למה?

<ירון גולן: לא, לא.

<ירון גולן: הממשלה הציעה איזושהי הצעה.

משה גפני: מה?

<ירון גולן: - - -

<הילה דוידוביץ': כן.

<הילה דוידוביץ': הייעוץ המשפטי הציע איזושהי הצעה.

משה גפני: שם ותפקיד.

<הילה דוידוביץ': הילה דוידוביץ' ממשרד המשפטים.

משה גפני: כן.

משה גפני: מה הצעתם?

<הילה דוידוביץ': הייעוץ המשפטי הציע איזשהו נוסח, שהוא מבחינתנו מקובל – הנוסח שהוצע לקראת הדיון.

משה גפני: מה נוסף?

מיקי רוזנטל: מה הוא אומר, עוד לפני שאתה מקריא?

מיקי רוזנטל: אתה יכול להסביר לנו?

מיקי רוזנטל: אני לא מכיר את זה.

<אייל לב ארי: הנוסח בעצם חוזר לחובה להתריע על כוונה להגיש תביעה 30 יום לפחות לפני הגשתה, כדי שבעצם יתקיים הרציונל של חבר הכנסת אורי מקלב, שהצדדים הפוטנציאליים להתדיינות יוכלו להתדיין ביניהם לפני שתוגש תביעה.

<אייל לב ארי: ככל שתוגש תביעה שלא בהתאם לכלל שאנחנו רוצים לקבוע, לבית המשפט יש סמכות לפסוק הוצאות לאותו - - - שלא עמד.

מיקי רוזנטל: גם היום יש לך.

<אייל לב ארי: נכון.

מיקי רוזנטל: גם היום יש לו סמכות.

מיקי רוזנטל: אין בזה שינוי.

<אייל לב ארי: לא.

<אייל לב ארי: הסמכות לפסוק הוצאות היא סמכות קיימת - - -

<לירון בנית: - - -

מיקי רוזנטל: בוודאי שיש לו.

מיקי רוזנטל: היא סמכות קיימת לבית משפט.

מיקי רוזנטל: מה, אתם רוצים ללמד אותי?

מיקי רוזנטל: נו, באמת.

<אייל לב ארי: לא, לא, לא, לא, לא.

<ירון גולן: לא ייעודי - - -

<הילה דוידוביץ': סמכות כללית.

מיקי רוזנטל: לא ייעודי, אבל יש סמכות.

<הילה דוידוביץ': יש משמעות - - -

<לירון בנית: - - -

<אייל לב ארי: בדיוק.

<אייל לב ארי: היא סמכות כללית.

מיקי רוזנטל: אבל היא סמכות כללית - - -

משה גפני: רגע, חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אתה כבר רץ קדימה.

משה גפני: ולכן מה ההצעה שלכם?

<אייל לב ארי: הסמכות שחבר הכנסת מיקי רוזנטל מציין היא סמכות כללית.

<אייל לב ארי: לפסוק הוצאות בכל עניין שבעצם - - -

מיקי רוזנטל: כן.

משה גפני: מה אתה מציע?

<אייל לב ארי: אנחנו מציעים פה לקבוע במפורש את הסמכות של בית המשפט כדבר שהוא יכול לבוא ולראות אם הוא מבחינת ההתנהלות.

<אייל לב ארי: זאת אומרת, זה לא דבר בסמכות הכללית שלו.

<קריאה: לא.

<אייל לב ארי: אלא לבוא ולהתייחס ספציפית להתנהלות הצדדים – האם בעצם הם התנהלו לפי הוראת החוק.

<אייל לב ארי: שהם בעצם ניסו.

<אייל לב ארי: לפני שהם ניגשו לבית המשפט, לפני שהוגשה התביעה הם ניסו בעצם לפתור ביניהם את העניין.

<אייל לב ארי: וככל שלא, ככל שהוא בעצם הגיש את התביעה בלי מכתב התרעה או בפחות מ-30 ימים, בית המשפט יגיד: אתם לכאורה בעצם הטרחתם אותי, כנראה לחינם.

<אייל לב ארי: אני - - - את זה.

אורי מקלב: אבל היושב ראש וגם חבר הכנסת מיקי רוזנטל אמרו שהאזרח בכלל לא יודע את זה.

אורי מקלב: מאיפה הם - - -?

אורי מקלב: הם אמרו שהוא בכלל לא ידע שיש לו זכות לתבוע את זה בגלל שהוא לא ידע שהם היו צריכים לקבל מכתב.

אורי מקלב: ומה הביא אותם למחשבה?

אורי מקלב: מכיוון שהאזרח לא ידע.

אורי מקלב: מתי בית המשפט יפסוק?

אורי מקלב: אם אותו אחד יאמר: למה לא - - -?

אורי מקלב: והוא בכלל לא ידע את זה שהוא היה צריך קודם.

אורי מקלב: הוא לא מודע, לכן אמרתם לו: אסור.

אורי מקלב: אי אפשר ללכת לבית המשפט.

אורי מקלב: ועל זה עוד אין תשובה גם בתיקון שלך.

אורי מקלב: אין שום - - - מה שאדם לא יודע בכלל - - -

מיקי רוזנטל: אדם לא היה - - - לא קיבל שום התרעה, הוא לא ידע שהוא נתבע, הוא לא ידע שחברת הביטוח - - -.

מיקי רוזנטל: עכשיו הוא פתאום מקבל.

משה גפני: וזה פותר את הבעיה?

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: הם בטח חוזרים - - -

משה גפני: מה?

אורי מקלב: הוא לא מקבל את הנוסח שלך, בעצם.

משה גפני: למה?

אורי מקלב: השורה התחתונה: הנוסח של היועץ המשפטי לא מקבל את מה שאתם - - -

משה גפני: אבל אני לא יודע - - -

אורי מקלב: אני אומר לך מה העמדה שלהם.

משה גפני: - - - זה לא פותר את הבעיה.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להסביר למה ההצעה הזאת - - -.

מיקי רוזנטל: אדוני, אני רוצה להסביר לך למה ההצעה הזאת לא טובה.

מיקי רוזנטל: ואני מבקש מכם גם להקשיב, כי זה חשוב מאוד.

מיקי רוזנטל: אישית, זה לא מקל על העומס של בתי המשפט.

מיקי רוזנטל: אתם יודעים כמה תביעות יש של חברות הביטוח במערכת המשפט בשנה?

מיקי רוזנטל: אתם יכולים להגיד את זה פה, לוועדה?

<לירון בנית: עשרות אלפים.

מיקי רוזנטל: עשרות אלפים.

מיקי רוזנטל: יפה.

מיקי רוזנטל: עכשיו, חלקן אולי לא היו מוגשות אם היינו עושים את הסייג הזה ומקלים על מערכת המשפט, שזאת מטרה קודם כל שלכם.

מיקי רוזנטל: של כלל האזרחים, אבל של משרד המשפטים.

מיקי רוזנטל: למה זה קורה?

מיקי רוזנטל: למה זה קורה?

מיקי רוזנטל: ולמה ההצעה שלכם היא לא טובה?

מיקי רוזנטל: כי זה לא כוחות.

מיקי רוזנטל: התאגיד או חברת הביטוח מגישה את התביעה ואומרת: אוקיי, אז יפסקו לי הוצאות 2,000 שקל.

מיקי רוזנטל: אדם פרטי קיבל מכתב כזה בלי שהוא קיבל התרעה – הוא לוקח עורך דין כי הוא לא מבין מהחיים שלו, וכבר נגרם לו נזק.

מיקי רוזנטל: הנזק נגרם לו.

מיקי רוזנטל: ואת זה אנחנו רוצים למנוע.

מיקי רוזנטל: אם אני משית עוד 2,000 שקל על חברת ביטוח בגין זה שהיא לא נתנה התרעה או שהשופט ישית עליה כמו שאתם מציעים, זה לא יעזור לאזרח הקטן שכבר כספו יצא על עורך דין.

<ירון גולן: אבל זה ההוצאות, אדוני.

<הילה דוידוביץ': זה אמור להתריע.

<ירון גולן: זה אמור וזה גם - - -

מיקי רוזנטל: לא, לא, זה לא שייך.

מיקי רוזנטל: תקשיב רגע, ידידי היקר, תקשיב עד הסוף.

מיקי רוזנטל: אחר כך תענה לי.

מיקי רוזנטל: הרי זה לא שייך אם התביעה צודקת או לא.

מיקי רוזנטל: יכול להיות שבסוף האזרח הזה יפסיד את התביעה והוא ישלם לעורך הדין כי הוא שילם לעורך הדין.

מיקי רוזנטל: זה לא הוצאות עורך דין.

מיקי רוזנטל: מה שאתם מבקשים להשית זה הוצאות על העובדה שהם לא הגישו התרעה טרם תביעה.

מיקי רוזנטל: זה מה שאתם מציעים.

מיקי רוזנטל: ואני אומר לכם: אתם לא מועילים בשום דבר.

מיקי רוזנטל: אחד, אתם לא מועילים בלצמצם את מספר התביעות בבתי המשפט שמתנהלות.

מיקי רוזנטל: שזה אינטרס של כולם פה, אני חושב.

מיקי רוזנטל: שחברות הביטוח עושות את זה בקלות.

מיקי רוזנטל: כי אזרח שמקבל תביעה הוא בסיטואציה אחרת.

מיקי רוזנטל: והן עושות את זה באופן שיטתי בשיטת מצליח הידועה של חברות הביטוח.

מיקי רוזנטל: אחד.

מיקי רוזנטל: שניים, זה לא שני גופים שמעמדם שווה.

מיקי רוזנטל: האזרח הזה - - -

משה גפני: אוקיי.

מיקי רוזנטל: הבנת?

משה גפני: כן.

מיקי רוזנטל: יופי.

מיקי רוזנטל: לכן, ההצעה הזאת לא טובה.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: אני לא מבין את הממשלה לחלוטין.

משה גפני: אני לא מבין מה בדיוק הבעיה.

משה גפני: לא הבנתי את זה בקריאה הראשונה, אני לא מבין את זה עכשיו.

משה גפני: אני רוצה רק להגיד מה אני לא מבין.

משה גפני: אולי תוכלי להסביר לי.

משה גפני: מה העסק שלכם עם כל העניין הזה?

משה גפני: אני בכלל אדם פרטי.

משה גפני: פתאום אני מקבל תביעה מבית המשפט.

משה גפני: לא ידעתי עליה כלום מראש.

משה גפני: אז קודם כל אני הולך לרופא לבדוק לחץ דם, אני מקבל הודעה מבית המשפט.

משה גפני: אני לא יודע מה.

משה גפני: אולי מאשימים אותי בריגול.

משה גפני: הרי אני לא יודע כלום.

משה גפני: בא חבר הכנסת אורי מקלב, ואני הצטרפתי אליו, ואנחנו אומרים: תודיעו 30 יום קודם שהולכת להיות מוגשת תביעה נגד האיש הזה, שהוא בכלל לא צד בעניין.

משה גפני: הוא צד שלישי.

משה גפני: הוא לא יודע את הדין ודברים.

משה גפני: תודיעו לו.

משה גפני: אל תלכו לבית המשפט לפני שאתם לא מודיעים לו שיש תביעה נגדך כצד שלישי.

משה גפני: או שתשלם או שנגיש תביעה לבית המשפט.

משה גפני: לא הבנתי אז, אני לא מבין היום מה אתם מתערבים בזה בכלל.

משה גפני: אנחנו המחוקקים.

משה גפני: אני לא מדבר פה על זה, אני מדבר סתם.

משה גפני: זה שירות לאזרח - - -

מיקי רוזנטל: זה גם לא פוגע בזכות העמידה שאתם כל כך עומדים עליו.

מיקי רוזנטל: מה - - -

משה גפני: כן.

מיקי רוזנטל: לא פוגע.

מיקי רוזנטל: זה לא פוגע.

משה גפני: עכשיו, מוסיף חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

משה גפני: אני דווקא בעד עומס על בתי המשפט, אבל אני מסכים איתו: יש עומס על בתי המשפט בתביעות אזרחיות של חברות הביטוח.

מיקי רוזנטל: עשרות אלפים בשנה.

משה גפני: אני יודע.

מיקי רוזנטל: עשרות אלפים.

משה גפני: אנחנו מקלים מהעומס הזה.

מיקי רוזנטל: זה מטורף.

<גיל סלומון: לא צד ג'.

<גיל סלומון: לא צד ג', חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: זה לא חשוב.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: לא חשוב.

מיקי רוזנטל: אתם אוהבים לתבוע.

משה גפני: הוא צודק.

מיקי רוזנטל: עזוב.

מיקי רוזנטל: נו, מה.

משה גפני: הוא צודק.

<גיל סלומון: - - -

מיקי רוזנטל: אתם אוהבים לתבוע.

מיקי רוזנטל: הרי יש לכם יועצים משפטיים בריטיינר, וזה עוד מכתב.

מיקי רוזנטל: עוד מכתב - - -

אורי מקלב: - - -

משה גפני: אתן, חברות הביטוח – היחיד ליד השולחן הזה שאני מבין אותו זה אותך.

משה גפני: אותך אני מבין.

משה גפני: אתה צריך עומס בבתי המשפט.

<גיל סלומון: לא.

משה גפני: אתה כן צריך.

משה גפני: תאמין לי.

משה גפני: אתה צריך בגלל שהפקיד אצלכם יקרא לאותו אחד, יגיד לו: תשמע, בית המשפט שמע וזה.

משה גפני: אתה חייב 1,000 שקל.

משה גפני: תיתן 2,500 שקל וגומרים עניין.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אני בעד סוכני הביטוח.

משה גפני: ממילא אני גם בעד חברות הביטוח.

משה גפני: אתה לא צד בעניין הזה.

משה גפני: ממש לא צד.

משה גפני: אנחנו רוצים להימנע מהתביעות האלה.

משה גפני: אנחנו רוצים להגיד: תדע לך שתוגש נגדך תביעה בעוד 30 יום.

משה גפני: תשלם עכשיו.

<גיל סלומון: בסדר.

מיקי רוזנטל: - - -

משה גפני: לכן, אני לא מבין על מה הוויכוח הזה.

מיקי רוזנטל: וגם בעניין של זכות העמידה, שכל כך - - -

משה גפני: כן, בדיוק.

מיקי רוזנטל: זה העניין שמטריד אתכם.

מיקי רוזנטל: שאתה אומר: אתה בעצם מרחיק אדם או חברה או תאגיד מהזכות לפנות לבית המשפט.

מיקי רוזנטל: אז אנחנו מוכנים להציע לכם ניסוח.

מיקי רוזנטל: ניסוח שלא ייפגע בעיקרון הזה, והניסוח יהיה כדלקמן.

משה גפני: - - - חבר הכנסת אורי מקלב צודק.

מיקי רוזנטל: הרי מה שמפריע להם זה העניין של זכות העמידה והפנייה לבית המשפט, שהיא זכות יסוד בדינה דמוקרטית, וזה בסדר גמור.

אורי מקלב: - - -

מיקי רוזנטל: וההצעה שלי היא כדלקמן: הגיש תאגיד גדול נגד אדם פרטי – אנחנו מדברים רק על המצב הזה – תביעה ללא התרעה, כן?

מיקי רוזנטל: יפסוק השופט – ותקשיב טוב עכשיו, וזו ההצעה – הוצאות לנתבע בסך של בין 1,000 שקלים ל-5,000 שקלים.

מיקי רוזנטל: הוא חייב מינימום 1,000 שקלים, מקסימום 5,000 שקלים.

מיקי רוזנטל: עכשיו בואו נראה אתכם גיבורים.

מיקי רוזנטל: זה לא מונע ממנו את זכות העמידה, אבל יש קנס קבוע בחוק.

מיקי רוזנטל: עכשיו, תגידו למה זה לא בסדר.

משה גפני: זה לא פותר את הבעיה.

מיקי רוזנטל: זה פותר את הבעיה.

אורי מקלב: אז הם כבר לא יעשו את זה.

מיקי רוזנטל: הם לא יעשו את זה סתם.

אורי מקלב: הם לא יעשו את זה.

<גיל סלומון: אבל בהצעת החוק הם לא כותבים פרטי.

<גיל סלומון: בהצעת החוק הם לא כותבים פרטי.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים פרטי.

מיקי רוזנטל: גם חבר הכנסת אורי מקלב רוצה תאגיד נגד אדם פרטי.

<גיל סלומון: פרטי.

<גיל סלומון: שיהיה פרטי.

מיקי רוזנטל: מאה אחוז.

מיקי רוזנטל: לא בין שני תאגידים וזה.

מיקי רוזנטל: בין תאגיד.

מיקי רוזנטל: תביעה של תאגיד.

משה גפני: עוד פעם.

משה גפני: זאת אומרת, יש תביעה בין תאגיד לבין צד שלישי – אזרח פרטי.

<גיל סלומון: כפרטי.

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: לא שלחו לו התרעה.

משה גפני: לא שלחו לו התרעה.

מיקי רוזנטל: לא שלחו לו התרעה.

משה גפני: והזמינו אותו למשפט.

מיקי רוזנטל: הזמינו אותו למשפט.

מיקי רוזנטל: השופט חייב לפסוק לו על אי התרעה.

מיקי רוזנטל: על אי ההתרעה – בין 1,000 שקל ל-5,000 שקל.

משה גפני: - - - על אי התרעה?

מיקי רוזנטל: על אי התרעה.

מיקי רוזנטל: לא פחות מ-1,000 שקל.

משה גפני: יפה.

משה גפני: אתם בעד?

<גיל סלומון: המכתב של ה-30 יום?

מיקי רוזנטל: - - - הוא יכול ללכת.

מיקי רוזנטל: הוא יודע שהקנס מונח, אבל הוא אומר: לא אכפת לי.

מיקי רוזנטל: ואז אנחנו קונסים אותם.

מיקי רוזנטל: בואו נראה עכשיו אם זה טוב או לא טוב.

משה גפני: אתם מסכימים?

<לירון בנית: יש חלופה נוספת שאפשר לשקול אותה וזה לאפשר לבית המשפט למחוק את אותה תביעה, כשהמשמעות היא בעצם שהוא הצליח לשלם אגרה מחדש ולחזור בעצם לתחילת התור.

אורי מקלב: היה.

אורי מקלב: אפשרות.

מיקי רוזנטל: זאת אפשרות פחות טובה.

מיקי רוזנטל: אני אסביר לך למה: כדי למחוק תביעה אתה צריך להוכיח אחד משלושה דברים: אחד, שזה לא נעשה בתום; שניים, הגנה מן הצדק.

מיקי רוזנטל: נכון?

מיקי רוזנטל: אבל אתה צריך לשכור עורך דין בשביל זה.

מיקי רוזנטל: אזרח פשוט לא יודע להגיד את הדברים האלה.

מיקי רוזנטל: הוא לא יודע להגיד את זה בבית המשפט.

משה גפני: למה זה יותר טוב?

מיקי רוזנטל: זה פחות טוב לנו.

משה גפני: למה את מציעה את זה?

משה גפני: מה אכפת לך מההצעה הזאת?

משה גפני: היא יותר טובה.

<לירון בנית: כי זה פחות מקובל.

<לירון בנית: זה רק יכול להגביל את שיקול הדעת של בית המשפט, כי אתה בעצם כופה עליו בחוק מה הוא צריך לפסוק.

<לירון בנית: בדרך כלל, לא נהוג.

<לירון בנית: בדרך כלל, נהוג להותיר את זה לשיקול דעת מלא של בית המשפט, גם את - - -

מיקי רוזנטל: אוקיי.

מיקי רוזנטל: את יודעת מה?

מיקי רוזנטל: יש לנו פשרה על הפשרה – זה גם וגם.

מיקי רוזנטל: יש אופציה לשופט לבחור או לבטל - - - – הנה פסק הדין – או להשית קנס וזהו.

מיקי רוזנטל: עכשיו-עכשיו גמרנו.

מיקי רוזנטל: בואו תסכימו ונלך הלאה.

<לירון בנית: - - - למחוק את - - -

משה גפני: נשאר שיקול הדעת של השופט - - -

מיקי רוזנטל: אבל או שהוא קונס אותם או שהוא מבטל את פסק הדין.

מיקי רוזנטל: בסדר גמור.

<אייל לב ארי: - - -

<לירון בנית: אתה מתכוון: מבטל את התביעה.

מיקי רוזנטל: את התביעה.

מיקי רוזנטל: ברור.

<אייל לב ארי: כן.

אורי מקלב: - - -

מיקי רוזנטל: בסדר?

מיקי רוזנטל: הבנת?

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

<אייל לב ארי: אבל רגע, לגבי ההוצאות.

<קריאה: - - - הנתבע.

מיקי רוזנטל: לפי בקשת הנתבע.

<קריאה: ברור שהוא יבקש - - -

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: או שהוא יבקש הוצאות או שהוא יבקש למחוק.

אורי מקלב: ואני יוצא מנקודת הנחה, ככה הנתבע היה, מה שהנתבע לא יודע, אבל כבר כשהוא מגיע לבית המשפט כבר יש לו עורך דין.

מיקי רוזנטל: אז הוא כבר יודע.

אורי מקלב: אני יוצא מנקודת הנחה שעורך הדין כן יודע לקבוע את זה.

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: ואז הוא יכול או-או, או גם וגם.

מיקי רוזנטל: הוא יכול גם - - -

אורי מקלב: - - - ככה באמת אתם אמרתם שלא - - - אבל כבר הגיע לבית המשפט.

<אייל לב ארי: או – נכון.

<אייל לב ארי: או זה גם.

מיקי רוזנטל: או זה גם.

מיקי רוזנטל: או זה גם.

<קריאה: או זה גם.

מיקי רוזנטל: כן, כן.

<קריאה: זה יכול להיות גם.

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: הוא יכול גם לקנוס אותם וגם לבטל.

משה גפני: טוב.

משה גפני: מה אתה אומר, היועץ המשפטי אייל לב ארי?

מיקי רוזנטל: תאמינו לי, הצעה כזאת טובה לא קיבלתם הרבה זמן.

<אייל לב ארי: לגבי ההוצאות, חבר הכנסת מיקי רוזנטל מציע בין 1,000 שקלים ל-5,000 שקלים.

<אייל לב ארי: האם אופציה אחרת – במקום 5,000-1,000 שקל, הוצאות לדוגמה?

<אייל לב ארי: זאת אומרת, בלי לקבוע.

<אייל לב ארי: זאת אומרת, זה יהיה בשיקול דעת של זה, אבל ההוצאות לדוגמה הן בדרך כלל הוצאות שהן נחשבות כמעין - - -

<הילה דוידוביץ': מה זה "הוצאות לדוגמה"?

<הילה דוידוביץ': סליחה.

<הילה דוידוביץ': לא, אנחנו לא מכירים את המונח - - -

<קריאה: - - -

<קריאה: מה, פיצוי עונשין?

מיקי רוזנטל: מה שהוא התכוון זה התקדימים שבית המשפט קובע בדרך כלל הוצאות - - -

<אייל לב ארי: - - - דוגמה עם פיצוי עונשין לנתבע, ואז בלי להגביל את שיקול הדעת של בית המשפט בין 1,000 שקל ל-5,000 שקל.

<אייל לב ארי: זה פתוח.

<אייל לב ארי: זה יכול להיות זה או זה - - -

אורי מקלב: אבל גם - - -.

אורי מקלב: מה היום?

אורי מקלב: מה נהוג היום - - -?

מיקי רוזנטל: אין - - -

<אייל לב ארי: לא פוסקים הוצאות - - -

<גיל סלומון: תלוי גם מה גובה התביעה.

<גיל סלומון: זה - - - פרופורציה.

<גיל סלומון: זה הרי משהו מידתי.

<אייל לב ארי: לא פוסקים הוצאות.

<אייל לב ארי: בחקיקה לא פוסקים.

<אייל לב ארי: מבחינת הוצאות - - -

אורי מקלב: הוא יכול גם 100 שקלים?

<אייל לב ארי: כותבים הוצאות - - -

מיקי רוזנטל: כן, אבל זה לא הוצאות.

מיקי רוזנטל: זה לא הוצאות רגילות.

מיקי רוזנטל: אנחנו אומרים: זו ההתעלמות מכוונת המחוקק שיישלחו מכתב התרעה.

מיקי רוזנטל: יתעלמו?

מיקי רוזנטל: ישלמו.

<אייל לב ארי: - - -

משה גפני: היועץ המשפטי אייל לב ארי, אני רוצה להגיד לך משהו:

משה גפני: המטרה שלנו בחוק הזה זה שיישלחו מכתב התרעה.

מיקי רוזנטל: נכון.

משה גפני: עכשיו, אנחנו לא צריכים: לא את ההוצאות ואנחנו לא צריכים שום דבר.

מיקי רוזנטל: נכון.

<אייל לב ארי: נכון.

<אייל לב ארי: זו בעצם שמירה - - -

משה גפני: אנחנו רוצים שיהיה ברקע, שיהיה עונש כזה שיביא אותם לשלוח מכתב התרעה לצד שלישי.

משה גפני: את זה אנחנו רוצים להשיג.

מיקי רוזנטל: בדיוק.

משה גפני: אם אנחנו נעשה סנקציות נמוכות או רגילות – אז בסדר.

<אייל לב ארי: לא.

<אייל לב ארי: הוצאות לדוגמה הן לא הוצאות - - - אבל בסדר.

משה גפני: בסדר, אבל מה זה משנה?

משה גפני: מה זה משנה?

משה גפני: אני מעריך שאם החוק הזה יתקבל עם ההצעות האלה: גם מה שאמר חבר הכנסת מיקי רוזנטל וגם מה שהוסיפה הממשלה; מה השם שלך?

<לירון בנית: לירון בנית.

משה גפני: את מהלשכה המשפטית?

<לירון בנית: אני גם מייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: אז גם מה שהיא מציעה, זה פשוט יתריע או ירתיע שלא לשלוח מכתבי התרעה.

משה גפני: זה הכול.

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: שהם ישלחו מכתבי התרעה.

אורי מקלב: כן לשלוח - - -

מיקי רוזנטל: הכוונה שלנו היא שלא יגיעו לבית המשפט בלי מכתבי התרעה.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: אנחנו לא רוצים הרי שזה - - -

מיקי רוזנטל: אנחנו לא רוצים.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים שיישלחו מכתבי התרעה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יצטרכו לנסח את זה.

משה גפני: בבקשה, מר גיל סלומון.

<גיל סלומון: אדוני היושב ראש, הרציונל של החוק ברור גם לנו, שהוא רציונל כפול: - -

משה גפני: - - - לשלוח מכתבי התרעה.

<גיל סלומון: - - גם כמובן להתריע בפני הפרט, בפני האזרח הפשוט בפני תביעת צד ג', שזה אומר לתת לו התרעה של 30 יום כדי לאפשר לו את היכולת להתדיין ולא להגיע לבית המשפט.

<גיל סלומון: זה דבר אחד.

<גיל סלומון: הדבר השני, זה כמובן להקל על העומס בבתי המשפט.

<גיל סלומון: אלא שסעיף 1(ב) בהצעה מדבר על "מבטח יודיע בכתב לצד שלישי שאינו מבוטח - - -".

<גיל סלומון: זאת אומרת, לא מדובר על פרט.

<גיל סלומון: אנחנו צריכים פה לשים לב.

<גיל סלומון: הרי אם אתם רוצים מול האזרח הקטן – אוקיי, מאה אחוז.

<גיל סלומון: אבל כשזה מבטח שהוא לא מבוטח, זה יכול להיות המדינה.

<גיל סלומון: זה אומר שאם אני תובע את המדינה, אני אצטרך לשלוח לה 30 יום התרעה.

<גיל סלומון: זו יכולה להיות עירייה, זה יכול להיות חברות ליסינג, חברות השכרה.

<גיל סלומון: אתם פותחים פה.

<גיל סלומון: וכמובן שאין הדדיות, כי הן לא צריכות לשלוח לי.

מיקי רוזנטל: אפשר יחיד.

<גיל סלומון: יחיד שהוא פרט, שהוא לא חברה, שהוא לא תאגיד.

<אייל לב ארי: חבר הכנסת מיקי רוזנטל אומר יחיד זה כבר פרט.

<גיל סלומון: זה צריך להיות מאוד ברור.

<גיל סלומון: זה לא כתוב.

<אייל לב ארי: - - - גם יחיד וגם פרט.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, הוא מעלה נושא שאני חושב שהוא צודק.

מיקי רוזנטל: לא שמעתי.

מיקי רוזנטל: אני מצטער.

משה גפני: אנחנו מבקשים להגן על הפרט, על היחיד.

מיקי רוזנטל: נכון.

משה גפני: אז צריך לכתוב את זה.

אורי מקלב: לא על חברה.

משה גפני: לא על חברה - - -

<גיל סלומון: לא על חברה - - -

אורי מקלב: אני טוען שבניסוח - - - מדבר על - - -

<אייל לב ארי: צד שלישי.

<אייל לב ארי: צד שלישי.

<גיל סלומון: לא.

<גיל סלומון: הניסוח פה מדבר על - - -

מיקי רוזנטל: אמרנו שנתקן את הניסוח.

מיקי רוזנטל: תביעה של תאגיד נגד אדם פרטי.

משה גפני: הערתך התקבלה.

מיקי רוזנטל: אבל דיברנו על זה, חבר הכנסת אורי מקלב.

<גיל סלומון: כן, אבל זה לא בניסוח שמופיע עכשיו.

אורי מקלב: - - -

משה גפני: אז בסדר.

משה גפני: היועץ המשפטי יתקן או שנוסיף.

מיקי רוזנטל: אבל אנחנו אמרנו שנתקן.

מיקי רוזנטל: הייתה הסכמה שנתקן: לא תאגיד נגד תאגיד ולא שום דבר.

מיקי רוזנטל: תאגיד נגד אדם פרטי בלבד.

<קריאה: - - -

<ירון גולן: ואם זה עסק קטן?

<קריאה: מה, זה לא הגיוני.

<ירון גולן: צריך לחדד אצל חברי הכנסת את המשמעות של ההצעה הזאת, זה שעסקים קטנים יוחרגו פה.

<ליאת שטרק: גם אחריות מקצועית.

<ירון גולן: זאת אומרת, אם יש רופא שיניים ויש לו תביעה עכשיו.

<ירון גולן: הוא רופא.

<ירון גולן: יש לו רק אותו.

<ירון גולן: הוא בעסק.

<ירון גולן: זה - - -

משה גפני: הוא יחיד?

<ירון גולן: לא.

<ירון גולן: הוא מאוגד.

<ירון גולן: הוא חברה.

<אייל לב ארי: אם הוא מאוגד כחברה, אז - - -

<גיל סלומון: חברה בע"מ.

<קריאה: אז הוא חברה בע"מ?

<קריאה: אבל הוא עדיין - - -

<הילה דוידוביץ': אבל - - - חברת התאגדות, שאני לא מבינה למה היא רלוונטית לחברת התאגדות.

<ירון גולן: מה היא רלוונטית לתאגיד - - -?

משה גפני: אתם צודקים.

מיקי רוזנטל: כן.

<קריאות: - - -

משה גפני: יש לנו שלושה חלקים: יש לנו חלק אחד של היחיד.

משה גפני: הוא נתבע.

<גיל סלומון: אבל אני תובע את היחיד.

משה גפני: יש לנו את החלק השלישי, שזה חברות גדולות ומדינה ורשויות מקומיות וכדומה.

משה גפני: עליהן אין לנו שום עניין.

מיקי רוזנטל: שאנחנו לא רוצים - - -

משה גפני: יש את היחיד שהוא בעצם רשום כחברה, כמו רופא שיניים, ועליו אנחנו כן רוצים להגן.

משה גפני: ואני רוצה לדעת בניסוח, איך עושים את זה.

מיקי רוזנטל: יש דרך לעגן את זה.

<גיל סלומון: אם אני תובע את הרופא את עצמו, לא את החברה של הרופא.

מיקי רוזנטל: - - -

משה גפני: את החברה שלו.

משה גפני: עליו אנחנו רוצים להגן

אורי מקלב: - - -

מיקי רוזנטל: אז הוא מוגן.

מיקי רוזנטל: הוא מוגן.

<אייל לב ארי: את הרופא עצמו - - -

<גיל סלומון: אם אני תובע את הרופא, הוא מוגן.

מיקי רוזנטל: הוא מוגן - - -

אורי מקלב: - - -

<גיל סלומון: ואם הוא חברת רופאים?

משה גפני: לא חברה.

מיקי רוזנטל: על חברת רופאים אנחנו לא רוצים להגן.

<גיל סלומון: בדיוק.

מיקי רוזנטל: אם הוא אדם שכל העסק שלו זה הוא.

משה גפני: אדם פרטי שכל העסק שלו זה המרפאה.

מיקי רוזנטל: זה הוא.

מיקי רוזנטל: עסק, אתה יודע.

מיקי רוזנטל: והמרפאה שלו והוא עובד שם - - -

<גיל סלומון: דווקא זו דוגמה לא טובה, חבר הכנסת מיקי רוזנטל, כי לרוב הרופאים יש את החסינות המקצועית שלהם, וזו הייתה דווקא דוגמה לא טובה.

משה גפני: נכון.

מיקי רוזנטל: אז רופא זה דוגמה לא טובה, אבל אני יכול להעלות דוגמאות נוספות רבות.

משה גפני: בעל מכולת.

<גיל סלומון: בעל מכולת – אין בעיה.

<גיל סלומון: זה עסק פרטי.

<גיל סלומון: זה בן אדם פרטי.

מיקי רוזנטל: לא, אבל הוא יכול להיות רשום כחברה.

משה גפני: הוא יכול להיות - - -

מיקי רוזנטל: הוא יכול להיות רשום - - -

<ליאת שטרק: - - -

<קריאה: - - -

מיקי רוזנטל: לא, לא, לא, לא, אתם צודקים.

מיקי רוזנטל: את צודקת.

<גיל סלומון: Am:pm – מה יהיה - - -?

משה גפני: על Am:pm אנחנו לא רוצים להגן, אבל רק שנייה.

מיקי רוזנטל: - - -

אורי מקלב: לגבי חוק האשראי – אנחנו כרגע בדיון על חוקים, חוק האשראי, למי לתת, ילך לתאגידים - - -.

אורי מקלב: ידעו להגדיר באיזו הגדרה - - -

<גיל סלומון: עסקים קטנים.

<גיל סלומון: - - - של עסקים קטנים - - -

משה גפני: אני שואל אתכם: האם יש הגדרה לעסק קטן, שאיש אחד שם מנהל אותו, שני אנשים, ועליהם אנחנו רוצים להגן?

משה גפני: תודה.

משה גפני: גם בחברה.

<גיל סלומון: כן.

<ירון גולן: למיטב ידיעתי, יש הגדרות לעסק קטן בחוק חובת המכרזים, ויש בהצעת חוק שנידונה בוועדת הכלכלה, הצעת חוק שמתעסקת בעסקים קטנים ובינוניים.

<ירון גולן: אפשר לבחון אפשרות - - -

<הילה דוידוביץ': כן, אבל עסק קטן הרבה פעמים מוגדר לצרכי אותו חוק והתכליות שלו.

<הילה דוידוביץ': אם אתה רוצה – אני לא יכולה עכשיו - - -

<ירון גולן: נכון.

משה גפני: אנחנו רוצים להגן על העסק הקטן של איש אחד או שניים, שהם נמצאים בעסק קטן, והתביעה נגד העסק הקטן - - -.

משה גפני: עליהם אנחנו רוצים להגן.

מיקי רוזנטל: עשינו דיפרנציאציה כזאת עכשיו בחוק הבנקאות.

<הילה דוידוביץ': בסדר, אבל - - -

<ירון גולן: - - - הצעת חוק ממשלתית - - -

מיקי רוזנטל: לא זוכר את הניסוח, אבל אתם תוכלו למצוא את זה.

אורי מקלב: שהוא ימצא.

אורי מקלב: אפשר למצוא.

מיקי רוזנטל: בחוק הבנקאות יש את זה.

מיקי רוזנטל: עסקים זעירים זה נקרא או whatever.

מיקי רוזנטל: אני לא זוכר.

<גיל סלומון: רק בנושא אחד, הנושא של ההתיישנות שדיברנו עליו בסיבוב הקודם, זה נפתר, נכון?

<גיל סלומון: אנחנו אחרי האירוע הזה?

<גיל סלומון: בתוך התדיינות משפטית.

<גיל סלומון: זאת אומרת שזה הנוסח.

<גיל סלומון: מה שמופיע לנו זה הנוסח, כדי שנהיה סגורים על - - -

<אייל לב ארי: אמרתי: מה שאתמול הועלה לאתר.

<גיל סלומון: בסדר.

<גיל סלומון: כן.

<גיל סלומון: בסדר גמור.

<אייל לב ארי: אלא אם כן המבטח יוכיח שהיה - - -.

<אייל לב ארי: אם היה מודיע, תביעתו הייתה - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: כן, בבקשה, מי אדוני?

<אריאל מונין: אריאל מונין מלשכת סוכני הביטוח.

משה גפני: כן.

<אריאל מונין: אז קודם כל, אנחנו מצטרפים כמובן לחוק החשוב הזה, הוא ברור.

<אריאל מונין: במיוחד לאזרח הקטן וגם לאזרח הקטן-בינוני.

<אריאל מונין: אבל כיוון שאני כבר פה, אני רוצה - - - למרות שזה לא בדיוק חשוב שתבינו.

<אריאל מונין: פה אנחנו מדברים על צד שלישי.

<אריאל מונין: אוקיי?

<אריאל מונין: חברה רוצה לתבוע צד שלישי.

<אריאל מונין: מפורש פה שזה לא מדובר על המבוטח עצמו.

<אריאל מונין: יש עוד בעיה אחת, שזה כנראה לא יהיה בחוק הזה.

<אריאל מונין: צריך לחשוב.

<אריאל מונין: אפילו אם תצא קריאה לחברת הביטוח, זה גם - - -

משה גפני: תגיד בקצרה, אני רוצה לסיים.

משה גפני: כן.

<אריאל מונין: אנשים שחייבים כסף לחברת ביטוח, מקבלים מכתב ראשון, מכתב שני.

<אריאל מונין: נגיד גובה הפרמיה 500 שקלים.

<אריאל מונין: ישר חברת הביטוח מעבירה לעורך דין חיצוני, ואז המבוטח שלנו מקבל 500 שקל פרמיה ועוד חוב של עוד 500 שקל – המכתב של עורך דין.

<גיל סלומון: מה זה רלוונטי לפה?

<אריאל מונין: אז זה עדיין לא - - - לפה.

<אריאל מונין: יכול להיות שזה משהו לחברי הכנסת להבא או לקריאה לחברת הביטוח.

<אריאל מונין: כל החובות הקטנים של האזרח הפשוט מוכפלים ומושלשים סתם - - -

<גיל סלומון: אבל מה זה רלוונטי להצעת החוק הזאת?

<גיל סלומון: מה - - -

<אריאל מונין: אני אמרתי שזה לא רלוונטי, רק אני קורא לכם לחשוב גם על זה.

מיקי רוזנטל: - - -

אורי מקלב: - - -

מיקי רוזנטל: - - - צודק, צודק.

אורי מקלב: כן.

מיקי רוזנטל: בואו נעשה חוק.

אורי מקלב: בסדר.

מיקי רוזנטל: אבל לא בחוק הזה.

משה גפני: אתה יכול להעביר לחבר הכנסת אורי מקלב את מה שהעלית עכשיו?

<אריאל מונין: אני אנסח משהו, כן.

<אריאל מונין: אנחנו נעביר לו.

משה גפני: אנחנו נגיש.

משה גפני: חברי הכנסת אורי מקלב, מיקי רוזנטל ואני נגיש הצעת חוק בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: כן, זה חשוב.

משה גפני: בגלל שזו טענה נכונה, - -

מיקי רוזנטל: צריך לחשוב – יש כאן כמה נקודות.

משה גפני: - - אבל צריך לחשוב בדיוק.

משה גפני: אז לכן, הבקשה שלי שתעביר לחבר הכנסת אורי מקלב נייר עם מה שהעלית פה.

<אריאל מונין: מאה אחוז.

<אריאל מונין: אנחנו נבדוק את זה לעומק ונעלה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אתה יכול להקריא, בבקשה?

<אייל לב ארי: השאלה מה אנחנו עושים לגבי העסק הזעיר?

אורי מקלב: הניסוח יהיה אחרת - - -

משה גפני: הנוסח יהיה על עוסק קטן, כפי שהוא מוגדר במקומות אחרים.

<ירון גולן: - - -

משה גפני: בהסכמה אתכם.

<ירון גולן: לא, אבל - - -

<הילה דוידוביץ': אבל איך בית המשפט ידע?

<הילה דוידוביץ': דיברנו על מחיקה.

<הילה דוידוביץ': בית המשפט, כשהוא מקבל כתב תביעה והוא אמור אולי לשקול למחוק.

<הילה דוידוביץ': איך הוא יודע אם זה עסק קטן?

<הילה דוידוביץ': אם הנתבע הוא עסק קטן?

<קריאה: זהו.

מיקי רוזנטל: כי הנתבע הגיע לבית המשפט.

<הילה דוידוביץ': לא, אבל במחיקה - - -

מיקי רוזנטל: אתם מציעים מחיקה על הסף, עוד לפני שזה נשלח?

מיקי רוזנטל: אני אשמח עוד יותר.

<הילה דוידוביץ': לא.

<גיל סלומון: אבל הצד השני יצהיר על עצמו שהוא עומד בקריטריון של העסקים הקטנים לפי לשון החוק, נכון?

<גיל סלומון: אז בית המשפט יפסוק אם זה באמת - - -

מיקי רוזנטל: הרי הצד הנתבע צריך לטעון ולטעון שהוא לא קיבל התרעה, וזה יכול להיות רק בהליכים מקדימים או זה, ואז הוא צריך לצרף את האסמכתא שהוא עסק קטן או whatever.

מיקי רוזנטל: אחרת, בית המשפט לא יידע בכלל שהוא לא קיבל.

<קריאה: - - -

מיקי רוזנטל: כן, בדיוק.

אורי מקלב: בשלב הזה כבר יש לו גם עורך דין.

אורי מקלב: אז הוא כבר יידע - - -, אז הוא יגיד: מגיע לי.

אורי מקלב: הוא יגיד: לא, אני עסק גדול.

אורי מקלב: הוא אומר: לא, אני עסק קטן.

משה גפני: הוא יענה לו.

משה גפני: הוא יענה לו.

אורי מקלב: בדיוק.

משה גפני: הוא יענה לו.

משה גפני: מה אפשר לעשות?

משה גפני: זה לא חל על יחיד?

<אייל לב ארי: החובה היא על יחיד.

<אייל לב ארי: - - - קשר מצד שלישי שהוא יחיד, דרך אגב.

משה גפני: כן.

משה גפני: נכון.

<אייל לב ארי: בסדר.

משה גפני: צד שלישי שהוא עוסק זעיר.

<קריאה: גם.

משה גפני: זה גם עליו לא חל.

<קריאה: כן.

<אייל לב ארי: בסדר, אבל המבטח צריך לדעת שהוא צריך לשלוח מכתב לעסק זעיר.

משה גפני: אין לו, אין לו מידע.

<אייל לב ארי: זהו.

<אייל לב ארי: כשזה יחיד, המבטח יודע שהוא שולח ליחיד.

משה גפני: לא תמיד.

<אייל לב ארי: הוא שולח לפלוני אלמוני.

<אייל לב ארי: זה לא חברה - - -

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: טוב.

<אייל לב ארי: ברגע שהוא שולח לחברה הוא צריך עכשיו לבדוק, וזה פוגע בכם.

<אייל לב ארי: הוא צריך לבדוק אם החברה - - -

<גיל סלומון: זו בדיוק הבעיה – איך אפשר לדעת?

<אייל לב ארי: הוא לא יודע.

מיקי רוזנטל: זה פשוט מאוד.

מיקי רוזנטל: בוא, אני אגיד לך איך זה פשוט: אתה נכנס לאתר של רשם החברות, כתוב בדיוק: עוסק זעיר, עוסק מורשה.

מיקי רוזנטל: כתוב.

מיקי רוזנטל: כתוב איך החברה מוגדרת ברשם החברות.

<גיל סלומון: אבל חבר הכנסת מיקי רוזנטל, זה נטל - - -

<ליאת שטרק: - - -

<ירון גולן: לא כתוב כמה עובדים יש לו ומה - - -

<ליאת שטרק: לא כתוב - - -

<גיל סלומון: אי אפשר לדעת מי הוא מה.

מיקי רוזנטל: מה?

<ליאת שטרק: - - - לא חברה.

<ליאת שטרק: אין מידע - - -

<ירון גולן: לא יודעים פרטים על החברה.

מיקי רוזנטל: אם הוא עוסק זעיר זה לא כתוב?

<ליאת שטרק: עוסק זה בכלל בתחום המיסים.

<ליאת שטרק: זה לא ברשם החברות - - -

<גיל סלומון: נגד יחיד זה הכי פשוט.

משה גפני: אנחנו לא נגמור עם החקיקה הזאת.

משה גפני: התהליך הוא כזה: התהליך הוא קודם כל מה שאנחנו אומרים.

משה גפני: אנחנו אומרים שביחיד צריך לשלוח התרעה.

<אייל לב ארי: זה בסדר.

משה גפני: זה בסדר.

<גיל סלומון: זה הכול.

משה גפני: אם מדובר על חברה וכל מה שנלווה לעניין הזה, החוק לא מדבר עליו.

משה גפני: שם בחברה יוכלו להתמודד עם זה.

משה גפני: אם מדובר בעוסק זעיר כהגדרתו בחוקים האחרים, אז ההוא יכול לחזור לחברת הביטוח ולהגיד: נכון שזה רשום, התביעה הזאת רשומה על שם החברה, אבל החברה הזאת היא עוסק זעיר ואתם צריכים לשלוח קודם התרעה ולא בית משפט.

<אייל לב ארי: אנחנו הופכים כאן את - - -

<קריאה: - - -

משה גפני: הופכים.

משה גפני: יש דרך אחרת?

<אייל לב ארי: הוא כבר הגיש.

<קריאה: זה - - - את כולם.

<קריאה: - - -

<קריאה: לעשות את כולם.

משה גפני: מה "הגיש"?

אורי מקלב: אבל - - - בתוך הדיון.

משה גפני: אז זה בדיון.

אורי מקלב: אבל אם זו לא חברה, קודם כל אם זו לא חברה, אז היא יודעת, חברת הביטוח, שזו לא חברה.

אורי מקלב: הרי החברות רשומות.

אורי מקלב: איך היא תובעת חברה שזה רשום כחברה?

<ירון גולן: רק בגלל שאין לו - - -

אורי מקלב: מה שלא חברה אנחנו יודעים, מכיוון - - -

משה גפני: כן, יחיד.

מיקי רוזנטל: - - - אין שאלה בכלל.

אורי מקלב: יפה.

אורי מקלב: עוד לא.

אורי מקלב: לא רק אדם יחיד – גם עוסק זעיר.

אורי מקלב: אם אתם אומרים שהיא לא רושמת עוסק זעיר, הוא לא רשום בתוך רשם החברות, אז זה מילא אם הוא לא רשום ברשם החברות, אז - - - למישהו – תודיע לו קודם.

<גיל סלומון: הוא לא - - -

אורי מקלב: אתה רואה שהוא לא נמצא בחברות, אז עוסק זעיר גם נכלל.

<אייל לב ארי: לא, לא.

<אייל לב ארי: עוסק זעיר זה היחיד.

אורי מקלב: אז זה יחיד.

אורי מקלב: זה כמו יחיד.

<ירון גולן: למה לא להודיע לכולם?

<ירון גולן: - - - ברור שהוא היחיד.

<ירון גולן: לכולם.

<הילה דוידוביץ': להודיע לכולם, אלא אם הפרט יצליח להוכיח - - -

מיקי רוזנטל: אין לי בעיה עם זה.

<גיל סלומון: מה זה "להודיע לכולם"?

<ירון גולן: לכולם.

<ירון גולן: מה זאת אומרת.

<ליאת שטרק: לכולם - - -

<הילה דוידוביץ': לכולם.

<גיל סלומון: לכולם?

<גיל סלומון: אני תובע אתכם, את המדינה, אני צריך להודיע לכם?

<גיל סלומון: אני לא מבין.

<הילה דוידוביץ': - - -

<גיל סלומון: אני תובע חברות ליסינג, אני צריך להודיע להם 30 יום?

<גיל סלומון: חבר'ה, אתם מבינים את המשמעות של הדבר הזה?

<גיל סלומון: אני תובע חברת השכרה כחברת ביטוח, אני תובע חברת השכרה.

<ירון גולן: - - -

<גיל סלומון: כי לפי מה שאתה אומר, זה לא מבוטח.

<קריאה: למה לא להודיע?

<ירון גולן: - - - כמשהו שלילי להודיע - - -

<גיל סלומון: שיודיעו גם לי.

<גיל סלומון: אם המדינה תובעת חברת ביטוח, היא לא צריכה להודיע על 30 יום?

<גיל סלומון: נו, באמת.

<הילה דוידוביץ': בסדר, אבל זה לא בחוק הזה.

<גיל סלומון: מה זה "זה לא בחוק הזה"?

<גיל סלומון: מה זה?

<ליאת שטרק: - - -

<ירון גולן: - - -

<גיל סלומון: זה משהו שהוא לא פרופורציונלי.

משה גפני: רבותיי, קיבלנו את ההצעה, נקריא את החוק ונצביע.

אורי מקלב: אבל בין כך ובין כך - - - שאתם עושים במסדרון של בית המשפט.

<גיל סלומון: לא, אבל זה לא הגיוני.

מיקי רוזנטל: זה מה שאנחנו רוצים.

<גיל סלומון: אדוני, זה לא הרציונל של החוק.

<גיל סלומון: הרציונל של החוק זה השמירה על הפרט.

אורי מקלב: בסדר, אבל חוק מתפתח.

משה גפני: בסדר.

מיקי רוזנטל: תקשיב, מן ההגינות והיושר.

מיקי רוזנטל: עזוב, זה לא שייך לבתי משפט ושום דבר.

מיקי רוזנטל: כל אדם שמתכוון לתבוע אדם אחר, על אחת כמה וכמה חברה – שתתריע.

מיקי רוזנטל: מה קרה?

מיקי רוזנטל: אז יאללה.

<גיל סלומון: אז בסדר, שיתריעו גם אליי.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: אנחנו קיבלנו את עמדת משרד המשפטים.

מיקי רוזנטל: הם צודקים.

<הילה דוידוביץ': - - -

<גיל סלומון: למה המדינה לא יכולה להתריע גם בפניי?

מיקי רוזנטל: צודקים.

מיקי רוזנטל: צודקים.

אורי מקלב: הרי מה שקורה בפועל, אתם מגיעים אחרי זה להסדרים במסדרונות בתי המשפט גם עם החברות - - -

מיקי רוזנטל: בדיוק.

מיקי רוזנטל: שיהיה פחות עומס על בתי המשפט - - -

<הילה דוידוביץ': - - -

אורי מקלב: אז בתיק הזה יפסידו, אבל - - - של בתי המשפט יפסידו.

<גיל סלומון: אבל זה לא הרציונל.

<גיל סלומון: זה לא החוק הזה.

<גיל סלומון: זה לא החוק הזה.

<ירון גולן: - - -

<הילה דוידוביץ': הנה, לכולם.

<הילה דוידוביץ': בסדר, הוא אמר.

מיקי רוזנטל: כולם.

מיקי רוזנטל: לכולם.

מיקי רוזנטל: גמרנו.

מיקי רוזנטל: ואנחנו מסכימים.

<אייל לב ארי: לכולם.

<אייל לב ארי: כולם.

<הילה דוידוביץ': זה תיקון אחר - - -

<גיל סלומון: חבר הכנסת אורי מקלב, המשמעות של החוק.

<גיל סלומון: באמת, אני רוצה להסביר לכם את המשמעות של החוק הזה.

<גיל סלומון: אם אתם מעבירים פה את החוק, אני רוצה להסביר לכם את המשמעות.

<גיל סלומון: חברות ליסינג, שזה 60%; 60% מהרכבים במדינה זה מחברות ליסינג.

<גיל סלומון: אני צריך להודיע להן והן לא צריכות להודיע לי – 30 יום.

<קריאה: והן לא מבטחות.

<גיל סלומון: והן לא מבטחות בכלל.

<גיל סלומון: יש פה חוסר פרופורציה בחוק הזה.

אורי מקלב: את זה נשים בחוק - - -

<גיל סלומון: הרציונל הוא הפרט.

<גיל סלומון: מה פתאום שאני צריך לחברות ולתאגידים, לשלוח להן 30 יום?

אורי מקלב: אנחנו נחוקק עוד חוק ונכליל גם את זה.

<גיל סלומון: והמדינה?

<גיל סלומון: אני צריך להודיע למדינה 30 יום והמדינה לא מודיעה לי 30 יום?

<גיל סלומון: איזה מין היגיון יש בחוק הזה?

<גיל סלומון: אנחנו מגנים על הפרט ופתאום - - -

מיקי רוזנטל: יש בו היגיון רב.

אורי מקלב: אתה גם חברה, לא? אתה גם חברה.

מיקי רוזנטל: יש בו היגיון רב.

<גיל סלומון: - - -

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: גם אתה תהיה בזה.

מיקי רוזנטל: יש בו היגיון רב.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: הוא גם יהיה בזה.

אורי מקלב: הוא גם יהיה בזה, כשהוא חברה.

מיקי רוזנטל: זה מצוין.

מיקי רוזנטל: יהיה פחות עומס על בתי המשפט.

מיקי רוזנטל: התביעות האוטומטיות האלה שעפות לבתי המשפט.

מיקי רוזנטל: זה מצוין.

מיקי רוזנטל: נהדר.

<גיל סלומון: אבל חייבים להחריג את זה.

מיקי רוזנטל: אנחנו מאוד תומכים בזה.

<גיל סלומון: אתם הסכמתם.

<גיל סלומון: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אתה - - -

מיקי רוזנטל: הסכמנו ואני חזרתי בי.

מיקי רוזנטל: אני, אני אשם.

מיקי רוזנטל: הכול עליי.

<אייל לב ארי: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 35) (מתן הודעה בדבר הכוונה להגיש תביעה נגד צד שלישי כתנאי להגשתה) התשע"ז-2017 הוספת סעיף 108א1 – בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) התשמ"א-1981 (להלן – החוק העיקרי), אחרי סעיף 108 יבוא: תחולה – 2.

<אייל לב ארי: הוראות סעיף 108א לחוק העיקרי, כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה, יחולו על הודעה כמשמעותה בסעיף האמור שנשלחה ביום פרסומו של חוק זה ואילך ועל תביעה כהגדרתה באותו סעיף שהוגשה לבית המשפט ביום פרסומו של חוק זה ואילך".

<גיל סלומון: חבר'ה, אני חייב להגיד לכם, זה לא הנוסח המקורי.

<גיל סלומון: הניסוח של - - -

משה גפני: אני רוצה להגיד, אני רוצה להגיד גם לך: לא מוטלת פה איזו חובה מי יודע מה.

משה גפני: מדובר על זה שחברת הביטוח תשלח מכתב התרעה.

משה גפני: על זה מדובר.

משה גפני: לא מדובר שאנחנו הולכים לצד זה או לצד אחר.

משה גפני: לא מדובר על זה שאנחנו עושים איזה פעולות שכתוצאה מהן ייפגעו חברות הביטוח.

משה גפני: לא, לא ייפגע אף אחד.

משה גפני: להיפך.

משה גפני: אתם תתרגלו לעניין הזה.

מיקי רוזנטל: יהיו פחות תביעות.

מיקי רוזנטל: מצוין.

משה גפני: כן.

משה גפני: מי שייפגע זה היועצים המשפטיים של חברות הביטוח.

<גיל סלומון: לא, לא.

<גיל סלומון: יש רק נושא אחד.

<גיל סלומון: אני לא יודע, משום מה אתם מתעקשים.

<גיל סלומון: קחו את חברות הליסינג וההשכרה.

<גיל סלומון: זה שוק שמבטח את עצמו, שכבר לפעמים הוא יותר גדול מחברות הביטוח.

משה גפני: מה שהחוק הזה אומר לכם - - -

<גיל סלומון: אומר שאין הדדיות - - -

משה גפני: הבנתי, הבנתי, הבנתי.

<גיל סלומון: למה לא להחריג את - - -?

<קריאה: - - - בחוק שירותי רכב.

<קריאה: בואו נחריג אותן.

משה גפני: מה שזה אומר זה שחברת הביטוח שולחת לחברת הליסינג הודעה שאם את לא משלמת ואת חייבת לחברת הביטוח מיליון שקל, מיליון וחצי שקל; אם את לא משלמת את זה בתוך 30 יום, יש תביעה בבית המשפט.

משה גפני: זה הכול.

<גיל סלומון: אבל חברת הליסינג, שלעיתים היא יותר גדולה, לא עושה את זה.

<גיל סלומון: אין פה הדדיות.

<גיל סלומון: היא לפי החוק - - -

משה גפני: היא לא עושה מה?

משה גפני: מה יש לך לעשות?

משה גפני: תלך לבית המשפט.

<קריאה: - - -

<גיל סלומון: היא לוקחת אותי ישר לבית המשפט.

אורי מקלב: אבל גם חברת הליסינג - - - אתה שולח לה רק אם היא מצד שלישי, אבל אם היא לא צד שלישי, אתה לא שולח - - -

משה גפני: מר גיל סלומון, היהודי הזה מסוכני הביטוח - - -

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: יש לו הצעה טובה.

מיקי רוזנטל: אנחנו נשקול את זה במסגרת - - -

<אריאל מונין: דרך אגב, הליסינג הם צרה אחרת לגמרי, ואני דווקא בעד.

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: אנחנו לא עוסקים בצרות.

משה גפני: אנחנו עוסקים - - -

<גיל סלומון: לא, אבל חייבים - - -

<אריאל מונין: יש לנו צרות עם הליסינג - - -

משה גפני: החלק הזה, שאנחנו השתכנענו שצריך לתקן את החוק, אנחנו ניקח גם בחשבון חברות גדולות שעומדות מול סוכני הביטוח, שגם הן יחויבו.

משה גפני: בחוק הזה נכניס גם את התיקון הזה.

משה גפני: חברת ליסינג שתובעת את חברת הביטוח – נמצא את ההגדרה, שיצטרכו גם להתריע.

משה גפני: אנחנו רוצים להוריד את זה מבתי המשפט.

משה גפני: זה הנושא שעומד בחוק, ואנחנו לא הולכים על - - -

<אריאל מונין: ושהליסינג גם יודיעו לאזרח הפשוט, לא רק לחברת הביטוח.

<גיל סלומון: בוודאי - - -

משה גפני: - - -

מיקי רוזנטל: אנחנו נעשה את זה - - - מה שאתה מציע.

משה גפני: אנחנו עושים את זה.

<גיל סלומון: - - - לפה.

מיקי רוזנטל: התיקון שאתה מציע, אנחנו נעשה את זה.

<גיל סלומון: אבל חבר הכנסת מיקי רוזנטל, למה לא להכניס את חברות הליסינג לפה?

מיקי רוזנטל: כי זה לא בחוק הזה.

מיקי רוזנטל: אני צריך לבדוק את ההיבטים.

<גיל סלומון: זה אותו דבר.

מיקי רוזנטל: בסדר.

מיקי רוזנטל: אנחנו רצים, אנחנו נחוקק עוד חוק.

<לירון בנית: רק לגבי מחיקת התביעה, צריך לקבוע שזה לא יעצור את מרוץ ההתיישנות.

<לירון בנית: כי יכול להיות מצב שאם בית המשפט ימחק את התביעה, אז בעצם תקופת ההתיישנות תסתיים ואז בעצם אי אפשר יהיה להגיש תביעה חדשה.

<לירון בנית: אז לכן זה צריך להיות כפוף - - - שזה לא עוצר את - - -

משה גפני: להוסיף - - -

<לירון בנית: כן.

משה גפני: שלא עוצר את ההתיישנות?

<אייל לב ארי: אם הוא מוחק, אז עדיין ההתיישנות לא נעצרת.

<הילה דוידוביץ': למה בית המשפט לא ישקול את זה?

<הילה דוידוביץ': אבל בעצם כשהוא ישקול אם למחוק - - -

מיקי רוזנטל: בדיוק.

מיקי רוזנטל: הרי זה חלק מהשיקולים שבית המשפט שוקל האם למחוק את התביעה הזאת על הסף בגין העילה של אי ההתרעה.

מיקי רוזנטל: אז הוא אומר: רגע, אבל יבוא עורך הדין של חברת הביטוח לבית המשפט ויגיד לו: תקשיב, אנחנו טעינו, פישלנו, לא שלחנו מכתב התרעה, אבל אם אדוני מוחק את זה עכשיו, אז כל התביעה ירדה לטמיון וזה לא הגון.

מיקי רוזנטל: אז תקנוס אותנו ונמשיך הלאה את התהליך.

משה גפני: - - - במסגרת השיקולים של - - -

מיקי רוזנטל: שזה השיקולים של בית המשפט.

מיקי רוזנטל: הרי בשביל זה אנחנו נותנים לו את שיקול הדעת – לבית המשפט.

<לירון בנית: - - -

משה גפני: אנחנו מוסיפים את זה.

<גיל סלומון: אדוני, אני יכול משפט אחרון?

<גיל סלומון: עוד משפט אחד.

משה גפני: כן.

<גיל סלומון: תראה, אני מבקש בקשה: באמת, אנחנו חושבים שהחוק הזה באמת לא מידתי.

<גיל סלומון: אנחנו עוברים פה הרבה חקיקה ורגולציה, חברות הביטוח, אבל זה באמת קצת שובר את השיאים מבחינתנו.

<גיל סלומון: יש פה מצב שחברות הביטוח הן הגורם היחיד שבא בפני בית המשפט שהוא צריך לתת התרעה לתביעת צד ג' אפילו למדינה, לחברות ליסינג, לתאגידים - - -

מיקי רוזנטל: אבל אדוני, אתם - - - בהיקף התביעות שלכם.

<גיל סלומון: רגע.

<גיל סלומון: לא זה לא נכון.

מיקי רוזנטל: אל תגיד לי רגע.

<גיל סלומון: זה לא נכון.

<גיל סלומון: לא בתביעות צד ג'.

<גיל סלומון: לא בתביעות צד ג'.

מיקי רוזנטל: תראה, עכשיו שלחו לי את הנתונים.

מיקי רוזנטל: שלחו לי את הנתונים, תקשיב לנתונים.

מיקי רוזנטל: אין לי נתונים אלא לשנת 2014.

מיקי רוזנטל: 47 אלף תביעות של חברות ביטוח.

<קריאה: לא צד ג'.

<גיל סלומון: אבל לא צד ג'.

מיקי רוזנטל: חברות הליסינג לא תבעו אפילו לא עשירית - - - ולכן אתם שונים בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: אתם תובעים הרבה ומעסיקים את בתי המשפט - - -

<גיל סלומון: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אני לא - - -.

<גיל סלומון: מה שמעסיק את בתי המשפט זה תביעות פח בין חברות, לא תביעות צד ג'.

מיקי רוזנטל: שכנעת אותנו.

מיקי רוזנטל: נבדוק את זה בחוק הבא.

<גיל סלומון: אנחנו - - - סופי.

משה גפני: אני מסכם את הדיון כדלהלן: אנחנו הגענו למסקנה במהלך הדיונים.

משה גפני: אנחנו הגענו למסקנה שאין דרך לבודד חברות או פרטים, אף על פי שבמקורו הנושא היה חברות ביטוח נגד אנשים פרטיים או עוסקים זעירים כאלה שזו תמונת המצב.

משה גפני: אין דרך לבודד את החברות האחרות, ולכן אנחנו עושים את החוק הזה, שזה חל על כולם.

משה גפני: כל מה שקורה בחוק הזה מביא את חברות הביטוח לשלוח מכתב התרעה.

משה גפני: יכול להיות שבסוף חברות הביטוח ירוויחו מזה, לא יצטרכו להתדיין בבתי המשפט, לא יצטרכו לתת כל כך הרבה כסף לעורכי דין שמייצגים את החברות בבתי המשפט, העומס על בתי המשפט ירד – כולם ירוויחו מהעניין הזה.

משה גפני: העלה נציג חברות הביטוח והעלה נציג סוכני הביטוח שני נושאים שאנחנו לוקחים אותם ברצינות.

משה גפני: האחד, זה הנושא שהעלה סוכן הביטוח, מר אריאל מונין, וסיכמנו שאתה נותן נייר, אנחנו נחתום על הצעת החוק הזאת, אנחנו הולכים לקדם אותה.

משה גפני: במהלך הצעת החוק הזאת אנחנו נביא גם את הנושא הזה שמר גיל סלומון העלה: כאשר יש חברות, שהחברות האלה הן לא חברות הביטוח, הן נתבעות על ידי חברות הביטוח והן לא נמצאות בהדדיות מעצם העובדה שהן לא צריכות לשלוח מכתבי התרעה.

משה גפני: בהן לא טיפלנו.

משה גפני: הן לא צריכות לשלוח מכתבי התרעה ללקוחות שלהן והן יכולות ללכת ישר לבתי המשפט.

משה גפני: אנחנו מתחייבים, בעזרת השם ובלי נדר, בחוק הזה שעליו מדובר, להכניס את שני הפרמטרים האלה.

משה גפני: החקיקה הזאת היא חקיקה שהיא שלב ראשון בעניין הזה של מכתבי ההתרעה, של הורדת העומס מבתי המשפט.

משה גפני: בסוף זה יחול גם על מה שאתה העלית ועל מה שאתה העלית.

<גיל סלומון: אבל אי אפשר לפצל את - - -

מיקי רוזנטל: אפשר.

מיקי רוזנטל: אפשר.

מיקי רוזנטל: תראה איך זה אפשר.

משה גפני: מי בעד אישור הצעת החוק, ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: נמנעים – אין הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 35) (מתן הודעה בדבר הכוונה להגיש תביעה נגד צד שלישי כתנאי להגשתה) התשע"ז-2017 (פ/1162/20)(כ/709), נתקבלה.

משה גפני: הצעת החוק עברה.

משה גפני: תודה רבה.