ועדת המשנה לתחבורה ציבורית, כנסת 20, פרוטוקול מספר 18, 2017-07-04 08:30

דב חנין: גבירותי ורבותי, בוקר טוב.

דב חנין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת הכלכלה לענייני תחבורה ציבורית.

דב חנין: אנחנו מקיימים היום דיון על התאמת התחבורה הציבורית לסטודנטים ולסטודנטיות במוסדות להשכלה גבוהה.

דב חנין: הדיון הזה מתקיים במסגרת יום הסטודנט שמתקיים היום בכנסת.

דב חנין: הגישה שלנו היא שיום הסטודנט, כמו בכלל ימים נושאיים, לא צריכים להיות ימים של הכרזות ושל דיבורים יפים על כמה הנושא חשוב, אלא צריכים להיות ימים שממוקדים בפתרונות ובקידום עניינים מעשיים.

דב חנין: אני מקבל בברכה את חברת הכנסת חנין זועבי שכבר נמצאת אתנו בבוקר המוקדם הזה.

דב חנין: אני מביע צער על כך שנציג משרד התחבורה עדיין איננו אתנו אבל הוא בדרכו והוא יצטרף אלינו ממש בדקות הקרובות.

דב חנין: הדיון הזה הוא לא התחלת העבודה שלנו בנושא הקשר בין התחבורה הציבורית לבין ציבור הסטודנטיות והסטודנטים.

דב חנין: אנחנו קיימנו דיון כזה גם ביום הסטודנט הקודם לפני שנה, ואני מזכיר לכם שכבר אז אנחנו מצאנו שהמצב הוא בלתי נסבל.

דב חנין: המצב הוא בלתי נסבל כי סטודנטים וסטודנטיות, ברובם הגדול אנשים צעירים, צריכים – המילה שרציתי להשתמש בה והיא לא מדויקת – לבלות יותר מדי זמן בתחבורה ציבורית בדרך לקמפוסים.

דב חנין: אנחנו נשמע פה את הנתונים, אבל בהרבה מאוד מקרים אנחנו מדברים על פי שלושה או פי ארבעה יותר זמן להגיע בתחבורה ציבורית לקמפוסים השונים מאשר ברכב פרטי.

דב חנין: זו מציאות בלתי נסבלת, בלתי נסבלת אם אנחנו רוצים להעביר אנשים מרכב פרטי לתחבורה ציבורית, וציבור הסטודנטים הוא ציבור צעיר, אלה אנשים שנמצאים בתחילת הקריירה שלהם, זה בדיוק הציבור שאנחנו רוצים להרגיל אותו דווקא לשימוש בתחבורה ציבורית וזו בוודאי מציאות בלתי אפשרית לכל אותם סטודנטיות וסטודנטים רבים שידם אינה משגת רכב פרטי ואת העלויות של רכב פרטי, והם נאלצים לנסוע בתחבורה ציבורית אבל צריכים לבזבז הרבה זמן ולנסוע בנתיבים ארוכים ומפותלים, לפעמים לא להגיע בזמן ולסבול כל הדרך אל ומהלימודים שלהם במוסדות להשכלה גבוהה.

דב חנין: זו מציאות בלתי נסבלת.

דב חנין: אנחנו דיברנו על זה כבר בדיון שאנחנו קיימנו בשנה שעברה.

דב חנין: במהלך הזמן שעבר בשנה הזאת אנחנו עשינו כוועדה עבודה רבה.

דב חנין: נפגשנו עם נציגי ההתאחדות, האגודות.

דב חנין: זו ההזדמנות להביע תודה והערכה לכם על העבודה המשותפת שעשיתם אתנו וגם על העבודה שאתם עושים מול משרד התחבורה.

דב חנין: אנחנו עבדנו גם מול רשויות אחרות.

דב חנין: אבל, למרות העבודה הרבה שנעשית מאחורי הקלעים אני חייב לומר לכם בצער ובתסכול, ברמת התוצאות, התוצאות מאוד מאוד מאוד חלקיות.

דב חנין: ואני רוצה להגיד משהו מאוד מאוד ברור למשרד התחבורה.

דב חנין: ראשי הסטודנטים היום הם אנשים מאוד מאוד ענייניים, מאוד מנומסים, מאוד שקטים, אבל אל תטעו.

דב חנין: בסופו של דבר הדבר הזה יתפוצץ לכם בפנים.

דב חנין: זה יתפוצץ בפנים, זה לא ימשיך להיות כך.

דב חנין: זה לא יכול להיות שהמערכת הזאת תתנהל ב-slow motion, בזמן שאנשים לא יכולים להגיע למקומות הלימודים שלהם בזמן ובאופן סביר.

דב חנין: לכן, העובדה שהיום ציבור הסטודנטים הוא ציבור יותר שקט, יותר נעים הליכות ורגוע-סבר ממה שאני הייתי בזמנו, ואולי ממה שאני היום הייתי אם אני הייתי סטודנט היום, זה לא אומר שזה יימשך, זו מציאות שאי אפשר להמשיך לחיות אתה.

דב חנין: אנחנו קיימנו כאן דיון על תוכנית או רעיונות של "מהיר לעבודה", מה שמשרד התחבורה קורא קווי הזנק.

דב חנין: צריך להתייחס גם לקמפוסים כמו שאנחנו מתייחסים למקומות עבודה – כמוקדי תעסוקה, מוקדי עניין ציבורי – וצריך שינוי דרמטי בהתייחסות של כל המערכות לאיך מגיעים לקמפוסים במדינה הזאת.

דב חנין: אנחנו קוראים לשינוי הזה "מהיר לקמפוס", זו צריכה להיות התוצאה.

דב חנין: התוצאה צריכה להיות מערכת של קווים מהירים וישירים שמובילים מריכוזי האוכלוסייה, ממרכזי הערים, מתחנות הרכבת, מהתחנות המרכזיות, לקמפוסים של אוניברסיטאות ומכללות.

דב חנין: ואנחנו לגמרי לגמרי לא במצב הזה.

דב חנין: אני מכיר את התשובות של משרד התחבורה, יגידו, הנה למשל, מה אתם רוצים, בתל אביב-יפו - נמצאים אתנו נציגי העירייה ואני מברך אתכם על הגישה הרצינית שלכם לענייני התחבורה הציבורית והליווי של עבודת הוועדה – אז אתם תבואו ותגידו לנו, הנה בתל אביב למשל, בן אדם יכול להגיע מיפו לאוניברסיטת תל אביב בקו 25 ולבלות בקו שהוא קו אגב מאוד מאוד חשוב בעיר אבל הוא עושה מסלול אורבני ראוי וחשוב בתוך העיר, עם הרבה תחנות, ולכן הדרך הזו היא דרך ארוכה ביותר.

דב חנין: אנחנו כבר נמצאים במצב שבו בתל אביב אפשר להגיע – ברמה העקרונית אני כרגע מדבר – מיפו, מבת ים לאוניברסיטה גם ברכבת, אבל זה לא כל כך פשוט להגיע ברכבת כי אתה אומנם מגיע לרכבת האוניברסיטה ולך תעלה את כל 200 המדרגות בשמש, זה גם מאמץ, בחום הזה זה בלתי אפשרי, בגשם זה בטח לא נוח, ולא כולם רוצים לעשות תרגול בוקר פיזי.

דב חנין: אני לוקח את הדוגמה הזאת כדוגמה כי אני רוצה דרכה להראות שבמקומות שבהם כבר המדינה השקיעה ויש רכבת ולכאורה אנחנו קרובים לפתרון, החוליה האחרונה חסרה או החוליות הראשונות והאחרונות חסרות, והתוצאה שקשה להשתמש בפתרון הזה ואז ממשיכים לשלוח את הסטודנטים בקו 25.

דב חנין: אני נתתי כדוגמה את תל אביב ואוניברסיטת תל אביב.

דב חנין: אנחנו נשמע פה על מה שקורה בחיפה, אוניברסיטת חיפה, אנחנו קיבלנו מהאוניברסיטה את הנתונים.

דב חנין: יש רכבת נהדרת שמגיעה לחיפה, לחוף הכרמל ולמרכזית המפרץ.

דב חנין: אתם יודעים כמה זמן לוקח להגיע באוטובוס הייעודי שמגיע מתחנת הרכבת חוף כרמל לאוניברסיטה?

דב חנין: לוקח שעה ודקה.

דב חנין: שעה ודקה.

דב חנין: זה לוח הזמנים של האוטובוס.

דב חנין: נראה לכם הגיוני?

דב חנין: מתל אביב להגיע לחיפה זה היום 47 דקות, ולעלות מתחנת הרכבת בחיפה לקמפוס של האוניברסיטה שעה ודקה.

דב חנין: זה אומר שלא רוצים שאנשים יגיעו בתחבורה ציבורית.

<עמיר קינן: נראית לי המצאה שלא כל כך מוכרת לי.

דב חנין: אז צר לי, אני אתן לך את הנתונים.

דב חנין: הנתונים נמצאים אצלי בכתב, אני יכול להראות לך.

דב חנין: עמיר קינן, אתה נציג של?

<עמיר קינן: אגד.

דב חנין: אז אני אתן לך את הנתונים.

<עמיר קינן: לנסוע מחוף כרמל לאוניברסיטה זה 25 דקות.

<קריאה: זה חצי שעה בערך.

<קריאה: אני סטודנט שם.

<עמיר קינן: אז חצי שעה, זה לא שעה ודקה.

דב חנין: יש לי את לוח הזמנים.

דב חנין: אני קיבלתי את לוח הזמנים מעיריית חיפה, אני קיבלתי את לוח הזמנים מהאוניברסיטה בחיפה, והקו שאנחנו מדברים עליו הוא קו 146.

דב חנין: קו 146 מתחנת הרכבת הקרובה חוף הכרמל לאוניברסיטה, יוצא בשעה 06:05, מגיע ב-7:06.

דב חנין: זה באופן עקבי שעה ודקה.

דב חנין: קו 146, אני מזמין אותך לבדוק אותו.

<עמיר קינן: זה הגיוני בגלל העלייה לחיפה.

דב חנין: ברור, ברור, אני לא אומר, זה לא בגלל שאגד רוצה לנסוע לאט.

דב חנין: אני מדבר כרגע על מבחן תוצאה.

דב חנין: אני לא אוהב את התשובות האלה שלא ייתכן, כאשר ייתכן וייתכן.

דב חנין: אני מדבר פה על נתונים רשמיים של אוניברסיטת חיפה, אני לא מדבר על חוויות אישיות שאני שומע מאנשים על איך הדרך הזאת עובדת.

דב חנין: אנחנו נעבור לירושלים, יש פה נציגים של אגודת הסטודנטים.

דב חנין: להגיע ממרכז העיר ירושלים לאוניברסיטה זו סאגה.

דב חנין: זו סאגה.

דב חנין: אני יכול לעבור אתכם על איך נראה קו 19.

דב חנין: יש בעיה.

דב חנין: נעבור הלאה.

דב חנין: אוניברסיטת בר אילן, אנחנו נשמע כאן.

דב חנין: איך מצפים שאנשים יגיעו לאוניברסיטת בר אילן בתחבורה ציבורית?

דב חנין: נעבור לפריפריה.

דב חנין: מכללת ספיר, נציגים יסבירו לנו איך הדברים נראים שם.

דב חנין: יש כבר רכבת שמגיעה לשדרות, ובכל זאת מאוד מאוד קשה להגיע בתחבורה ציבורית למכללת ספיר.

דב חנין: ויש יישובים סמוכים שבהם גרים אנשים, קיבוצים, מושבים, ולא יכולים להגיע, לא יכולים להגיע בתחבורה ציבורית.

דב חנין: יישובים ערביים, אנחנו עובדים על מערכות שייתנו לסטודנטים ערבים פתרונות מהירים ונוחים להגיע בתחבורה ציבורית לאוניברסיטאות ולמכללות, אז אני יודע שיש כמה מקומות שיש בהם התקדמות אבל עדיין יש פערים מאוד מאוד גדולים ואנחנו מדברים על אנשים שלא רוצים להגיע ברכב פרטי, רוצים להגיע בתחבורה ציבורית.

דב חנין: בשורה התחתונה, אנחנו צריכים להבין שכל המערכת צריכה להתחיל מהסוף, מחוויית הסטודנט או הסטודנטית.

דב חנין: זה צריך להיות משהו שהוא מאוד נוח לשימוש והוא הבחירה הראשונה של הסטודנטית או הסטודנט כי זה יותר מהר, כי זה יותר נוח, כי זה יותר זמין, ולא תשובות לפי הפרוטוקול.

דב חנין: תשובות לפי הפרוטוקול, נמאס לנו, אנחנו לא יכולים לחיות אתן יותר.

דב חנין: אני מתנצל שדברי הפתיחה שלי היו קצת ארוכים אבל אני אומר לכם שאנחנו לא מתכוונים להמשיך ולהשלים עם המציאות הזאת.

דב חנין: אנחנו מתכוונים לדחוף בכל הכוח את המהלכים האלה של "מהיר לקמפוס", בשיתוף פעולה עם התאחדות הסטודנטים, בשיתוף פעולה עם ארגוני התחבורה הציבורית, בשיתוף פעולה עם אגודות הסטודנטים, שיתוף פעולה עם עיריות.

דב חנין: אני רוצה רק לומר לכם שיש גם מודלים שעובדים יפה.

דב חנין: למשל, המודל שהרכבת קידמה מול – זה נקרא המכללה האקדמית ביפו – מודל שעובד.

דב חנין: אגב, הרכבת לא אמורה לטפל בזה אבל הרכבת עושה את זה, אז קודם כול אני מברך את הרכבת על זה שהיא עושה את זה, והיא יוצרת קו של שאטל מאוד ייעודי וישיר מתחנת ההגנה למכללה האקדמית.

דב חנין: כל הכבוד, ואני מקווה שלא יקרה מצב שבעוד חודשיים או שלושה שנעשה דיון מעקב יגידו לנו זה נפסק כי לא היה תקציב או איזושהי צרה אחרת, אז אל"ף כל הכבוד וברכות ובאמת איחולים, אבל למה רק שם?

דב חנין: למה זה לא הנורמה, שבכל מקום שיש תחנת רכבת יש ממנה שאטל מהיר שמוביל סטודנטים לאן שצריך, למה?

דב חנין: כבר יש לנו רכבת.

<מרים מיטל להבי: גם לתושבים ואזרחים.

דב חנין: וגם, נכון.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אנחנו נפתח בדברי נציג התאחדות הסטודנטים, דוד גלזר.

דב חנין: בבקשה, אדוני.

<דוד גלזר: אני מודה לך על הדיון החשוב והמשמעותי הזה, שהוא מאוד מאוד חשוב.

<דוד גלזר: בשנה שעברה היה בערך אותו דיון כאן וכמו שאמרת, הרבה דברים לא השתנו, זה דבר שחשוב להבין אותו.

<דוד גלזר: התאחדות הסטודנטים זה גוף שמייצג היום בערך 340,000 סטודנטים של 90 מוסדות, מתל חי בצפון ממש עד אילת עם השלוחה של בן גוריון באילת, המון סוגים של סטודנטים וסטודנטיות שמגיעים יום-יום לקמפוסים שלהם.

<דוד גלזר: אחד התחומים שאנחנו מתעסקים בהם בצורה מאוד מאוד רצינית זה נושא התחבורה הציבורית, מכמה סיבות.

<דוד גלזר: הסיבה המרכזית, שזה דבר שהוא ידידותי, סביבתי, הוא מונע פקקים, הוא מונע צפיפות, ומעבר לזה אנחנו באמת מאמינים שחבר'ה צעירים מתחילים לנסוע בתחבורה ציבורית בגיל צעיר, הם ישתמשו גם בגיל יותר מאוחר.

<דוד גלזר: ואם כבר דיברנו על בעיות שהעלו פה, אני סטודנט, אני משתמש בתחבורה ציבורית יום-יום ואני יכול להגיד שאני חווה הרבה קשיים עם הדבר הזה.

דב חנין: היכן אתה לומד?

<דוד גלזר: באוניברסיטת חיפה.

<דוד גלזר: יש המון-המון נושאים שאנחנו מתעסקים בהם, המון-המון שיתופי פעולה – החל מאתך, שבאמת אנחנו עובדים, שיתופי פעולה עם משרד התחבורה, שזה בעצם שיתוף הפעולה המרכזי שהיום אנחנו עובדים מול משרד התחבורה, "מהיר לקמפוס" כמו שאתה קראת לזה, אולי יקראו לזה בשם אחר אבל הרעיון שלנו מדבר על זה שאנחנו נייצר איזושהי תוכנית מאוד מאוד רצינית שגם תמפה את כל הצרכים של התחבורה הציבורית של כל הקמפוסים בישראל בחמש שנים, ובנוסף, תתוקצב בצורה שהיא נפרדת מהתקצוב הרגיל של תוספות השירות.

<דוד גלזר: אם רוצים לעשות שינוי אז אפשר לעשות שינוי, פשוט הוא צריך להיות תשתיתי, הוא צריך לבוא ממקום של לבוא ולשנות את הסיטואציה ולא לכבות את השריפות, כשכל הזמן אנחנו נתקלים בכיבוי שריפות – אם זה קו 19, אם זה קו 347 אם אני לא טועה שנוסע לבינתחומי בהרצליה, והמון-המון קווים שאנחנו כל הזמן מתעסקים איתם, כשכל הזמן יש פה תוספת של שעה ביום אבל אנחנו מחפשים פתרון שהוא תשתיתי, שהוא עמוק, שגם יוסיף את התחבורה הציבורית לקמפוסים וסטודנטים יתחילו לנסוע.

<דוד גלזר: הדבר השני שאנחנו מדברים עליו בתקופה האחרונה זה כל הנושא של התחבורה הציבורית לסטודנטים בחברה הערבית.

<דוד גלזר: יש המון סטודנטים בחברה הערבית שלומדים בכל המוסדות בישראל.

<דוד גלזר: אומנם אפשר להגיד שאנחנו באמת עובדים בשיתוף פעולה מלא עם משרד התחבורה על תוכנית-אב לחברה הערבית כחלק מהחלטה 922, אבל עדיין המצב הוא קטסטרופה, באמת.

<דוד גלזר: סטודנטים שנוסעים – אם זה לנסוע מבית ג'אן למכללת כינרת, צריך לעבור שלושה או ארבעה אוטובוסים; חבר'ה שגרים בבקה אל גרביה ונוסעים לרופין, לא קיים שירות.

<דוד גלזר: המון-המון דברים.

דב חנין: או מצב כמו שגיליתי למשל כשהייתי בביקור בטייבה בשבוע שעבר, ששם עמותה, עמותת תשרין, מארגנת הסעות, אוטובוסים לסטודנטים לאוניברסיטת בן גוריון - בעצמם, עם מימון של העמותה.

<דוד גלזר: יש לנו רכז חברה ערבית שבעצם יצר איזשהו מיפוי ושיתופי פעולה לגבי כל הסיפור, ואחד הדברים שהוא שם לב בצורה מאוד מאוד ברורה, שמשרד התחבורה בעיקר עובד עם הרשויות המקומיות, והרשויות המקומיות לא תמיד יש להן את השיקול, לא תמיד יש להן את הידע על הצרכים של הסטודנטים או הצעירים בכלל שצריכים לנסוע בתחבורה ציבורית, והרבה פעמים גם בכלל לא נכללים בשיקול של התכנון, שזה דבר שאנחנו באמת חושבים שצריך לשנות אותו וצריך לייצר יותר שיתופי פעולה, יותר שיח בין הציבור לבין מקבלי ההחלטות בתחום הזה.

דב חנין: פה אני אבקש ממך, אם יש לכם דברים קונקרטיים תעבירו אותם לוועדה.

דב חנין: אנחנו עובדים מול ראשי רשויות מקומיות ביישובים הערביים.

דב חנין: אני חייב לומר שבהקשר הזה דווקא יש התקדמויות נקודתיות, באמת החיבור עם הרשות המקומית מאוד מאוד חשוב.

דב חנין: אם יש מקומות קונקרטיים שאתם נתקלים בבעיות או שאתם מרגישים שהקשר לא עובד, פנו אלינו, אנחנו נפנה ואנחנו יודעים לקדם את הדברים האלה.

<דוד גלזר: בסדר גמור.

<דוד גלזר: אלה בעצם שני פתרונות תשתיתיים שאנחנו באמת מאמינים שצריך לעשות אותם בכל הכוח, להשקיע בהם כסף.

<דוד גלזר: אלה דברים שיכולים לשנות את פני מפת התחבורה הציבורית בישראל לסטודנטים וצעירים בפרט, כשזה גם מתייחס למקומות בילוי, למקומות עבודה.

<דוד גלזר: אנחנו מדברים על מיפוי שלא מדבר רק על הגעה לקמפוס כי בסוף אנחנו רוצים שלא ייסעו ברכב הפרטי ובאמת ייסעו בתחבורה ציבורית.

<דוד גלזר: דבר שאתה גם דיברת עליו ואנחנו מאוד מאמינים בו, בעצם התשתית של הרכבת זו התשתית של התחבורה הציבורית שעובדת נראה לי הכי טוב בישראל.

חנין זועבי: איפה המיפוי?

חנין זועבי: אמרת שאתם הכנתם מיפוי?

<דוד גלזר: אני יכול להעביר לך את זה.

חנין זועבי: זה לא נמצא בקלסר?

<דוד גלזר: לא, זה לא נמצא פה.

<דוד גלזר: אני יכול להעביר לך את זה.

חנין זועבי: אז למה לא שמת בקלסר?

חנין זועבי: אתה עכשיו מציג את זה פה?

<דוד גלזר: לא.

חנין זועבי: למה לא?

חנין זועבי: מדברים פה על בעיות של תחבורה ציבורית.

<דוד גלזר: אני יכול להעביר.

חנין זועבי: אבל למה לי באופן פרטי?

<דוד גלזר: לא לך.

חנין זועבי: אנחנו פה צריכים לדבר על בעיות תחבורה ציבורית אז למה לא מציגים את זה לכולם וליושב-ראש הוועדה?

<דוד גלזר: בסוף יש זמן מאוד קצוב, בחרנו להתמקד בדברים מסוימים.

<דוד גלזר: אם תרצו שנעביר, אז נעביר.

אוסאמה סעדי: מה, זה לא כל כך חשוב במגזר הערבי?

חנין זועבי: אתם בחרתם לא להתמקד.

חנין זועבי: בסדר גמור, תמשיך.

<קריאות: - - -

דב חנין: חברים, אחד אחד.

דב חנין: הבקשה שלנו היא שתעביר לנו באמת את הדבר הזה לוועדה, אנחנו נפרסם את זה גם בפורטל של הוועדה כדי שזה יהיה פתוח לדיון, ובמידת הצורך נקיים דיון נקודתי על הדברים כי באמת פה הפרטים גם מאוד מאוד חשובים.

דב חנין: בהמשך לבקשה שלי קודם, מול רשויות מקומיות גם.

דב חנין: בסדר?

<דוד גלזר: בסדר גמור, אני אעביר לך.

<דוד גלזר: כמו שאמרת, הרכבת קיימת ממש כמעט לאורך כל מדינת ישראל וזה דבר שיכול לספק תחבורה ציבורית שהיא נאותה וטובה.

<דוד גלזר: יש דוגמאות שקורות, בעצם יוזמות פרטיות, זה התחיל במרכז הבינתחומי בהרצליה, עיריית תל אביב בשיתוף המכללה האקדמית תל אביב-יפו.

<דוד גלזר: דיברנו על חיפה.

<דוד גלזר: אני בבוקר נוסע בשאטל של אוניברסיטת חיפה כי להגיע באוטובוס אני אאחר לשיעור.

<דוד גלזר: מדובר על יוזמות פרטיות, בעצם אותם גופים משלמים ועושים שאטלים בחינם.

<דוד גלזר: לדעתנו, עד שאין פתרון שהוא אמיתי, אנחנו ממליצים שיהיה שירות, שמשרד התחבורה ימצא את הדרך לתקצב חיבורים טובים לרכבות – אם זה מספיר, אם זה אפילו מאריאל מראש העין – באמת, כמעט כל קמפוס.

<דוד גלזר: דרך אגב, יש קמפוסים שזה לא רלוונטי אבל יש הרבה קמפוסים שזה מאוד רלוונטי ואנחנו חושבים שצריך לשים על הדבר הזה דגש.

<דוד גלזר: הנושא האחרון שאנחנו פה באמת מאמינים בו, היום הסטודנטים נוסעים בטרמפים.

<דוד גלזר: איך הם נוסעים בטרמפים?

<דוד גלזר: יש להם קבוצות ווטסאפ, יש קבוצות פייסבוק, יש המון-המון דברים שקורים, ובעצם אין פלטפורמה חוקית היום במדינת ישראל של תחבורה שיתופית.

<דוד גלזר: בנושא הזה אנחנו באמת מבקשים לייצר איזושהי רגולציה שתוכל לאפשר את הדבר הזה.

<דוד גלזר: יש היום פלטפורמות טובות שלוקחות דמי השתתפות שהם לא רווחיים, שכבר קיימות, פשוט צריך להכניס אותן לחקיקה ולאשר אותן – בחקיקה או בתקנות – וזה דבר שהוא מאוד מאוד קריטי.

<דוד גלזר: אני רק אסיים ואגיד שהמצב הוא לא טוב.

<דוד גלזר: אני חושב שגם משרד התחבורה וגבי שנמצא פה יודעים שהמצב הוא לא טוב.

<דוד גלזר: אני חושב שכולם מנסים היום להגיע לפתרון.

<דוד גלזר: אתה אמרת שאנחנו שקטים.

<דוד גלזר: כשאנחנו צריכים לא להיות שקטים אנחנו יודעים לא להיות שקטים.

דב חנין: אז כדאי.

<דוד גלזר: אבל כרגע אנחנו פועלים בהמון-המון מישורים.

דב חנין: אני אומר לך, מה שאני אומר לכם, אני חושב שהעבודה המקצועית שלכם היא חשובה אבל לא פחות חשוב הלחץ הציבורי.

<דוד גלזר: נכון.

דב חנין: מאוד מאוד חשוב הלחץ הציבורי כי בסוף, אתה יודע, המערכת הציבורית עובדת מול כל הצרכים וכל האילוצים וכל מיני איזונים, ואם לא תשמיעו קול חזק אז הקול שלכם לא יישמע.

<דוד גלזר: זהו.

<דוד גלזר: יש פה נציגים באמת מהרבה מקומות.

דב חנין: תודה רבה לך.

דב חנין: אדוני.

<קובי פדוה: שמי קובי, אני גר בכפר סבא, סטודנט באוניברסיטה הפתוחה ובארבע השנים האחרונות חקרתי את נושא התחבורה הציבורית בעיקר בתוך כפר סבא אבל המסקנות שלי הן הרבה-הרבה יותר רחבות.

<קובי פדוה: אני חושב שהבעיה שלנו מתחילה בזה שהמכרז של משרד התחבורה אל חברות אגד ודן במטרופולין הוא לפי הקילומטר הכי נמוך שתיתן לי ולא לפי שירות.

<קובי פדוה: בלי לשנות את שיטת העבודה הזאת לא נצליח להתקדם.

<קובי פדוה: אתה יכול לשפוך עוד ועוד כסף ולהמשיך לא להשיג תוצאות יותר טובות.

<קובי פדוה: עוד כסף פה לא יפתור את הבעיה, חייבים לשנות את שיטת המכרז.

<קובי פדוה: זה אחד.

<קובי פדוה: דבר שני, במקום להתבסס על חוויות אישיות ותלונות שכתוצאה מהן כן משנים או לא משנים, חייבים לשנות את המשוואה הזאת.

<קובי פדוה: אנחנו ב-2017, המדידה חייבת להיות אוטומטית.

<קובי פדוה: לא יכול להיות שנוסע אוטובוס אחד מבלי שאנחנו יודעים בדיוק כמה נוסעים עלו עליו, האם הוא יצא בזמן מהתחנה הראשית, אם למשל זה קו שאנחנו רוצים שיגיע בשעה שמונה בבוקר לאוניברסיטת תל אביב - - -

דב חנין: אדוני, אתה מעלה שאלות שאנחנו עוסקים בהן הרבה בוועדה.

דב חנין: אתה בהחלט מוזמן, ההערות שלך לגמרי לעניין.

דב חנין: אנחנו כרגע מתמקדים – בלי להפחית בחשיבות הדברים האלה – בהיבטים של תחבורה ואוניברסיטאות ומכללות.

<קובי פדוה: אז אני אומר, מצוין, אנחנו נמשיך לקיים את הדיון הזה ונקיים אותו שוב ונקיים אותו שוב, אבל מבלי לשנות את שיטת העבודה אנחנו נמשיך לקיים את הדיון הזה ונמשיך להשיג לא את התוצאות שאנחנו רוצים כי שיטת העבודה היא לא נכונה.

<קובי פדוה: באמת, אני חוקר את זה ארבע שנים, אין אבן שלא הפכתי – החל ממשרד התחבורה ועד אחרונת המזכירות בעיריית כפר סבא וכל מנהלי בתי-הספר – ואני אומר לך, זאת הבעיה שלנו.

<קובי פדוה: בלי שתשנה את שיטת העבודה ואת שיטת החשיבה, לא תצליח להתקדם.

<קובי פדוה: אתה תצליח לשפוך עוד כסף ותשיג אולי שיפור של 10%, 20% למרות ששפכת 100% יותר כסף.

<קובי פדוה: שיטת העבודה חייבת להשתנות, והמדידה חייבת להיות אוטומטית וחייב להיות משוב שבועי, כל שבוע צריך לבוא ולשבת מישהו על התוצאות האלה ולהגיד, וואלה פה עשינו לא בסדר, פה אנחנו צריכים לשנות ככה כדי להשיג את התוצאה היותר טובה, מבלי לבוא ולעשות דיון פעם בשנה.

<קובי פדוה: זה לא יעזור לנו, זה צריך להיות משהו במנגנון, משהו קבוע ומדידה אוטומטית, וצריך להיות אינטרס שברגע שגם החברות ידעו שזה האינטרס שלהן וזה חלק מהשירות שהם נותנים ולפי זה גם משלמים להם, אז הכול ישתנה, אחרת זה עוד כסף סתם.

דב חנין: תודה רבה על ההערות שלך.

דב חנין: גיל יעקב, מנכ"ל "15 דקות", תודה לך על העבודה שעשית גם לקראת הדיון הזה.

יעקב גיל: תודה, אדוני היושב-ראש, ואני מודה לך מאוד על הדיון החשוב הזה.

יעקב גיל: אנחנו בארגון "15 דקות" מפעילים מוקד פניות ציבור.

יעקב גיל: אנשים פונים אלינו בדיווחים מהשטח בהיקפים מאוד גדולים, ואחד הנושאים באמת שעולים וצפים זה הנושא של הגעה לקמפוסים.

יעקב גיל: לצערנו, משרד התחבורה עדיין לא מתייחס לקמפוסים באותה התייחסות שהוא התחיל להתייחס למוקדי תעסוקה.

יעקב גיל: בעצם צריך להבין שאפשר לקחת את הקמפוסים כפרויקט, לעשות מיפוי, להתלבש על זה מה שנקרא בצורה מרוכזת, לעשות מיפוי איפה החוסרים, איפה צריך לשפר את השירות כי בעצם הקמפוסים הם מחוללי תנועה מאוד משמעותיים, ואם אנחנו נדחה את הגיל שבו אנשים רוכשים את הרכב הפרטי ונאפשר לאנשים להגיע מהר לקמפוסים אנחנו בעצם מורידים מכוניות מהכביש, ומעבר לזה, אנחנו מאפשרים ליותר אנשים להגיע למוסדות השכלה.

יעקב גיל: אנחנו אספנו, על סמך הפניות שהגיעו אלינו, כמה מקרים בולטים.

יעקב גיל: יש שורה ארוכה – באמת קצרה היריעה – אבל אספנו כמה דברים בולטים שאנחנו נשמח גם לעזרת הוועדה לקבל תשובות וטיפול מול משרד התחבורה.

יעקב גיל: אני יכול לתת דוגמאות אפילו מהאוניברסיטאות הגדולות שנמצאות בערים באזורים עירוניים, יש קשיי הגעה מאוד מאוד חמורים.

יעקב גיל: למשל, אוניברסיטת בר אילן, אוניברסיטה מאוד גדולה.

יעקב גיל: זמני ההגעה מתל אביב כוללים החלפה של שני אוטובוסים וזמן הנסיעה אורך למעלה משעה.

יעקב גיל: מאזור השרון זה באמת סיוט להגיע לבר אילן, לפעמים צריך שלושה אוטובוסים, זמני ההגעה שם מגיעים גם ל-80 דקות.

יעקב גיל: אזור בת ים, 70 דקות החלפה של שני אוטובוסים.

יעקב גיל: אוניברסיטת תל אביב, אפילו מיפו – באמת הזכרת נכון את הדוגמה של הגעה מיפו – אנשים פשוט מבלים שעה בנסיעה לקמפוס בתוך העיר שבה הם גרים.

יעקב גיל: זה פשוט מצב בלתי סביר, בזמן שלרכב הפרטי יש אופציות נסיעה מגוונות – אם זה דרך נתיבי אילון, דרך צירים ראשיים – אבל האוטובוס מבת ים נוסע מסלול מאסף ומפותל.

יעקב גיל: גם כאן מאזור השרון, אזור רעננה.

יעקב גיל: שתי ערים גדולות במיוחד, ראשון לציון ופתח תקוה, ערים מאוד גדולות ומתפתחות שהשכונות בהן הולכות וגדלות, עדיין השירות בדרך כלל כולל החלפה, ונסיעה יכולה להגיע גם לשעה וחצי.

יעקב גיל: בירושלים, הקו שמככב אצלנו בפניות הציבור בירושלים הוא קו 19, הקו הוותיק של הסטודנטים שעדיין אנשים נדחסים שם כמו סרדינים, האוטובוס מאחר וזמני הנסיעה באמת לא אמינים.

יעקב גיל: משכונות נוספות בירושלים מאוד קשה להגיע ונדרשת החלפה של שניים או שלושה אוטובוסים – משכונת רמות, מקטמונים, מארנונה, מארמון הנציב – באמת לא ברור למה נסיעה בתוך העיר צריכה לקחת למעלה משעה, עם החלפה של שניים-שלושה אוטובוסים.

יעקב גיל: לטכניון מאוד קשה להגיע מהקריות, גם בגלל ריבוי החלפות וזמני נסיעה ארוכים.

יעקב גיל: מכללת ספיר, אני מאמין שיש כאן נציגים שידברו על הבעיות.

<קריאה: כן.

יעקב גיל: באמת, אנחנו מקבלים הרבה פניות על מכללת ספיר, בין אם זה מהפזורה הבדואית, בין אם זה מבאר שבע, וגם סטודנטים שצריכים להגיע פעם בשבוע לירושלים וכבר שנתיים מתווכחים עם משרד התחבורה על הצורך בהוספת שירות לקו שעובר פעם ביום ליד המכללה.

יעקב גיל: ראשון לציון, מכללה למינהל, יש שם מגרש חניה עצום שרק הולך ומתמלא כל הזמן, פשוט בגלל שאפילו מהערים הסמוכות לראשון לציון – מחולון למשל – אין קו ישיר ולוקח קרוב לשעה נסיעה, מבת ים שעה נסיעה, מרמת גן 80 דקות.

יעקב גיל: מדובר על אותו מרחב עירוני בסך הכול.

יעקב גיל: נתניה, המכללה האקדמית, אפילו מתוך נתניה נדרשת החלפה ולפעמים הליכה של 20 דקות משכונות בתוך העיר.

יעקב גיל: מכללת רופין, שנמצאת יחסית על ציר ראשי, קשה להגיע מכפר סבא, מחדרה וגם מתל אביב.

יעקב גיל: שורה ארוכה של בעיות, ובאמת זו רק רשימה חלקית.

יעקב גיל: אנחנו מצפים שמשרד התחבורה יתייחס לנושא הזה לא בשיטת הפלסטר והטפטופים כי הטפטופים לא מביאים בשורה לציבור הסטודנטים והעובדים בקמפוסים, והם משדרים מסר שהתחבורה תמשיך להיות איטית.

יעקב גיל: אנחנו מצפים שיהיה איזשהו פרויקט, שתיעשה עבודה ממוקדת, מספר חודשים למפות את התחום הזה ובאמת תהיה התמודדות עם החוסרים ולאחר מכן אפשר באמת לעשות השלמות וטפטופים של שיפורים אבל כרגע לא נראה שיש כתובת ברורה לנושא הזה בתוך משרד התחבורה וזה נמצא בזרם הרגיל של העבודה.

יעקב גיל: ככה אנחנו לא נייצר בשורה לציבור הסטודנטים ואנחנו רק נעמיס על הכבישים ולא נאפשר לאנשים להגיע למוסדות השכלה גבוהה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: מיד אני אתן גם לחברי הכנסת.

דב חנין: הפתיחה האחרונה תהיה של שיר מרדכי, נשיאת אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית, בבקשה.

<שיר מרדכי: שלום לכולם.

<שיר מרדכי: בעיקרון, אנחנו יודעים שזו לא השנה הראשונה שבאמת יש בעיות בתחבורה הציבורית.

<שיר מרדכי: בשנה אחת יש יותר, בשנה אחרת יש פחות, אבל בסופו של דבר עכשיו אני מדברת בשם הסטודנטים של האוניברסיטה העברית - שלושה קמפוסים פה בירושלים ועוד קמפוס אחד ברחובות.

<שיר מרדכי: אנחנו רואים, כמו שכולם אמרו כאן, קו 19, אני לוקחת אותו ממרכז העיר, נסיעה של רבע שעה מאזור העירייה להר הצופים, לוקח לי במקרה הטוב חצי שעה ובמקרה הגרוע, שעה ורבע לקח לי בשבוע שעבר להגיע להר הצופים.

<שיר מרדכי: זו נסיעה של רבע שעה בנהיגה, זה לא הגיוני שמצב כזה יוכל לקרות.

<שיר מרדכי: אנחנו מודעים לזה שזאת בעיה כללית, שזה פוגע באמת לא רק באוכלוסיית הסטודנטים.

<שיר מרדכי: זה פוגע גם בסטודנטים, זה פוגע גם בקשישים, זה פוגע בכל האוכלוסיות החלשות של השכבה, בכל האוכלוסיות שלא יכולות באמת עכשיו להשיג רכב ולא רוצים עכשיו להחזיק רכב אצלם בבית.

<שיר מרדכי: אם אגד לא מצליחים באמת לעמוד במפת התחבורה שהם הציבו לעצמם יחד עם העיריות, אנחנו נמצאים בבעיה.

<שיר מרדכי: אנחנו מצפים כרגע באמת שמשרד התחבורה ואגד והעיריות השונות ירימו את הכפפה וינסו למצוא איזשהו פתרון.

<שיר מרדכי: הפתרון של "מהיר לקמפוס" של ההתאחדות זה מעולה ואני באמת מברכת על זה אבל אני חושבת שעד שהמצב הזה יגיע באמת ויעמוד על הרגליים אנחנו צריכים לחשוב על איזשהו פתרון לסטודנטים.

<שיר מרדכי: סטודנטים באמת מתוסכלים מהמצב כאן.

<שיר מרדכי: אנחנו מגיעים לירושלים באמת ללמוד, לשלוש-ארבע שנים, בתקווה גם להישאר פה, להישאר בעיר, לתרום כמה שאפשר גם לעיר וגם למדינה ואנחנו לא מצליחים להגיע למצב שאנחנו באמת נשארים פה בעיר הזאת.

<שיר מרדכי: אז עד שה"מהיר לקמפוס" באמת יעלה, אנחנו מצפים עכשיו - - -

דב חנין: הכוונה היא ש"מהיר לקמפוס" יהיה מהלך מהיר.

<שיר מרדכי: בדיוק, אבל ממספר השנים זה לא נראה ככה.

<שיר מרדכי: בסופו של דבר, אם עכשיו אגד לא מצליחים לעמוד במפת התחבורה אנחנו מצפים, או שעכשיו ייכנס זכיין אחר או שתמצאו לנו פתרון.

<שיר מרדכי: אנחנו לא באים להיות הגוף המקצועי שיביא לכם את הפתרונות כי כרגע זה לא תפקידנו, אבל באמת כמו שאתה אמרת, דב, לא רחוק היום שהסטודנטים יפסיקו להתלונן רק בפייסבוק וזה יהיה משהו באמת יותר גדול שנשמיע את קולנו.

<שיר מרדכי: אנחנו אוכלוסייה מאוד מאוד גדולה.

<שיר מרדכי: אני חושבת שיש מקום להביא לנו את הפתרון הזה לא רק בעיר ירושלים אלא בכל הערים.

<שיר מרדכי: תודה.

דב חנין: תודה רבה לך.

דב חנין: אני רק אומר לך שלדעתי היום הזה צריך להיות היום, שבו ציבור הסטודנטים אומר, אנחנו יוצאים מהפייסבוק ומתחילים לעשות דברים נוספים כי פשוט אחרת זה לא יקרה.

דב חנין: אנחנו נתחיל לשלב חברי כנסת בדיון.

דב חנין: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: תודה, כבוד היושב-ראש.

חנין זועבי: יש לנו את הבעיה המאוד חשובה של תחבורה ציבורית לסטודנטים אבל יש לנו גם את הבעיה של אופי סלקטיבי להצגת הבעיה.

חנין זועבי: צריכים חברי כנסת ערבים בשביל לדבר על הקשיים של התחבורה הציבורית של הסטודנטים הערבים, כשאנחנו יודעים שהבעיה הקשה היא בפריפריה ואנחנו יודעים שאלה שהכי סובלים – לא הכי, אנחנו לא רוצים כל הזמן להתחרות בסבל וזה שיח שאני לא אוהבת אותו ואני נרתעת ממנו – אבל אני מוצאת את עצמי כל פעם נכנסת לשיח הזה.

חנין זועבי: אני ערבייה אז אני מדברת על החלק של הערבי.

חנין זועבי: אנחנו מדברים על בעיה אזרחית מאוד לא פוליטית.

חנין זועבי: היא פוליטית – תשתיות זה גם פוליטיקה – אבל צר לי, הייתי רוצה לשמוע שאגודת הסטודנטים מציגה את העניין ולא לדבר בכלל ולצאת וללכת לוועדה של טיפות חלב, אבל ידעתי שאני אצטרך לדבר ספציפית על הבעיה של הסטודנטים הערבים, במיוחד שאגודת הסטודנטים אמרה בפירוש שיש פה אוכלוסייה שצריכים לטפל בה בצורה מיוחדת.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, אני אתן לך שלושה נושאים ספציפיים שהם נמצאים בוועדות אחרות, כולל הוועדה לפניות הציבור, זה שלוש שנים.

חנין זועבי: אותם קווים שלוש שנים, ובטח אני לא הראשונה, אתה הצפת את זה אולי לפני עשר שנים.

חנין זועבי: אני רוצה להגיד לך על הבעיה המאוד קריטית כי לפעמים או אמא לא הולכת לעבודה בשביל להסיע את הבת או הבן שלה או אבא לא הולך לעבודה או בן-דוד לא הולך לעבודה, כלומר משנים את סדר-היום של המשפחה.

חנין זועבי: לא רק בעיה של זמני הגעה וצפיפות באוטובוס.

חנין זועבי: משנים את סדר-היום של המשפחה בשביל שהסטודנט יוכל להגיע מטמרה, שפרעם, כפר יסיף לצפון, לתל אביב.

חנין זועבי: זו בעיה ממוקדת, מיקדנו את זה בכל מיני ועדות ומסרנו את הפניות ודיברנו עם משרד התחבורה.

חנין זועבי: לוקח יותר משעתיים וחצי באזורים האלה בשביל להגיע לתל אביב.

חנין זועבי: אני חוזרת, זה שפרעם ואזור טמרה וכפר יסיף.

חנין זועבי: הם דיברו על הבעיה של יפו, בת ים ודרום תל אביב, אתה דיברת אז אני לא אחזור.

חנין זועבי: בנצרת יש בעיה בבוקר.

חנין זועבי: יש שני קווים בבוקר, ב-5:00 וב-9:00, ואחרי 9:00 אין – שתי נסיעות בבוקר וזהו.

חנין זועבי: בצהרים, ביום חמישי כאשר חוזרים הביתה יש ב-16:00 – יש שלושה קווים, אוטובוס אחרון ב-18:00, אז מי שלומד אחרי 18:00 אין, והם הציפו את זה.

חנין זועבי: אני יודעת לפני שהייתי חברת כנסת, הם היו מדברים על זה.

חנין זועבי: צריכים עוד קו בשעות הצהרים לאוניברסיטה העברית.

חנין זועבי: אז כנראה בחיפה אין כל כך בעיות, בדרום אני סומכת על ג'מעה, יש בעיות שצריכות טיפול קונקרטי ומיוחד אבל תל אביב והאוניברסיטה העברית, זה לא מצריך, לא תשתית חדשה וזה לא רכבת, צריכים רק להוסיף קו.

חנין זועבי: אני מדברת על מאמץ קטן עם תוצאה שיכולה להקל על אלפי סטודנטים, אז להוסיף קל בשעה הזאת או בשעה ההיא.

חנין זועבי: זהו.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אכן, הקסם של הנושא הזה שבאמת, בעלויות קטנות וחשיבה מותאמת צרכים אפשר לייצר שינוי מאוד גודל.

דב חנין: באמת, אנחנו לא מדברים פה על משהו.

דב חנין: אני רוצה לתת לעיתו מרחב, המרכז הבינתחומי בהרצליה.

<עיתו מרחב: בוקר טוב לכולם.

<עיתו מרחב: שמי עיתו מרחב, אני ראש מדור תחבורה באגודת הסטודנטים במרכז הבינתחומי הרצליה.

<עיתו מרחב: דבר ראשון, אני רוצה לפתוח ולדבר על השאטל שהרכבת מתקצבת.

<עיתו מרחב: אנחנו התחלנו את הפרויקט הזה לפני שנתיים וחצי, שלוש שנים, וצריך להבין שמדובר פה על מעין patch בג'ינס מלא חורים.

<עיתו מרחב: הדבר הזה הוא תקציב שלאט לאט יורד, משנה לשנה.

<עיתו מרחב: בעצם הרכבת באה, נותנת תקציב ואומרת, תציגו את הצורך, ואנחנו בתור אגודה הצגנו יותר מפעם אחת את הצורך.

דב חנין: הנושא הזה מאוד מאוד מטריד אותי כי אתם יצרתם מודל מצליח, אתם והאקדמית בתל אביב, בשיתוף פעולה עם העירייה.

<מרים מיטל להבי: ככל שזה מצליח התקציב יורד.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: ואז אני קיבלתי למשל את התייחסותו של סמנכ"ל הרכבת, שאני מברך עליה.

דב חנין: הוא אומר, אנחנו התגייסנו לעניין אבל אנחנו לא רואים את עצמנו בסוף כמפעילי אוטובוסים.

דב חנין: אנחנו בעצם עושים את הדבר הזה כדי להמחיש למערכת שזה טוב וזה עובד ויש בזה צורך, אבל בסוף אנחנו נרצה לראות את עצמנו יוצאים מזה.

דב חנין: אני מאוד חושש ממצב שבו רכבת, וגם אתם כאגודה תגידו, טוב, מימנו כך וכך שנים, זהו, יש לנו עוד דברים לעשות בחיים, ושזה יקרה לפני שהמערכת תבין שזה מה שצריך לעשות ותממן את זה באופן מערכתי.

דב חנין: איך מתמודדים עם התפר הזה?

<עיתו מרחב: זה בדיוק החשש שלנו כי ככל שהשנים עוברות התקציב יורד.

<עיתו מרחב: מעבר לשאטל שאנחנו מפעילים יש לנו קו 347 מתל אביב לרעננה שהוא אחד הקווים אולי המרכזיים שהסטודנטים משתמשים בהם שהוא באופן קבוע יומיומי מתמלא, וברגע שהקו מתמלא הוא מפסיק לעצור בתחנות.

<עיתו מרחב: הסטודנטים כמובן מאבדים את כל הלו"ז שהם תכננו, הם לא מגיעים לשיעורים, הם לא מגיעים למבחנים.

<עיתו מרחב: אנחנו כבר במהלך השנה האחרונה הוצאנו לא מעט המלצות, עשינו ישיבות.

<עיתו מרחב: משרד התחבורה העביר אותנו לחברת "עדליא" שמייעצת להם, ישבנו עם מטרופולין, אמרו לנו שזה עבר למחלקת תכנון.

<עיתו מרחב: בינתיים אנחנו מחכים לתשובות וכרגע עדיין שום דבר לא נעשה.

<עיתו מרחב: יש דבר אחד שמאוד מאוד מטריד אותי, היושב-ראש, ואני רוצה גם להעלות את זה בפניכם, נציגים מהאגודות.

<עיתו מרחב: אצלנו, עשרות על גבי עשרות של תלונות עברו מהסטודנט למפעיל, במקרה שלנו מטרופולין, כי אין מה לעשות, זה הפנים של השירות.

<עיתו מרחב: אני גיליתי לפני שבועיים מנציג של משרד התחבורה שהדרישה והצפת הצורך לעיבוי הקו 347, הוא הגיע רק מאתנו.

<עיתו מרחב: ואני שואל איך זה לא נוצר, איך התלונה לא עברה להיות המלצה.

<עיתו מרחב: בסוף התלונות עלו למפעיל, שזה מטרופולין, וזה לא הפך להמלצה למשרד התחבורה, הדבר הזה נתקע ביניהם וצריך לבדוק את הסיפור הזה.

<עיתו מרחב: צריך לראות את התקשורת בין המפעילים למשרד התחבורה.

<עיתו מרחב: זה דבר אחד.

<עיתו מרחב: דבר שני, אני רוצה לדבר על הרגלי התחבורה, ובכלל כל אגודת הסטודנטים, אנחנו מאוד מאוד מעודדים את הנסיעה השיתופית ואת הנסיעה בתחבורה ציבורית, באוטובוסים, ברכבות, וחשוב להבין שהסטודנטים זו אוכלוסייה אולי הפוטנציאלית ביותר לעשות את השינוי התדמיתי לתחבורה ציבורית, חברים.

<עיתו מרחב: ואם אנחנו לא נעשה את השינוי הזה עכשיו באוכלוסייה הזאת, אנחנו נמשיך להיגרר עם הדברים האלה ולא ניתן את השינוי.

<עיתו מרחב: דבר אחרון שאני רוצה לשאול ולהעלות פה למשרד התחבורה, ואני אשמח שתענו לנו, איך אנחנו בתור נציגים של הסטודנטים, כל אחד מהאגודה שלו, אחרי שנה שלמה של עשייה, של המלצות, של ישיבות, צריך להרגיש שבוקר של קשת עושים אייטם של חמש דקות, נוצר שינוי בקו 90, עיבוי של הקו הזה.

דב חנין: ומה המסקנה?

דב חנין: תעשו יותר בקרים של קשת, תפעילו יותר את הסטודנטים - -

<עיתו מרחב: המסקנה, תפעילו מצלמות וצאו לשטח.

דב חנין: - - תעשו כמה הפגנות מול הבית של השר כץ.

דב חנין: תאמין לי, כל הפגנה מול הבית שלו תועיל לכם כמו שנה של עבודה מול המערכת.

<עיתו מרחב: אם זו המלצת היושב-ראש - -

דב חנין: המלצה חמה של היושב-ראש.

<עיתו מרחב: - - אז תדליקו מצלמות.

<עיתו מרחב: אנחנו, יש לנו לא מעט תיעוד של הדברים האלה ואנחנו מנסים לעבוד בשיתוף פעולה עם משרד התחבורה, עם החברה המפעילה.

<עיתו מרחב: אנחנו לא ממהרים לצאת לתקשורת, וזה הכי קל, אבל אם אנחנו - -

<קריאה: אבל זה מה שעובד.

<עיתו מרחב: - - לא נגיע לפתרון אנחנו נלך על הקטע של התקשורת, אין ברירה.

דב חנין: בהחלט.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני.

דב חנין: חן גרינברג ממכללת ספיר, ותודה על החומרים ששלחתם לוועדה.

<חן גרינברג: בוקר טוב לכולם.

<חן גרינברג: ברשותכם, אני רוצה להציג כמה דברים.

<חן גרינברג: קודם כול, לגברת חנין זועבי – שלא כאן – יש לנו נושא שמאוד היינו שמחים לדבר אתה עליו, זה נושא הסטודנטים שלנו מהפזורה הבדואית.

<חן גרינברג: מבחינת נתונים, אנחנו עובדים על דוח מקיף של הסטודנטים שלומדים בספיר והוא לא מוכן עד היום, אנחנו נשמח להיות אתכם בקשר על זה.

<חן גרינברג: יש מצב אבסורדי של סטודנטים בדואים שמסיימים את הלימודים במכללה, יוצאים ב-18:30 בערב ומגיעים הביתה ב-22:30.

<חן גרינברג: אנחנו חושבים, ביחד עם התאחדות הסטודנטים שמלווה אותנו, שיש מקום לכנסת כבר היום לנסות ולמצוא פתרון לסטודנטים הבדואים שפשוט מגיעים בשעות לא שעות, בדרכים לא דרכים, ואני חושב שיש מקום למצוא פתרון לסטודנטים האלה.

<חן גרינברג: אני רוצה לדבר על נושא אחד מאוד חשוב, אני אזמין אחר כך את צאלה.

<חן גרינברג: אנחנו פתחנו עכשיו במאבק בדרום שמטרתו להנגיש את המרכז לפריפריה דרך רכבת מהירה.

<חן גרינברג: אנחנו חושבים שהצעד הראשון להשאיר סטודנטים בדרום, שיישארו לגור, להנגיש להם את הרכבת ולגרום למרכז להיות קרוב יותר בחצי שעה לפחות.

<חן גרינברג: אני אשמח להזמין את מובילת המאבק, צאלה, שמובילה את רכבת הפריפריה, שתבוא ותדבר כי היא יותר בקיאה בזה.

דב חנין: אז קודם כול תודה לך.

דב חנין: אני חייב לומר לך שלפני שנגיע לנושא של הרכבת המהירה מהדרום – זה בהחלט נושא ראוי – אתה יודע, אין שום סיבה שתהיה רכבת מהירה מחיפה לתל אביב ולא תהיה רכבת מהירה מהדרום לתל אביב.

דב חנין: אנחנו עובדים על זה מול הרכבת, אנחנו גם נשמע מיד את הגברת, אבל אני אומר לך שאני עדיין מוטרד מאוד מסוגיית החיבור בין תחנת הרכבת בשדרות לבין המכללה בספיר, ואני עדיין מוטרד מאוד מהיכולת של אנשים שגרים ביישובים מסביב לספיר להגיע בתחבורה ציבורית למכללה שלהם.

<חן גרינברג: אני מסכים אתך מאוד.

<חן גרינברג: נפגשנו בשבוע שעבר עם מהנדס מועצה אזורית שער הנגב, הם כבר כמה חודשים מורחים אותנו, אומרים שעומד לצאת מכרז לשביל גישה מהרכבת למכללה.

<חן גרינברג: הבטיחו לנו שביולי זה עומד לקרות.

דב חנין: אמרו יולי איזה שנה גם?

<חן גרינברג: כן.

<חן גרינברג: מבחינתנו, זו הזדמנות אחרונה שאנחנו נותנים למועצה להוציא את השביל הזה למכרז.

דב חנין: תודה.

<דוד גלזר: אני אשמח להוסיף שהקמנו פיילוטים של "מהיר לקמפוס", בדיוק בספיר כרגע התבצע פיילוט.

<דוד גלזר: אנחנו בסוף גם נראה מה קורה עם זה אבל אם המיפוי הזה יצא טוב, אז גם הנתונים שדיברנו עליהם עכשיו יגיעו וישתנו.

<חן גרינברג: דבר אחרון.

<חן גרינברג: באנו לפה עם נציגות מאוד מעניינת, גם סטודנטית שלנו מספיר, ממז"ח, שרוצה להגיד כמה מלים על קו 492 מירושלים לספיר – דיברו על זה קודם – אז אני מזמין את צאלה ואחר כך את נעה.

<חן גרינברג: ברשותך, היושב-ראש, תודה רבה.

דב חנין: כן.

דב חנין: קצר מאוד.

דב חנין: אנחנו מכירים את הנושא של הרכבת הישירה, אנחנו מטפלים בזה.

דב חנין: זה לא באופן ישיר מתחבר לדיון אבל בבקשה, גברתי, כיוון שהגעת ניתן לך כמה מלים.

<צאלה פינטו: ממש בקצרה.

<צאלה פינטו: היום, כארבעה מיליון נוסעים בשנה מאבדים 50 דקות ביום בדרך מהדרום לתל אביב על הרכבת עקב ניהול לא יעיל של הרכבת.

<צאלה פינטו: המסילה קיימת, התפעול הוא לא יעיל.

<צאלה פינטו: ל-50 הדקות האלה השלכות מרחיקות על המשק, על הפריון, על העומס על הכביש.

דב חנין: אנחנו נקיים על הנושא הזה של הרכבת דיון מיוחד, אנחנו נזמין אותך גם גברתי, ותודה על החומר שהבאתם.

דב חנין: גברתי רוצה לדבר על הקו ולהזכיר את הקו מספיר לירושלים.

<נעה מילשטיין: שמי נעה מילשטיין, אני סטודנטית במכללת ספיר ופעילה חברתית במז"ח, המרכז לזכויות חברתיות בשדרות.

<נעה מילשטיין: בשנים האחרונות, כחלק מהפעילות שלנו במז"ח בתחום התחבורה הציבורית, אנחנו עוסקים בתחבורה בין שדרות לירושלים, וכמובן בין היתר בין מכללת ספיר לירושלים.

<נעה מילשטיין: המצב כיום הוא שיש קו אחד בשעה אחת ביום שיוצא מספיר לירושלים, מירושלים לספיר, ובנוסף, הקו העיקרי שהוא קו 492 של חברת אגד, יוצא עוד כמה פעמים נוספות ביום.

<נעה מילשטיין: א.

<נעה מילשטיין: אין תחנה של עלייה והורדת נוסעים במכללת ספיר; ב.

<נעה מילשטיין: יש תחנה אחת ויחידה בעיר שדרות; ג.

<נעה מילשטיין: מדובר על קו שקיבלנו המון-המון תלונות לגביו על עומסים, על אוטובוסים שלא מעלים נוסעים, פשוט מדלגים על תחנות, על מחסור במקומות ישיבה במהלך נסיעה שהיא לא קצרה.

<נעה מילשטיין: עוד סוגיה שעולה מהקו הזה היא שהמסלול שלו לא מותאם לכלל האוכלוסיות, בטח לא לאוכלוסייה של סטודנטים שרוצים להגיע מירושלים למכללת ספיר ולהיפך.

<נעה מילשטיין: זה קו שעושה קודם כול סיבוב בתוך השכונות החרדיות בעיר ורק לאחר מכן מגיע לאזור התחנה המרכזית, גם לא לתחנה המרכזית, לתחנת גשר המיתרים.

<נעה מילשטיין: זה אומר שנסיעה שלוקחת ברכב פרטי כשעה ורבע, יכולה לקחת שעתיים וחצי ואפילו יותר מכך.

<נעה מילשטיין: תודה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אני רוצה לתת את רשות הדיבור למיטל להבי, סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו, מחזיקת תיק התחבורה.

דב חנין: גברתי, ברוכה הבאה והערכה על העבודה שלך.

דב חנין: בבקשה.

<מרים מיטל להבי: תודה רבה.

<מרים מיטל להבי: אני אכנס תכף ל"פצ'ים" שאנחנו עושים בתל אביב אבל אני רוצה רגע לדבר ברמה העקרונית.

<מרים מיטל להבי: סליחה עם הסטודנטים.

<מרים מיטל להבי: כמו המכללות והאוניברסיטאות, ככה גם בתי חולים.

<מרים מיטל להבי: אתמול הייתי אצל רופא, סיפר לי שהוא מגיע לרכבת בחב"ד ולא מצליח להגיע לאסף הרופא כי אין קשר בין תחנת הרכבת הכי קרובה לבית החולים.

<מרים מיטל להבי: סליחה, גם מחנות צה"ל, אותו סיפור.

<מרים מיטל להבי: אני מסיירת בנופי ים, אומרים לי הורים, יש לנו חיילים בצבא, שלושה אוטובוסים כדי להגיע לתל השומר או למחנות צה"ל.

<מרים מיטל להבי: יש הרבה מוקדים, אני מסכימה שתעסוקה וסטודנטים זה יעד אבל אני מסכימה עם קובי.

<מרים מיטל להבי: אם אנחנו נתעסק עם כל דבר, דבר, דבר, יהיה לנו פקק של קווי הזנק.

<מרים מיטל להבי: ותשאל פה את כל המפעילים, אין להם נהגים.

<מרים מיטל להבי: אתה יכול להמציא קווים ובסוף גבי לא יוציא אותם לפועל.

<מרים מיטל להבי: גבי יגיד שזה בגלל המסופים ובגלל ובגלל.

<מרים מיטל להבי: זה גם בגלל, אבל אין נהגים - -

<קריאה: 39 שקל לשעה זה לא מספיק.

<מרים מיטל להבי: - - ובסוף, בחתך רחוב גם אין מספיק מקום לתחבורה שלא מנוהלת חכם.

<מרים מיטל להבי: ולכן, המידע הוא הדבר הכי חשוב ואחרי המידע, אופטימיזציה של ניהול התחבורה.

<מרים מיטל להבי: לא רק עוד קווים אלא ניהול חכם של הקווים, וזה לא קורה, רבותי, ואת זה צריך לנהל באסטרטגיית-על משרד התחבורה ולהביא לפה תשובות של מאגרי מידע פתוחים, open data שמאפשרת לנו לתכנן נכון.

<מרים מיטל להבי: לא צריך לאסוף את הנתונים מהסטודנטים, הנתונים נמצאים ברשתות, בג'י.

<מרים מיטל להבי: פי.

<מרים מיטל להבי: אסים של המפעילים, בג'י.

<מרים מיטל להבי: פי.

<מרים מיטל להבי: אסים של הנוסעים.

<מרים מיטל להבי: בשביל מה עושים עבודות של חמש שנים שלא יוצא מהן כלום?

<מרים מיטל להבי: זה בתור פתיח.

<מרים מיטל להבי: דבר שני, כל התכנון – דב, ואתה בא מתחום תכנון וסביבה – לא ייתכן שבונים אוניברסיטה, מקנים לסטודנטים הרגלים לבוא במכוניות, בונים מעונות סטודנטים בלי חניה – הרי אני, הפגינו נגדי הסטודנטים בסיבוב האחרון כי התנגדתי למתחם ברושים כי עשו אותו בלי חניה.

<מרים מיטל להבי: תספרו את כמות המכוניות הפרטיות, זה לא יאומן.

<מרים מיטל להבי: הם חונים על הכורכר, הם חונים על העצים, הם לוקחים את החניה של כל השכונות מסביב מפני שהם באים בסוף עם רכבים כי אין להם דרכים להגיע ובגלל זה החניונים ליד האוניברסיטאות מלאים.

<מרים מיטל להבי: ואם אנחנו לא מקנים להם הרגלים כי לא מחכים להם האוטובוסים לפני האוניברסיטה, ומקנים להם את ההרגלים ואחרי זה אנחנו באים לתקן, אז תמיד תיקון יהיה פחות טוב מתכנון מראש.

<מרים מיטל להבי: ואני באה ומתריעה עוד פעם.

<מרים מיטל להבי: צריכות להיות תב"עות וצריכה להיות חובה בתב"עות שאם מקום, אומרים שלא תהיה בו חניה ויבואו עם אוטובוס, תראו לי את קווי האוטובוס, אחרת אסור לתת לוועדות לאשר תוכניות שאין בהן את הפתרונות או של תחבורה פרטית או של תחבורה ציבורית מובנית מראש.

<מרים מיטל להבי: זה הדבר העקרוני השני שרציתי להגיד על פתרונות נקודתיים.

<מרים מיטל להבי: האוניברסיטאות מעסיקות אותנו מאוד – בתל אביב, אמרתי, הברושים, האוניברסיטה, וגם המכללה ביפו שעוד מעט עושים לידה את קו הרכבת הקלה, וכל סוגיות התנועה מסביב מאוד מעסיקות אותנו.

<מרים מיטל להבי: יהיה נת"צ מהיר לעיר לכיוון האוניברסיטה, תהיה תחבורה של קו אדום ליד המכללה.

<מרים מיטל להבי: בינתיים אנחנו עושים הרבה ואני גם רוצה לומר שכשמתחילים שאטל – והתחלנו שאטל למכללת יפו, אקדמבוס, שעובד טוב – הרעיון בסופו של יום זה להעביר את זה למפעיל כי ככל השאטל מצליח יותר – וזה גם לא הוגן, תסלח לי, שבא תושב יפו ורוצה לעלות וזה לסטודנטים, לא הבאנו את הסטודנטים כדי לעשות להם פריבילגיות.

<מרים מיטל להבי: בתוך עמם הם חיים, הם לא צריכים להיות האויבים של התושבים, הם צריכים להיות החברים ומי שמעלה את כל הסביבה למעלה.

<מרים מיטל להבי: ברגע שקו עובד טוב, צריך להעביר אותו למפעילים.

<מרים מיטל להבי: זה כאילו התיאוריה.

<מרים מיטל להבי: בתיאוריה זה לפעמים עובד טוב ולפעמים לא עובד כל כך טוב.

<מרים מיטל להבי: עשינו את זה ברכבת האוניברסיטה, יצרנו קו דווקא לאזור התעסוקה עם דן והוא מספק חלק מהצרכים במקביל לשאטלים, כשבהתחלה התחלנו עם שאטלים.

<מרים מיטל להבי: אבל ככל שהשאטל מצליח, כמות הנוסעים עולה, כמות ההשקעה גדלה, ואז או שאתה מצמצם את הקווים או שאתה מצמצם את האוטובוסים או שאתה צריך לא לשמור על התקציב אלא להגדיל אותו כי הצלחת.

<מרים מיטל להבי: ופה יש קושי, גם לרכבת שאומרת אני לא משרד נסיעות, גם לאוניברסיטה שלא צריכה לממן את זה וגם לעיריות שפתאום נכנסות למימון תחבורה ציבורית, וזה מה שאנחנו עושים, אנחנו משתתפים בקטן אבל אנחנו משתתפים במימון לאוניברסיטה, לאזורי תעסוקה ואנחנו מתחילים לממן תחבורה ציבורית בעיר שלנו וזו בעיה.

<מרים מיטל להבי: אז באמת, עשינו פתרון נקודתי כרגע במכללה ביפו.

<מרים מיטל להבי: בתל אביב, אני שמחה לומר שאנחנו עובדים על דרגנוע שיצא מתחנת האוניברסיטה ויעלה על ההר לאוניברסיטה.

<מרים מיטל להבי: זה מתוקצב, זה מתוקצב גם לתכנון וגם לביצוע.

דב חנין: גם התפעול?

<מרים מיטל להבי: התפעול הוא בעייתי, הנה עלית על הנקודה.

<מרים מיטל להבי: הרכבת לא רוצה את התפעול, העירייה לא רוצה תפעול, אף אחד עדיין לא יודע לתפעל דרגנוע חיצוני במדינת ישראל.

<מרים מיטל להבי: מה שאנחנו נעשה, אנחנו נכניס את התפעול למכרז של ההקמה, זאת אומרת ההקמה תכלול תפעול לעשר שנים.

<מרים מיטל להבי: זה מה שאנחנו רוצים לעשות כדי להוריד את שאלת התפעול לכמה שנים.

<מרים מיטל להבי: אני חייבת להגיד שאוניברסיטת תל אביב היא פרטנר יוצא מן הכלל, לא רק לנושא הזה שהיא דוחפת ביחד אתנו אלא גם לנושא עידוד רכיבה באופניים.

דב חנין: אגב, אם את כבר מזכירה את עניין הדרגנוע, אתם מטפלים גם בשאלת הצל?

דב חנין: צל ומחסה מהגשם בכל השביל הזה הארוך?

<מרים מיטל להבי: אנחנו מטפלים גם בשאלת הצל וגם בשאלת הנגישות.

<מרים מיטל להבי: דרגנוע לא נגיש לנכים.

<מרים מיטל להבי: ולכן, הדרגנוע יהיה בנוי כדרגנוע כי אנשים לא אוהבים לחכות למעלית, ולידו תהיה מעלית שתאפשר הנגשה גם לנכים.

<מרים מיטל להבי: אנחנו מטפלים בכל מה שאפשר.

<מרים מיטל להבי: כמובן שזה תב"ע, מרחב ציבורי, בניית קונסטרוקציות, אנחנו בוחרים את המסלול לפי איפה יש זכויות דרך ולא לפי איפה זה חכם כדי לחסוך זמן.

<מרים מיטל להבי: אני מאוד מקווה שכבר בשנה הבאה העבודה תתחיל, אחוזת חוף לקחה את זה על עצמה, זה אחד הפרויקטים הרציניים לדעתי לצמצום הצורך בתחבורה מיותרת ולייעול ההנגשה, וזה מה שאנחנו צריכים לעשות.

<מרים מיטל להבי: אנחנו צריכים להסתכל מקום מקום.

דב חנין: מה הערכת הזמן שלך, מתי זה יעבוד?

<מרים מיטל להבי: קיבלתי מהעירייה שלנו שאם אנחנו קופצים מעל התב"ע באמצעות פתרונות שאנחנו מוצאים לגבי איפה זה יקרה, העבודות יכולות להתחיל שנה הבאה.

<מרים מיטל להבי: זה מתוקצב.

<אשר בן שושן: לצורך העניין, בהקשר הזה אני אוסיף לדברים של מיטל.

<אשר בן שושן: משרד התחבורה, אנחנו התבקשנו לקחת על עצמנו את התכנון של כל סיפור הדרגנוע שהיה בנתיבי אילון, התבקשנו לקחת את זה, לתכנן את זה ולהוביל את התהליך, והדברים האלה מובלים בעירייה, ומיטל בוודאי כמחזיקת התיק, גם מרכזת את כל הטיפול.

<מרים מיטל להבי: בכל אופן, זה תוקצב לשנה לתכנון ולביצוע.

<מרים מיטל להבי: אני מניחה שהביצוע יצא שנה הבאה בגלל בעיות של סטטוטוריקה תכנונית.

<מרים מיטל להבי: זה מה שכולם פה מדברים – סטטוטוריקה תכנונית.

<מרים מיטל להבי: אני רוצה לומר שלמרות שהסקרים באוניברסיטת תל אביב מראים שימוש לא מי יודע מה באופניים יחסית לתחנות במרכז העיר, עדיין, האוניברסיטה היא שותפה שלנו בעידוד הרכיבה, היא שוקלת ובוחנת עכשיו ברצינות הקמת חניון רב קיבולת ממוגן בתוך האוניברסיטה כדי למנוע גניבות ולעודד יותר שימוש באופניים.

<מרים מיטל להבי: האוניברסיטאות הן שותף יוצא מן הכלל כי הן דואגות באמת לסטודנטים ולהגעה שלהם, אבל אני חוזרת ואומרת.

<קריאה: זו הכללה.

<מרים מיטל להבי: לא כולם.

<מרים מיטל להבי: אצלנו בתל אביב, אולי כי העירייה היא גם חלק מהחשיבה הכוללת ומהניסיון למצוא פתרונות.

<מרים מיטל להבי: אני גם אומר שעיריית תל אביב עכשיו מכניסה את כל הקמפוסים לתוכנית תחבורה בת קיימא.

<מרים מיטל להבי: זאת אומרת, אנחנו יוצאים לדרך עם תוכנית תחבורה בת קיימא לתל אביב בכלל, שכבר עובדים עליה ביחידה האסטרטגית שלנו, אבל אנחנו גם מיפינו כמה אזורים בעיר שהם מוקדים – תעסוקה, קמפוסים וכיוצא בזה – כאזורים שאנחנו רוצים למקד בהם את התוכנית שאנחנו עושים בכל העיר, גם עם מיפוי.

דב חנין: תודה רבה.

<מרים מיטל להבי: דב, רק בבקשה, כל התוכניות למעונות סטודנטים של משרד האוצר, לדרוש שלצד ההקמה יצאו לדרך עם פרויקטי תחבורה.

<מרים מיטל להבי: לא חוכמה לבנות ואז לחכות לתשתיות שינגישו את זה לכולם.

<מרים מיטל להבי: צריך לבנות חכם.

דב חנין: אתה רוצה להשלים משהו בענייני תל אביב.

דב חנין: בבקשה.

<אשר בן שושן: אשר בן שושן, מנהל הרשות לתחבורה, תנועה וחניה, ואני ברשותך אגיב גם לתל אביב אבל לטעמי הדברים מאוד מאוד רלוונטיים ואני אנסה לעשות את זה בצורה הכי קצרה.

<אשר בן שושן: אני חושב שאין ויכוח על החשיבות של הנושא, אבל אם רוצים להפוך את הדברים האלה לרמה אופרטיבית, תוכנית פעולה עם action items, ולא להגיע לידי מצב שבעוד שנה אנחנו נשב פה באותה תצורה, אנחנו חייבים לייצר תוכנית תחבורה של ניידות בת קיימא לכל מוסד באשר הוא.

<אשר בן שושן: והתוכנית הזו, חייבים להיות לה שותפים הנהלת האוניברסיטה, נציגי הסטודנטים, הרשות המקומית הרלוונטית, ובוודאי גם משרד התחבורה, ולשתף את הארגונים האזרחיים ובוודאי גם את המפעילים.

<אשר בן שושן: אנחנו הפעלנו כבר תוכנית משותפת משולבת יחד עם המכללה האקדמית ביפו, התוכנית הזאת נמצאת כרגע בעבודה שאחד מהתוצרים שלה – ואני מניח שאתה תיתן גם לבני, מנכ"ל המכללה, להציג את הפעילות – הוא השאטל.

<אשר בן שושן: סיכמנו לאחרונה גם עם הנהלת האוניברסיטה להתניע תוכנית תחבורה של ניידות בת קיימא ייעודית וספציפית, בכל מוסד שכזה אנחנו צריכים להוביל תוכנית של ניידות בת קיימא אופרטיבית.

<אשר בן שושן: אנחנו פנינו בזמנו גם למשרד התחבורה להיות שותפים ולהוביל את התהליך הזה.

<אשר בן שושן: לשמחתי, לאחרונה יש פתיחת דלת ואנחנו בוודאי ננסה ונשלב אותם ונשלב איתם גם ידיים על מנת לייצר תוכנית עם action items אופרטיביים.

<אשר בן שושן: תודה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: מי זה מנכ"ל המכללה האקדמית?

דב חנין: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תגיד לנו רק במשפט איך הפרויקט הזה עובד, איך הוא ממומן ומה הסיכויים שהוא ימשיך להתקיים.

<בני אלון: ראשית, הפרויקט הזה הוא באמת פרויקט חשוב, הוא נולד כתוצאה ממצוקה מאוד רחבה של הסטודנטים לגבי ההגעה לקמפוס ביפו.

<בני אלון: למעשה, אין היום פתרון של תחבורה ציבורית, בעיקר בהנגשה מהרכבת לעבר הקמפוס אין פתרון תחבורתי מסודר של קווי התחבורה הציבוריים, וזה ממש אבסורד כי יש לפחות שתי תחנות קרובות – גם תחנת ההגנה וגם תחנת וולפסון שמאוד קרובות למכללה – אבל אין משם תחבורה סדירה.

<בני אלון: ולכן, בעבודה משותפת יחד עם עיריית תל אביב ועם אגודת הסטודנטים, כחלק מאיזו תפיסה כוללת של תחבורה בת קיימא לקמפוס, תוכנית רב-שנתית, אנחנו התחלנו לחפש פתרונות לטווח הקצר, לטווח הבינוני ולטווח הארוך.

<בני אלון: כמובן, כמו שמיטל כאן הזכירה, אנחנו חושבים על הדבר הזה גם ברמה התב"עית, זאת אומרת בתכנון איך הקמפוס ייראה בעוד 20 שנה אפילו קדימה ואיך התחבורה תשתלב במארג של התחבורה העירונית, ואנחנו חושבים על כל המרכיבים, החל מהולך הרגל דרך הנוסע באופניים ודרך המגיע באופנוע ועד לרצון להפחית את ההגעה ברכב פרטי לקמפוס.

<בני אלון: למעשה, ברגע שראינו – ועשינו בדיקות ואספנו נתונים – עשינו ניתוח של הנתונים שנמצאים אצלנו מבחינת הסטודנטים, עשינו גם סקרים, עשינו בדיקת עומק לגבי תחנות המוצא שמהן הסטודנטים מגיעים – אגב, לא רק הסטודנטים, יש לנו סדר גודל של 700 עובדים שמגיעים למכללה מעבר ל-4,000 הסטודנטים ועוד 700 תלמידי המכינה ולכן המעגלים הם הרבה יותר גדולים – ונוכחנו לדעת שכדי להביא את הדבר הזה לכדי פתרון, הפתרון המהיר ביותר והאפקטיבי ביותר, מבלי להיכנס לכל הביורוקרטיות ולכל הדברים הכרוכים בשינוי קווי תחבורה ציבורית, זה הפעלת שאטל.

<בני אלון: כמובן שנשענו על הניסיון של המרכז הבינתחומי, פנינו לרכבת ישראל - כשרכבת ישראל, כמו שנאמר כאן, הכיוון העיקרי שלה הוא להראות שבאמת הדבר הזה יכול לעבוד, מתוך כוונה שבסופו של יום הדבר הזה יהפוך לתחבורה ציבורית – והם נרתמו למהלך הזה.

<בני אלון: המימון מגיע כמובן מהרכבת, מהמכללה ומעיריית תל אביב, והפרויקט הזה מאוד מצליח, הוא פועל בסך הכול שלושה-ארבעה חודשים, התחלנו אותו במרס.

<בני אלון: אני יכול להגיד שעד סוף מאי יש כבר 2,500 נוסעים בקו הזה, שזה דבר מדהים.

<בני אלון: אגב, מיטל, הקו הזה פתוח גם לתושבים, אנחנו לא בוררים את העניין הזה.

דב חנין: ומה הסיכוי שהוא ימשיך בעוד שנה, שנתיים?

<בני אלון: זו שאלה מצוינת אבל מכיוון שלך יש ניסיון רב ממני בסיטואציות כאלה, ברגע שהפרויקט הזה יגדל והעלויות שלו יאמירו, סביר להניח שהרכבת תרצה להקטין את ההשתתפות שלה ואנחנו נצטרך לדון אם אנחנו מסוגלים להכיל את הדבר הזה.

<בני אלון: אנחנו אגב פועלים ביחד עם העירייה, במקביל להפעלת השאטל, לנסות ולהסדיר קווי תחבורה ציבורית שיחליפו את השאטל.

<בני אלון: זה הרעיון.

<קריאה: 2,500 נוסעים לכמה זמן?

<בני אלון: למשך שלושה חודשים.

<קריאה: שלושה חודשים 2,500?

<בני אלון: כן.

<בני אלון: שאלה מספרים מכובדים ביותר.

<בני אלון: אגב, המספרים רק עולים.

<מרים מיטל להבי: גבי, אנחנו בשאטל בבני ברק התחלנו ב-40 נוסעים והגענו ל-880 ביום.

דב חנין: אוקיי.

דב חנין: חברים.

<בני אלון: אני רק אוסיף משהו חשוב לדעתי שלא נאמר כאן, גם מעברי כיושב-ראש אגודת סטודנטים וחבר בהתאחדות הסטודנטים שלא עלה כאן וזה הפתיע אותי, אבל הדבר הזה גם מפחית הוצאות לסטודנטים, ולא צריך להסביר את יוקר המחיה במדינת ישראל, הדבר הזה הוא מאוד קריטי.

<בני אלון: אני בהחלט ממליץ ומצטרף להמלצה של היושב-ראש – תצאו החוצה, תצאו לרחוב אם צריך, תגרמו לשינוי כי הדבר הזה חייב שינוי, ואל תחכו לשנה הבאה.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני.

דב חנין: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, בבקשה.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, חברים נוכחים, תודה רבה, באמת זה דיון מעניין וחשוב מאוד ואני רוצה לדבר על העיקרון שהוא בכלל לא מוסדר.

ג'מעה אזברגה: אם אנחנו מדברים, במיוחד על הסטודנטים מהכפרים הבלתי מוכרים שדיבר עליהם על קצה המזלג החבר, בנגב יש בעיקר שלושה מוסדות שלומדים בהם – אחוה, ספיר, בן גוריון – בעיקר, הרוב, זאת אומרת המסה של הסטודנטים הבדואים מהכפרים הבלתי מוכרים וגם מהכפרים המוכרים, בעיקר בשלושה מוסדות האלה.

ג'מעה אזברגה: יש אומנם כאלה שלומדים גם בירושלים, בתל אביב, אבל זה מעט.

ג'מעה אזברגה: אם אנחנו מדברים על כביש 31, שמגיע מכיוון ערד לבאר שבע, יש אוטובוס אחד שיוצא לספיר אבל האוטובוס הזה יוצא בערך ב-6:30, 7:00 בבוקר, צריך להגיע לספיר.

ג'מעה אזברגה: אם אתה מפספס אותו ומגיע דקה או שתיים אחרי האוטובוס, אתה אכלת אותה, שעתיים עד שאתה מגיע לבאר שבע, מבאר שבע עוד פעם לספיר אתה צריך גם להחליף אוטובוס.

ג'מעה אזברגה: כביש 25, בכלל אין.

ג'מעה אזברגה: כביש 25 – מי שלא מכיר – מדימונה עד באר שבע, אין שם אוטובוס, אתה צריך לעבור כמה אוטובוסים, קודם כול מהכפר הבלתי מוכר להגיע לכביש לפעמים אתה צריך ללכת חמישה-שישה קילומטר ברגל עד שאתה מגיע לכביש ומשם אתה צריך לקחת אוטובוס לבאר שבע, בתוך באר שבע לעבור עוד אוטובוס, עד שאתה מגיע לספיר או לאחוה, בכלל סיפור יותר מסובך.

ג'מעה אזברגה: המקום השלישי זה הכפרים של כביש 40 מביר הדאג' לכיוון צפון, כביכול לכיוון באר שבע, זה נווה מדבר מה שנקרא, כפרים או יישובים של נווה מדבר, זה בכלל "סמטוחה".

ג'מעה אזברגה: אתה צריך אולי שעתיים-שלוש עד שאתה מגיע לאחד המוסדות האלה.

ג'מעה אזברגה: הכי קרוב זה באר שבע.

ג'מעה אזברגה: הייתי חבר מועצה בלקיה, עשינו פעם את הניסיון הזה להביא אוטובוס אפילו באופן פרטי למוסדות האלה.

ג'מעה אזברגה: מלקיה למשל – איפה שאני גר – היו יוצאים שלושה אוטובוסים, כמעט אוטובוס לכל מוסד, הסטודנטים מממנים חלק והמועצה מממנת חלק.

ג'מעה אזברגה: אני לא יודע אם זה המקום להציע את זה פה ואם זה מתאים, בטח בתל ואביב ולמרכז זה לא יכול להתאים.

ג'מעה אזברגה: אנחנו מדברים על העיקרון.

ג'מעה אזברגה: מצד שני, סטודנט שעושה כל מיני דרכים לקחת הלוואה, ללוות מההורים, לקנות רכב, זה מכביד גם על התחבורה בכבישים וגם על מקומות החניה, שזה כשלעצמו גם סיפור.

ג'מעה אזברגה: אז אני חושב, העיקרון כאן צריך להיות, לא כל פתרון יכול להתאים לכל מקום.

ג'מעה אזברגה: יכול להיות מקום שיתאים ככה ובמקום השני יתאים תחבורה ציבורית והכי טוב זה רכבת.

ג'מעה אזברגה: אני למדתי בתל אביב למשל, השתמשתי ברכבת למרות שיש לי רכב, שמתי אותו בתחנה, אבל הסיפור זה לא מתמטיקה, בקיצור ולעניין.

ג'מעה אזברגה: זה מה שרציתי להגיד לגבי הדרום, אז השלמתי את מה שחסר, אבל הסיפור לא קל אם אנחנו מפספסים את האוטובוס היחיד.

דב חנין: תודה רבה.

<קריאה: אפשר להתייחס לדברים שאמר חבר הכנסת?

דב חנין: רגע, חברים, לאט-לאט.

דב חנין: עמרי שפר מהטכניון, בבקשה.

דב חנין: אפרופו תוכניות לעתיד, אני מאוד שמחתי לראות את שר התחבורה משיק את הרעיון של הרכבל שיוביל ממרכזית לב המפרץ לטכניון ולאוניברסיטה, אבל זה משהו שעוד ייקח שנים.

דב חנין: מתוך היכרות קצת עם המערכת הזאת אני לא במאה אחוז משוכנע שזה כבר נמצא במסלול ההקמה, אז אני אשמח לשמוע ממך גם מה אתם יודעים באמת על זה וגם מה עושים בינתיים.

דב חנין: בבקשה.

<עמרי שפר: אני סטודנט להנדסת תחבורה בטכניון, אני רוצה לנצל את ההזדמנות להעלות כמה בעיות שיש לנו פה בקמפוס ובחיפה.

<עמרי שפר: חשוב להדגיש – אני לא יודע אם זה עלה – שכל פתרון של בעיות תחבורה בקמפוסים זה סיוע אדיר לערים שהם נמצאים בהן, וחייבים להתייחס לזה גם, זו תרומה הדדית.

<עמרי שפר: יש סטודנטים בטכניון ששלוש שנים נמצאים בקמפוס ולא יצאו אף פעם לראות את העיר, וזה חבל, כי פשוט יש ניתוק כזה גדול.

<עמרי שפר: הטכניון לדוגמה זה מקום שגרים בו 5,000 סטודנטים, יש בו עוד 10,000 שלומדים ומגיעים מסביב, ו-4,000 אנשי סגל, זאת אומרת יש לנו פה 20,000 תושבים של המקום הזה, 20,000 זה עיר קטנה בעצם שאנשים צריכים להיכנס ולצאת כל יום.

<עמרי שפר: אז כן, אמרתי שהבעיות בקמפוסים הן נגזרות מהבעיות שיש בכלל בתחבורה בערים, ויש לנו דוגמה את הבעיה של הקישוריות בין המרכזים השונים בחיפה.

<עמרי שפר: אז אם אנחנו רוצים להגיע ממרכז זיו שצמוד לטכניון לבת גלים שיש שם קמפוס נוסף של הטכניון – פעם היה לשם שאטל – לנסוע באוטובוס שעה שלמה ולחכות לו 20 דקות זה דבר סביר לגמרי.

דב חנין: זה דבר שמתרחש.

דב חנין: הוא לא סביר.

<עמרי שפר: זאת אומרת, לפי משרד התחבורה.

<עמרי שפר: כן, זה דבר שמתרחש, אפילו שחצי מהדרך הוא נוסע במקביל לנתיב תחבורה ציבורית.

<עמרי שפר: פשוט, רק המטרונית נוסעת בו ואגד לא יכולים לנסוע בו.

<עמרי שפר: אלה כל מיני דברים אבסורדיים.

<עמרי שפר: אני מבין את הבעיות גם – בסדר, עלייה מאחור – אני מבין את כל הבעיות, אבל אלה דברים קטנים כאלה, שבסדר, בואו נחכה והאוטובוס ייתקע עם המכוניות.

<עמרי שפר: יש אוטוסטרדה חדשה שלמה שבנו ממש במרכז - - -

<קריאה: למה אתה כל כך מבין את זה?

<קריאה: למה אתה מוכן להבין את זה שאוטובוס ייסע בפקק של 25 דקות בעיר ברחוב העצמאות בחיפה - -

<עמרי שפר: לא, לא, חס וחלילה.

<קריאה: - - והסטודנטים יושבים באוטובוס והמטרונית נוסעת ארבע דקות?

<קריאה: למה אתה מוכן להבין את זה?

<עמרי שפר: אני לא מקבל את זה בכלל.

<קריאה: אין מה להבין את זה.

<עמרי שפר: אני אומר שלא יבואו משרד התחבורה - - -

דב חנין: נציגי הסטודנטים היום הם אנשים מבינים ומכילים, כן.

<עמרי שפר: פשוט יגידו, אתה סטודנט ואתה תהיה יום אחד מהנדס ואתה עדיין לא יודע את המורכבויות.

<עמרי שפר: אני מכיר את המורכבויות - - -

<קריאה: דווקא בגלל זה אתה צריך להבין את המורכבויות.

<עמרי שפר: נכון.

<עמרי שפר: יש גם אוטוסטרדה חדשה שבנו, היא עמדה שנתיים בלי שאף אוטובוס עבר בה אפילו שהיא קיצרה ברבע שעה, 20 דקות, נסיעות בתוך העיר.

<עמרי שפר: לאחרונה הוסיפו כמה נסיעות, יש שם עשר נסיעות ביום לכל כיוון אולי, ועדיין זה לא משהו שהוא שימושי וזה פשוט אבסורדי שהאוטובוסים צריכים להתפתל בתוך השכונות ואין קווים ישירים בכלל.

<עמרי שפר: עיריית חיפה הקימה את כפר הסטודנטים בהדר – אחלה פרויקט, שכונה שהתפוררה לאורך השנים, הרבה דירות ריקות יש בה וצריך לעורר אותה.

<עמרי שפר: רק חבל, אין שם כמעט קמפוסים והסטודנטים איכשהו צריכים להגיע לקמפוסים בעיר.

<עמרי שפר: הבעיה היא שלא ממש חשבו על החיבור הזה, וגם, נסיעה של 50 דקות באוטובוס – כשבאוטו היא רבע שעה – בין הדר לבין הטכניון זה משהו שהוא קורה היום.

<עמרי שפר: כמובן שסוף שירות אחרי 20:00 בערב, עד ההופעה של קווי הלילה בהתאם לעונה, זה גם משהו שקורה, אבל החיים בקמפוס לא נגמרים ב-18:00 בערב, לא נגמרים ב-19:00, הם נמשכים לתוך הלילה, והניתוק הזה הוא קריטי.

<עמרי שפר: גם בבוקר אגב, יש מקומות שהאוטובוס מתחיל רק ב-8:30.

<עמרי שפר: השיעור הראשון הוא ב-8:30, זה אומר שכל מי שמגיע מהאזור הזה פשוט חייב לרכוש רכב.

<עמרי שפר: היו סטודנטים שהיו איתי בקשר, אמרו – בואו נטפל בזה, בואו נטפל בזה – יש לנו אגב איזשהו ערוץ חלקי ממשרד התחבורה, ופשוט באיזשהו שלב ויתרו.

<עמרי שפר: באתי לעדכן אותם, הם אמרו – קניתי רכב, לא משנה.

<עמרי שפר: חבל, זה פשוט מיותר לגמרי הדבר הזה, מוסיף ליוקר המחיה ולעומסים.

<עמרי שפר: קישוריות מתחנות הרכבת – יש מקומות, מסתבר, שאפשר להשתמש באותם משאבים ולא להוסיף משאבים חדשים ופשוט לייעל את השיטה.

<עמרי שפר: אז הרכבות מגיעות במוצאי שבת לדוגמה כל 40 דקות בערך.

<עמרי שפר: האוטובוס יוצא אל הטכניון 40 דקות אחרי שהרכבת מגיעה.

<עמרי שפר: למה לייבש את האנשים סתם?

<עמרי שפר: אפשר להזיז את כל האוטובוסים חצי שעה אחורה, יהיו עשר דקות בין הרכבת לאוטובוס.

<עמרי שפר: שוב, אני לא נכנס, זה יכול להמשיך.

<עמרי שפר: אופניים זה נושא שלא עלה פה, לדעתי כן חשוב איכשהו להתייחס אליו, אופניים בהתייחסות פרטנית לקמפוסים.

<עמרי שפר: בסקר של הטכניון שהוא רשמי,35% מהסטודנטים אמרו שהם יעברו לאופניים אם רק יהיו שבילים.

<עמרי שפר: הטכניון יושב בשכונה על פלטה כזאת בתוך חיפה, קצת מישורי, 35% מהסטודנטים – זה 4,000 סטודנטים, כמות מטורפת – אנשים שיכולים להגיע בלי לזהם את הסביבה שלהם, בלי לתקוע את כל האזור.

<עמרי שפר: הייתה פנייה לתחבורה שיתופית, גם אנחנו משתמשים בדברים האלה.

<עמרי שפר: יש לנו אפילו באפליקציה - - -

דב חנין: משפט אחרון על הרכבל.

<עמרי שפר: הרכבל, אני מאוד סקפטי לגבי הדבר הזה.

<עמרי שפר: אני חיפאי, שמענו על הדבר הזה כבר עשר שנים.

<עמרי שפר: הייתה אבן פינה – בסדר, יש הרבה אבני פינה מפוזרות בארץ, זה לא אומר כלום.

<עמרי שפר: תקצוב אני יודע שאין עדיין, אז שלא יספרו סיפורים.

<עמרי שפר: מה שכן, הרכבל לא יהיה מחובר לשכונות וזה מאוד חבל, זאת אומרת הוא יהיה מאוד בפינצטה – מהמרכזית לטכניון ולא ישרת בכלל את התושבים, וגם הסטודנטים שגרים בשכונות לא יוכלו להגיע מסביב.

<עמרי שפר: יש דרך לחבר, וזה סתם חבל.

<עמרי שפר: רק מילה אחרונה.

<עמרי שפר: מה שאנחנו צריכים גם זה מנגנון שיתוף של תחבורה, שיהיה ערוץ רשמי שאפשר יהיה לדבר אחת לרבעון עם נציגי משרד התחבורה, עם העירייה.

<עמרי שפר: כיום, במקרה לגמרי, השגנו – גם בעזרת גיל יעקב – השגנו איזשהו ערוץ עם משרד התחבורה, אנחנו ככה מתחננים, תזיזו את האוטובוס חצי שעה אחורה.

<עמרי שפר: הדבר הזה לא קיים היום, לפחות בחיפה, אין ועדת תחבורה.

<עמרי שפר: אין ועדת תחבורה.

<קריאה: תכף אני אדבר על זה.

<עמרי שפר: אוקיי, אז אולי אני טועה ופספסתי איכשהו את כל הדיונים הדרמטיים אבל אנחנו צריכים לקושש את היחס הזה.

דב חנין: תודה רבה לך.

דב חנין: אלעד, אוניברסיטת אריאל.

<אלעד דמסקי: שלום.

<אלעד דמסקי: תודה, היושב-ראש.

<אלעד דמסקי: אני אגע בנקודות קצרות גם בגלל קוצר הזמן של הוועדה, נקודות שלא עלו פה בנושא של אופטימיזציה.

<אלעד דמסקי: נושא מאוד חשוב זה חיבור של אוניברסיטת אריאל לרכבת ראש העין.

<אלעד דמסקי: המרחק הגיאוגרפי הוא די קצר והתדירות של הקווים היא מאוד נמוכה, החלפות רבות של קווים.

<אלעד דמסקי: ערוץ כזה של חיבור לרכבת כבדה שנוסעת לכל רחבי הארץ, יש לו משמעות אופרטיבית רחבה מאוד בקליטה של הפריפריה לאוניברסיטה.

<אלעד דמסקי: באוניברסיטה יש 16,000 סטודנטים והאוניברסיטה בצמיחה.

<אלעד דמסקי: ביחס לעיר עצמה, בעיר עצמה 25,000 תושבים, הפרופורציות שבין צרכי הסטודנטים לצרכי התושבים הן פחות או יותר זהות, כאשר האינטרסים הם הפוכים.

<אלעד דמסקי: למשל בבוקר, הסטודנטים צריכים להגיע לעיר והתושבים צריכים לצאת מהעיר, אז מסלול הקווים יכול להסתדר בצורה די טובה אם בבוקר הקווים יגיעו ישירות לאוניברסיטה ואז יפזרו בעיר, או במסלול ההפוך, בערב הסטודנטים יוצאים מהעיר ודווקא התושבים נכנסים אל העיר, וצריך לעשות סדר בדברים הללו.

<אלעד דמסקי: גם בנושא של לוחות הזמנים, סטודנטים חיים על-פי לוחות זמנים ידועים, קבועים, נמצאים מראש, רשומים.

<אלעד דמסקי: למוסדות יש את הנתונים באיזה שעות נמצאים אנשים, באיזה שעות אנשים יוצאים.

<אלעד דמסקי: התכנון עצמו של קווי התחבורה הציבורית יכול להיעשות בהתאם ללו"ז האקדמי.

<אלעד דמסקי: למשל, לרדד בתקופות סמסטר הקיץ ובתקופות שבהן יש פחות נסיעות ולתגבר בזמנים שבהם יש יותר צריכה לקמפוסים.

<אלעד דמסקי: הדבר הזה צריך להיות גם מוחל רגולטורית, זאת אומרת לא קו רציף שעובד 24/7 באותה מתכונת אלא לעשות איזושהי מוביליות תעבורתית.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני.

דב חנין: משרד התחבורה, גבי.

דב חנין: יש פה המון-המון נושאים, אתה לא תצליח לענות על כולם.

דב חנין: בוא נדבר על כמה נקודות עיקריות, קח לך ארבע דקות.

<גבי נבון: אני רק אתחיל מהסוף, לגבי אריאל.

<גבי נבון: יש לי הרבה להגיד אבל לגבי אריאל, חבל שזימנו אתכם לישיבה ולא הגעתם, אז חבל מאוד – עם ההתאחדות – אבל בכל מקרה, אנחנו נמצאים בתכנון של כל קווי אריאל.

<גבי נבון: נפגשתי ביום ראשון עם המנכ"ל באוניברסיטת אריאל.

דב חנין: בוא לא ניכנס כרגע לפרטים.

<גבי נבון: אני רק אומר, חבל שאתם אומרים ואתם לא מגיעים לישיבות.

דב חנין: בוא לא ניכנס כרגע לפרטים, בוא נדבר על עקרונות.

<גבי נבון: קודם כול, הדיון מאוד מאוד חשוב ואני חושב שלהעלות את זה לסדר-היום ולמודעות זה דבר מאוד מאוד חשוב.

<גבי נבון: יש פה שני דברים, יש נושאים שוטפים ונושאים שהם יותר עתידיים לגבי התחבורה הציבורית לציבור הסטודנטים.

<גבי נבון: אנחנו עם התאחדות הסטודנטים – אני חושב שזה הנציגים של כל הסטודנטים מכל המכללות בארץ – אנחנו מקיימים ישיבות תכופות אחת לעשרה ימים אני חושב, דוד.

<גבי נבון: אחת לעשרה ימים אנחנו יושבים אתם יחד.

<גבי נבון: מדובר פה על עשרות מכללות ואוניברסיטאות, התחלנו כבר סדרה של סקרים שאנחנו עושים במקומות האלה.

<גבי נבון: השנה עשינו כבר במכללת גורדון בחיפה, ספיר, אחוה, צפת, אריאל, רופין, כל המקומות האלה עשו סקרים, כל הסקרים האלה נמצאים כרגע בעיבודים.

<גבי נבון: כשנסיים אותם אנחנו נתכנן את כל הקווים לפי מה שאנחנו נמצא שם.

<גבי נבון: אני לא הולך לדלג על אף אוניברסיטה ועל אף מכללה מבחינה זאת, וההתאחדות יודעת.

<גבי נבון: אני חושב שהנציגים פה דיברו על אי שיתוף, אז אלה השיתופים.

<גבי נבון: אם נציגות ההתאחדות רוצה להביא את אגודות הסטודנטים, נשמח מאוד לשבת אתם גם כן יחד, עם ההתאחדות.

<גבי נבון: אני עובד עם ההתאחדות.

<גבי נבון: דבר נוסף, התחלנו שוב עם ההתאחדות בישיבות שלנו, אנחנו רוצים לעשות תוכנית תכנון רב-שנתי לכלל המכללות.

<גבי נבון: התחלנו לעבוד, קודם כול לעשות סקר ביקושים בכל המכללות האלה.

דב חנין: אני בעד כמובן לבדוק נתונים וכדומה, אבל משרד התחבורה עובד כל כך הרבה עם סקרים ביחס לנתונים שהם ידועים.

<גבי נבון: אני אסביר.

<גבי נבון: אני חושב שהנתונים – אני לא בטוח שאנחנו יודעים את כל הביקושים שלהם.

<גבי נבון: אני רוצה לדעת את המוצאים שלהם ואת היעדים שלהם, לפי זה גם לדעת איזה קווים לתכנן.

<גבי נבון: אבל בצורה שוטפת, גם במהלך השוטף, דיברו פה על כל מיני קווים, על כל מיני מוסדות אחרים.

<גבי נבון: נציגי אגודות הסטודנטים כן באים למשרדים, כן נמצאים אצלנו, אנחנו כן נותנים את המענה הנקודתי מבחינה זאת, כמובן כל מה שיש לנו לתת ואנחנו יושבים איתם יחד.

<גבי נבון: אני חושב שזה לא מספיק כמו שכולם אמרו.

<גבי נבון: כמו שאנחנו עושים - דיברתם על קווי הזנק - אנחנו רוצים לעשות קווי אקדמיה, אנחנו קוראים לזה.

<גבי נבון: כדי לעשות את זה אנחנו צריכים לדעת את הצרכים.

<גבי נבון: אנחנו צריכים לדעת, צריכים לפנות אותם סטודנטים לאותן אוניברסיטאות, אותן מכללות, לדעת את הצרכים.

<גבי נבון: דיברו פה על כל מיני מקומות שאין אליהם תחבורה או שיש וזה לא מספיק, אני צריך לדעת אותם.

<גבי נבון: אנחנו גם לוקחים את כל הפניות שמגיעות אלינו, אנחנו לא מתייקים אותן ושמים בצד.

<גבי נבון: אנחנו לומדים מהפניות האלה כדי לתת את המענה לאותן אוניברסיטאות ומכללות, וזה מה שאנחנו עושים יחד עם ההתאחדות.

<גבי נבון: אני חושב שההתאחדות נמצאים אצלנו כל הזמן, אנחנו נמצאים עם דוד ועם האנשים שלו בקווים פתוחים ממש באופן תמידי.

דב חנין: אוקיי.

דב חנין: גברתי, רצית להגיד משפט.

<גבי נבון: אני חושב שגם את היית אצלנו, אצל המנכ"לית, לא?

<גבי נבון: או שאני טועה.

<דוברת: לא.

<דוברת: מישהי דומה לי.

<דוברת: הודיה היתה.

<קריאה: אנחנו שם תמיד.

<דוברת: נכון.

<דוברת: אנחנו באים אליכם המון.

<דוברת: בסופו של דבר אנחנו מרגישים באמת שיש את המענה, אבל כמו שאמרת, זה מענה נקודתי ויש פער באמת רציני בין הלו"ז ובין מה שאתם מציעים למה שקורה במציאות.

<דוברת: בסופו של דבר, לצורך העניין, קו 19 – מקו 19 רגיל זה שודרג לקו 19 של מפרקיות והורדתם במינון של כל דקה, בכל שתי דקות, אבל בסופו של דבר זה לא מה - - -

דב חנין: ועדיין יש הרבה קו 19 שהוא לא מפרקיות.

<דוברת: בדיוק.

<קריאות: - - -

<גבי נבון: צריך להבין שכרגע – ויסבירו את זה נציגי אגד – הקווים למוסדות האקדמיים הם לא קווים, כמו שדיברת דב, כמו קווי הזנק.

דב חנין: ברור.

<גבי נבון: הם קווים שמשרתים את כלל הציבור וגם משרתים את המוסדות.

<גבי נבון: אנחנו רוצים לעשות את זה אחרת.

<גבי נבון: אנחנו רוצים לעשות את זה כמו קווים אחרים שייתנו מענה רק לאוניברסיטאות ורק להם, וזו תהיה התוכנית הרב-שנתית.

<מרים מיטל להבי: רק לאוניברסיטאות, רק למחנות, רק לבתי חולים, רק - - -

<גבי נבון: מדברים פה על סטודנטים, מיטל.

<מרים מיטל להבי: בסדר, בסדר - - -

<גבי נבון: בתי חולים, אם דב רוצה, נדבר עליהם גם כן.

דב חנין: חברים.

דב חנין: גברתי, רצית להגיד משפט?

<ענת רודוניה: אני ענת רודוניה, סגנית יושב-ראש אגודת הסטודנטים הנכנסת בבינתחומי.

<ענת רודוניה: יש לי חשש אחד מרכזי.

<ענת רודוניה: בשנה הבאה כנראה השאטל שלנו שנקרא "קמבוס" ייפסק כי לא יהיה לו תקציב.

<ענת רודוניה: מה אני עושה עם 30% מהסטודנטים שמגיעים בתחבורה ציבורית וברכבת ישראל?

<ענת רודוניה: מה אני עושה?

<גבי נבון: שני דברים אני אומַר לך.

<גבי נבון: דבר אחד, תמשיכו לשבת אתנו ועם דוד על הדבר הזה.

דב חנין: וזה נכון גם לאקדמית.

<גבי נבון: זה נכון לכולם.

<גבי נבון: שנית, דווקא במקום הזה שנקרא המרכז הבינתחומי יש עכשיו מפעיל חדש.

<גבי נבון: אנחנו הוצאנו את הקווים האלה למכרז, יש זכיין חדש שהוא למעשה מטרופולין, עוד פעם הם זכו במכרז בכל המרחב הזה, אבל שיטה אחרת לגמרי.

<גבי נבון: הולכים שם במכרז הזה לתת למעלה מ-40%, כמעט 50% תוספות שירות, וזה כולל - - -

<ענת רודוניה: בתוך הרצליה?

<קריאות: - - -

דב חנין: חברים.

<גבי נבון: אז אפשר לשבת אתכם וגם כן להתחיל.

דב חנין: התשובה היא – גם לכם, המכללה האקדמית – אני מציע שאתם כבר תתחילו לשבת עם משרד התחבורה.

דב חנין: למרות שאתם עדיין מפעילים את הפרויקט הזה, ושוב כל הכבוד, אבל כבר תבנו תוכנית איך עוד שנה אתם ערוכים לזה שנכנס שם קו טוב, ישיר, לא עוד משהו שנכנס לכל השכונות בדרך, אל האזור.

דב חנין: חברים, אנחנו מסכמים את הדיון.

דב חנין: תראו, יש רצון, יש אנשים טובים בתוך המערכת – בקרב הסטודנטים, משרד התחבורה, מפעילים וכדומה.

דב חנין: הנושא הזה נמצא בעדיפות מאוד מאוד נמוכה, ולכן הוא נגרר, והוא נגרר והוא ימשיך להיגרר אם לא נשמיע כולנו ביחד קול צעקה מאוד מאוד חזק שאומר, זכותם של סטודנטים וסטודנטיות להגיע מהר ונוח בתחבורה ציבורית לכל קמפוס אקדמי בארץ.

דב חנין: וזה צריך להתבצע במהירות, לא כתוכנית לעוד כמה שנים שבהן הנכדים שלכם יגיעו לאוניברסיטאות ואז יהיו רחפות שירחפו מעל הפקקים, זה לא מה שאנחנו מדברים עליו.

דב חנין: אנחנו מדברים על תוכנית לשנה, שנתיים הקרובות, של קיצורי קווים, של קווים מהירים, לא במקום החשיבה האסטרטגית אלא במקביל לבניית החשיבה האסטרטגית ולשדרוג מערכת התחבורה הציבורית בארץ.

דב חנין: אנחנו בעקבות הדיון הזה נוציא מכתב לשר התחבורה, נשתף אותו במסקנות שלנו, נבקש להעלות את הנושא הזה במדרג העדיפויות הפנימי בתוך המשרד.

דב חנין: אני חוזר ופונה אליכם, נציגי הסטודנטים והסטודנטיות, תשמיעו קול.

דב חנין: זה שאתם עושים עבודה מקצועית מול משרד התחבורה, זה מאוד ראוי, זה מאוד יפה וזה לגמרי לא מספיק.

דב חנין: אם לא יישמע הקול שלכם - וכשאני מתכוון לקול אני כן מתכוון לתקשורת ואני מתכוון לפעולה ציבורית ולהפגנות ולמחאות וכדומה - אם לא יישמע הקול שלכם, אף אחד לא ישמע אותו, ואתם תמשיכו לסבול בקו 19 ובעוד הרבה קווים אחרים, ויהיו כאלה שבכלל לא תהיה להם האפשרות לסבול אפילו בקו כי אין קו, אז בכלל לא תהיה להם אפילו האפשרות לסבול.

דב חנין: ולכן, המסקנה העיקרית מהדיון הזה היא שאנחנו כולנו ביחד צריכים להגביר את הלחץ.

דב חנין: אני עומד לרשות

דב חנין: כם – אני אומר את זה לא רק להתאחדות אלא גם לאגודות וגם למוסדות ההשכלה הגבוהה השונים – אם אתם נתקלים בבעיות ובקשיים, אנחנו כוועדה נשמח לעזור ולהתגייס.

דב חנין: בואו נפעל ביחד ונעשה פה שינוי.

דב חנין: המטרה שלי היא שבשנה הבאה יהיה פה דיון בסימן הישגים.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: הישיבה נעולה.