ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 214, 2017-06-13 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם, התכנסנו לדון היום בציון יום האחדות בכנסת ישראל, לבקשתו של יושב-ראש הכנסת.

אברהם נגוסה: הוועדות השונות מקיימות דיונים בנושא הזה היום ואנחנו, בוועדת העלייה והקליטה, בחרנו לדון בנושא העלייה.

אברהם נגוסה: איחדנו שני נושאים יחד – ההיערכות לעלייה שאופייה משתנה במאה ה-21 ונבחן כיצד ניתן לקרב את יהדות התפוצות על זרמיה.

אברהם נגוסה: אלה שני הנושאים שנאחד אותם בדיון הזה.

אברהם נגוסה: ב-10:30 יש תרגיל אז משמר הכנסת יפנה אותנו ולאחר מכן נחזור ונמשיך את הדיון.

אברהם נגוסה: ב-11:30 יבוא יושב-ראש הכנסת לברך.

אברהם נגוסה: יש לנו שלושה מומחים שיתייחסו לנושאים שאנחנו מאחדים.

אברהם נגוסה: שניים מהם נמצאים כאן, ד"ר קארין אמית, ראש התוכנית לתואר שני בהגירה ושילוב חברתי, המרכז האקדמי רופין, ופרופ' זאב חנין, המדען הראשי במשרד העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: ד"ר יצחק דהן הוא חוקר במחלקה לסוציולוגיה מאוניברסיטת בר אילן, בדרך.

אברהם נגוסה: אנחנו נתחיל את הדיון עד שנצא לתרגיל.

אברהם נגוסה: כולנו יודעים שמאפייני העלייה משתנים והיום, במאה העשרים ואחת, זה לא מה שהיה בקום המדינה.

אברהם נגוסה: יש מאפיינים שונים ואנחנו רוצים קודם כל לקבל מהמומחים, מהאקדמיה, את הדברים האלה ואז נתייחס.

אברהם נגוסה: אתה מוכן?

אברהם נגוסה: אתה רשום ראשון.

<יצחק דהן: עוד שתי דקות.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: אני אתן לד"ר קארין אמית, בבקשה.

<קארין אמית: לקראת המפגש הזה ניסיתי להוציא קצת תובנות שאני רואה ממחקרים רבים שאנחנו עושים בנושא עלייה, וגם מתוך מה שקורה בעולם בהקשר הבין-לאומי.

<קארין אמית: החלטתי להציג את הנושא של העלייה עם איזושהי הסתכלות קדימה בצורה מחזורית ולהתמקד בשלושה תחומים.

<קארין אמית: כמובן, יש בין התחומים יחסי גומלין אבל אפשר לחקור גם כל תחום בנפרד.

<קארין אמית: יש פה אפילו איזשהו סדר כרונולוגי.

<קארין אמית: קודם כל, בואו נראה מה יש לנו להגיד, גם כחוקרים מתוך הניסיון שלנו, על תהליך העלייה.

<קארין אמית: נעשו לא מעט מחקרים בעולם, ובארץ לא הרבה, אבל גם מתחילים.

<קארין אמית: לגבי תהליך העלייה, מה גורם לאדם, בהקשר הבין-לאומי – מהגר – להחליט לעזוב את ארץ המוצא שלו ולעבור למקום חדש.

<קארין אמית: אלה שאלות מאוד קריטיות וזאת החלטה מאוד מאוד משמעותי.

<קארין אמית: בהקשר הישראלי זה נראה לנו יותר פשוט, כביכול, כי אנשים עולים רק ממניעים אידיאולוגיים.

<קארין אמית: בספרות הבין-לאומית העניין הכלכלי מאוד בולט.

<קארין אמית: במחקרים שעשינו, בעיקר סביב עולים מתוך בחירה מארצות המערב – צפון אמריקה, צרפת – בשנים האחרונות אני הייתי מעורבת במחקרים כאלה, ניסינו להתחקות אחר גורמים שמעכבים או מזרזים את ההחלטה וגילינו שלצד הסיבות המאוד מוצהרות שעולים אוהבים להגיד, שהם הגיעו מתוך אידיאולוגיה מתוך חזקה, ציונות ומשיכה, יש לא מעט גורמים דוחפים שמעורבים בתהליך הזה, כולל גם גורמים כלכליים.

<קארין אמית: צריך להמשיך להבין את העניין הזה ולהבין גם בהקשר לקבוצות ספציפיות מה יכול לעודד או לבלום כוונות הגירה, ובהקשר הישראלי – עלייה.

<קארין אמית: כשמגיע עולה והוא כאן, מה קורה אתו?

<קארין אמית: איך הוא משתלב?

<קארין אמית: הסוגיה של ההשתלבות זכתה להכי הרבה מחקר בין-לאומי ואחת השאלות שחוקרים שואלים את עצמם בהקשר הזה היא מה זאת השתלבות מוצלחת בכלל, איך מודדים את זה?

<קארין אמית: מה הפרמטרים שמרכיבים אותה?

<קארין אמית: מה תורם להשתלבות והאם אפשר לראות שיפור לאורך זמן?

<קארין אמית: בהקשר הישראלי פיתחנו את מדד רופין ובשבוע שעבר הצגנו נתונים עדכניים יחסית, שמשווים את המצב היום, מתוך נתוני הלמ"ס, לעומת מה שהיה לפני עשור.

<קארין אמית: המדד הזה מתייחס לפרמטרים כלכליים, כמו רמת חיים, פרמטרים עם פוקוס על שוק התעסוקה ופרמטרים יותר סובייקטיביים-חברתיים – זהות.

<קארין אמית: שאלות מאוד משמעותיות בהקשר הזה, שלהערכתי מעניינות גם את היושבים כאן.

של עולים: השווינו בין הקבוצות האלה.

של עולים: מצד אחד יש דברים חיוביים שאנחנו יכולים לראות עשור אחד קדימה, אם אנחנו יכולים לעשות ניבוי לעתיד, והוא שיש שיפור עבור רוב קבוצות העולים בפרמטרים השונים של ההשתלבות.

של עולים: עם זאת, הקבוצה היחידה שבה אין שיפור אלא אפילו החמרה והתרחקות, בהקשר של שוק העבודה, היא עולי אתיופיה ודווקא הגברים יוצאי אתיופיה.

של עולים: הנשים משפרות והגברים לא.

של עולים: עוד הפתעה שהסתכלנו עליה היא השיפור המאוד דרמטי שעשו יוצאי ברית המועצות לשעבר, שהתקרבו לממוצע ונמצאים ממש לא מתחת לקו.

של עולים: המדד מורכב מאיזשהו קו ממוצע, מי שמעליו ומי שמתחתיו.

של עולים: כמובן שחשוב להמשיך לעקוב וחשוב לעשות את זה בצורה תקופתית כי אנחנו לומדים מזה לא מעט ויכולים גם להשוות את עצמנו למחקרים שנעשים בעולם.

של עולים: אנחנו מגיעים לשאלה המאוד מרכזית, שהרבה פעמים נמצאת בשוליים ולא מדברים עליה.

של עולים: הגיע עולה, השקענו הרבה מאוד מאמצים להביא אותו ואחר כך השקענו הרבה מאוד מאמצים לשלב אותו והוא מחליט לעזוב.

של עולים: התחום השלישי שחשוב להתמקד בו ולהמשיך לעקוב אחריו הוא נושא השימור – איך אנחנו מוודאים שאנשים שהגיעו לכאן כעולים באמת נשארים פה.

של עולים: השאלה של העזיבה, כפי שהיא מעניינת אותנו בכלל על ילידי ישראל, על אחת כמה וכמה משמעותית כשאנחנו מדברים על עולים.

של עולים: עולות שאלות כגון מי עוזב, למה עוזבים, מה הסיבות לעניין הזה.

של עולים: לא מזמן פורסם על עולי ברית המועצות לשעבר, הצעירים, שהגיעו לכאן כילדים.

אברהם נגוסה: בשבוע שעבר קיימנו כאן דיון ביוזמתו של חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: המדען הראשי לא הסכים אתו ואני לא רוצה להיכנס שוב לוויכוח.

<קארין אמית: אנחנו מתווכחים על הנושא הזה.

<קארין אמית: גם אני מתווכחת אתו.

<קארין אמית: אלה הנתונים של הלמ"ס ומחקר שאנחנו עושים היום במכון להגירה ברופין ניסה להבין את הסיבות.

<קארין אמית: בין היתר עולה סוגיה מאוד משמעותית, שאני לא יודעת על ידי מי היא עלתה בדיון, שנוגעת לזהות היהודית של הצעירים האלה.

<קארין אמית: מצאנו שרובים מרגישים ישראלים ואין משמעות מבחינת נטיות או כוונות עזיבה לשאלה עד כמה אני ישראלי או לא, אבל השאלה עד כמה אני מרגיש יהודי או לא נמצאת כמנבאת יותר של עזיבה.

<קארין אמית: זה מוביל אותי לנושא הבא, התפוצה.

<קארין אמית: אגב, לא רק התפוצה היהודית אלא התפוצה הישראלית שהולכת ומתהווה במקומות שונים בעולם, והאם באמת חשוב לנו לשמר את הקשר הזה.

<קארין אמית: זאת לצד הדיון בקשיים שיש לחלק מהעולים עם סוגיות שקשורות להכרת היהדות שלהם באופן פורמלי וקשיים שהם נתקלים בהם, בעיקר הצעירים שבאים להתחתן, מול הרבנות.

<קארין אמית: אלה דברים שעלו במחקר שלנו בצורה מאוד בולטת.

<קארין אמית: אחרי שסקרתי את התחומים האלה אני רוצה לסיים ולומר שאנחנו חיים בעולם גלובלי ואם פעם, כשדיברו על הגירה או על עלייה, חשבו שעולה מגיע, שוכח מהיכן הוא הגיע, משקיע את כל המאמצים שלו בהשתלבות ואין לו שום קשר עם ארץ המוצא שלו, היום הטכנולוגיה והתחבורה הפשוטה יחסית הופכות את הנושא של הגירה ושל עלייה מאוד מאתגר, אפילו מבחינת ההגדרה שלו.

<קארין אמית: מי הוא עולה בכלל?

<קארין אמית: האם עולה מצרפת שחי פה ועובד שם, ונמצא על הקו, מה שנקרא עלייה-בואינג או עולים מולטי-לוקליים – המושג הבין-לאומי הוא מהגר טרנס-לאומי – מחייב גם אותנו להיערך בכלל בכל הנושאים שדיברתי עליהם.

<קארין אמית: איך אני מעודדת אנשים ואולי כדאי לי אפילו לעודד את הטרנס-לאומיות הזאת כי ארוויח חלק מהאנשים האלה כאן?

<קארין אמית: איך אני מודדת השתלבות של העולים האלה?

<קארין אמית: האם מישהו שעובד בחו"ל ונמצא כאן משתלב או לא משתלב?

<קארין אמית: מה ההשלכות של זה ובסוף, בהקשר של עזיבה ברור שזה מאוד מאוד רלוונטי כי יותר קל לאנשים שהם רגל פה-רגל שם, להחליט שהם מעבירים את כובד המשקל שלהם למקום אחר.

<קארין אמית: מהבחינה הזאת אני חושבת שאלה האתגרים שלנו כחוקרים וגם של אנשים שצריכים לקבוע מדיניות כשדנים בנושא הזה בעתיד.

<קארין אמית: מי שירצה הפניות למחקרים ספציפיים, אני אשמח לתת.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו נבקש ממך להעביר לוועדת העלייה והקליטה ממצאי המחקר, אם אפשר.

אברהם נגוסה: אנחנו באמת נשמח מאוד.

אברהם נגוסה: זה מאוד מרתק מה שסיפרת לנו, בעיקר על עולים שהמשפחה שלהם פה, הם עובדים בחו"ל וחוזרים בסוף השבוע.

אברהם נגוסה: זאת סוגיה מאוד מעניינת שצריך לקחת ברצינות.

אברהם נגוסה: נפנה עכשיו לד"ר יצחק דהן, חוקר במחלקה לסוציולוגיה, אוניברסיטת בר אילן.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<יצחק דהן: אני אשתף אתכם אחר כך עם איזשהו מסע מחקרי שעשיתי עכשיו בארצות הברית.

<יצחק דהן: אני עוסק בצרפתים, מה הלכתי לחפש בארצות הברית?

<יצחק דהן: הייתי בארצות הברית לא מעט עכשיו כדי לבחון מי אלה הצרפתים שהלכו לארצות הברית ולא באו לארץ.

<יצחק דהן: זאת סוגיה אחרת שאולי אתייחס אליה בקצרה.

<יצחק דהן: הנושא הוא היערכות לקראת המאה ה-21 והקהילה הצרפתית, בניגוד לקהילות אחרות, היא פוטנציאל גדול מאוד לעלייה.

<יצחק דהן: השאלה היא מה אנחנו עושים בעניין.

<יצחק דהן: למה אני אומר את זה?

<יצחק דהן: כי התחושות שלי, של מה שהיה עכשיו בארצות הברית, הן שאם האמריקנים או המהגרים המשניים בארצות הברית, שבאו ממרוקו, מצרפת ומקנדה לארצות הברית, רואים בארצות הברית תחנת קבע ותחנה סופית שלהם, הצרפתים לא רואים את זה.

<יצחק דהן: הצרפתים רואים בארצות הברית תחנת קבע סופית.

<יצחק דהן: בארץ ושלחים את הילד ל-one year program אבל שיהיה ודאי ובטוח שהוא יחזור.

<יצחק דהן: ואילו בצרפת, לגבי יוצאי מרוקו שזה ברור, בגלל שהם יותר זמניים מהאחרים, אבל גם יוצאי תוניסיה ויוצאי אלג'יריה רואים בצרפת מדינת ביניים שצריך להגיע אליה.

<יצחק דהן: על מה אנחנו מדברים?

<יצחק דהן: אנחנו מדברים על קהילה צרפתית שלפי הדמוגרפים מונה היום 470,000, שרובם יוצאי צפון אפריקה וכמובן, גם בקרב העלייה רובם יוצאי צפון אפריקה.

<יצחק דהן: כמה דברים מעניינים ואנחנו צריכים לשים לב אליהם – כתוצאה מהאנטישמיות וכתוצאה מהאיום המוסלמי יש יותר ויותר ריכוז של היהודים במרכזים היהודיים.

<יצחק דהן: זאת אומרת, זה דבר חיובי מבחינתנו.

<יצחק דהן: היהודים בצרפת מתחילים להתרכז יותר ויותר במרכזים.

<יצחק דהן: למשל, הרובע ה-17, שעד לפני חמש-שבע שנים היו שם אולי 20,000 יהודים, היום יש שם מעל 40,000 יהודים עם רחוב אחד שיש בו 23 מסעדות.

<יצחק דהן: מה זה אומר מבחינתנו, כשאנחנו מדברים על היערכות?

<יצחק דהן: זאת אומרת שלא רק שהיהודים מתרכזים בצרפת במרכזי אוכלוסייה, בגלל הבריחה מהמוסלמים שנמצאים בפריפריה והתרוקנות של הפריפריה היהודית לתוך פריז, אלא - - -

אברהם נגוסה: יש תרגיל רעידת אדמה ואנחנו נצא לתרגיל.

אברהם נגוסה: ד"ר יצחק דהן, בבקשה תמשיך.

<יצחק דהן: דיברתי על השינויים שחלים היום בקהילה הצרפתית, שמבחינתנו הם חיוביים, כמו עניין ההתכנסות של הקהילה בתוך עצמה ויציאה מהפריפריה לעבר שני המרכזים הגדולים היום בפריז, כמו בולון והרובע ה-17.

<יצחק דהן: אני אומר שתופעה כזאת צריכה לסייע בעבודה שלנו כדי להיערך נכון יותר לקראת העלייה.

<יצחק דהן: אין לנו קהילה יהודית שמפוזרת בכל הכפרים ושצריך לחפש את היהודים, אלא היהודים מכונסים בתוך עצמם כתוצאה מהמצב היום בצרפת.

<יצחק דהן: נתקדם וניתן איזושהי התייחסות למה שקורה לאותם יהודים צרפתים שעוזבים את יהדות צרפת ועוברים לקנדה וארצות הברית.

<יצחק דהן: מתוך הנתונים שיש לנו כרגע, מדובר על כ-30% מאלה שעולים לארץ.

<יצחק דהן: זאת אומרת שעדיין מצבנו טוב מבחינה זאת ואנחנו צריכים לראות מה עושים עם הנתון הזה.

<יצחק דהן: גם בקנדה וגם בארצות הברית מתחילה להיות הגירה, בעיקר של צעירים ובעיקר אנשים שנמצאים בעולם ההייטק ומגיעים לשם.

<יצחק דהן: אני רוצה לדבר על משהו שקשור לימים האחרונים – אנגליה, עם הברקזיט – אתם יודעים שיש היום עשרת אלפים צרפתים שנמצאים בלונדון?

<יצחק דהן: לדעתי זאת גם קבוצת יעד שאנחנו צריכים לראות מה עושים אתה.

<יצחק דהן: למה?

<יצחק דהן: כי באיזשהו שלב הם יצטרכו לחזור לצרפת או להתקדם הלאה כתחנת הגירה שנייה או שלישית.

<יצחק דהן: זה שוב איזשהו מקבץ של האנשים שהמערכות, הממשלה, הגופים הממשלתיים, הסוכנות וההסתדרות הציונית צריכים לתת עליו את הדעת.

<יצחק דהן: עוד רכיבים שאנחנו צריכים לראות ואיך הם יכולים לעזור לנו להיערך נכון יותר – כמו שקיים בארץ ועוד יותר מזה בצרפת, הנישואים המאוחרים.

<יצחק דהן: הרבה מאוד צעירים מתחתנים בגילאים מאוחרים, אפילו קצת יותר מאוחרים מהישראלים.

<יצחק דהן: גם זה דבר שצריך לראות מה עושים אתו.

<יצחק דהן: אפשר להציע לצעירים האלה כל מיני פרויקטים כדי לנסות להביא אותם ולנצל את העובדה שהם לא נכנסו לתוך חיי משפחה.

<יצחק דהן: מי אוכלוסיית היעד שנביא לארץ?

<יצחק דהן: אני חושב שאוכלוסיית הנוער, הצעירים שמתחתנים בגיל מאוחר, היא האוכלוסייה שצריך להפנות אליה את המשאבים.

<יצחק דהן: דבר נוסף, כתוצאה מכל מה שאמרנו על המצב הקיים היום בצרפת, גם מערכת החינוך היהודי מתחזקת.

<יצחק דהן: נכון שמצד אחד מערכת החינוך לא מידלדלת, אבל אולי מצטמקת כתוצאה מהעלייה לארץ וההגירה לארצות המערב – קנדה וארצות הברית – ובכל זאת יש כאן התחזקות של מערכת החינוך היהודי בגלל מה שאמרתי לגבי ההתכנסות של הקהילה.

<יצחק דהן: החינוך היהודי מתחזק ואנחנו מדברים על סדר גודל של 35,000-32,000 ילדים שלומדים במערכת החינוך.

<יצחק דהן: זה מספר לא קטן והוא קצת יותר מ-35% מכל הילדים היהודיים, שמונים כמאה אלף.

<יצחק דהן: הוא צריך להיות גורם שאנחנו צריכים דרכו לראות איך אנחנו מגיעים לקבוצות האלה ולעזור להן.

<יצחק דהן: מותה של תנועת הנוער הציונית – תנועת הנוער הציונית מתה.

<יצחק דהן: היא לא מתה היום, אלא כבר לפני 10,15, 20 שנה, היא הולכת ומצטמקת וכמעט ולא קיימת.

<יצחק דהן: זאת אומרת שהרזרבואר שפעם היו מגיעים מתוכו לעלייה, לא קיים.

<יצחק דהן: לכן צריך לתת את הדעת ולראות האם אנחנו יכולים ליצור תחליפים לאותה תנועה והאם יש מקום לנסות ולראות איזושהי מסגרת אחרת שתחליף את אותן תנועות נוער שלא קיימות.

<יצחק דהן: דבר נוסף, הבחירה של מקרון לנשיאות של צרפת ממתנת את העלייה ואני דווקא רואה בזה משהו חיובי, מבחינה זאת שאנשים לא רצים בצורה עיוורת כדי לעלות לארץ.

<יצחק דהן: לצערנו, יכול לקרות, כמו שקורה ברעננה בזמן האחרון, כאלה שמתחילים לדבר על ירידה ובחירת מקרון מאפשרת לנו בנייה יותר איטית, הכנה והיערכות טובה יותר של העלייה, ולא איזושהי בהלה של עלייה לארץ ללא פיקוח.

<יצחק דהן: אלה הדברים, פחות או יותר, שרציתי לומר.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: ברוך הבא חבר הכנסת לשעבר, הרב חיים אמסלם.

אברהם נגוסה: הרב ד"ר שאול פרבר, בבקשה.

שאול פרבר: תודה רבה.

שאול פרבר: אני חושב שאנחנו צריכים להיות כנים.

שאול פרבר: מדינת ישראל הפכה את נושא העלייה לנושא פוליטי ומשום כך כל הדברים שמדינת ישראל עושה לכאורה כדי לעזור לקליטת העלייה, ואפילו גם לעלייה עצמה, הם חלק מהמשחק הפוליטי.

שאול פרבר: אני אדבר דווקא על הנושא של הקליטה ובמיוחד הנושא שאת העלית, הזהות היהודית של העולים.

אברהם נגוסה: חשבתי שהם מעורבים בפוליטיקה אחרי שהם עולים, אחרי שהם הופכים לאזרחי ישראל.

אברהם נגוסה: מתחילים משם?

אברהם נגוסה: תסביר לנו.

שאול פרבר: מדינת ישראל עשתה הרבה במיוחד בעלייה מברית המועצות לשעבר, כדי להעלות את המספרים.

שאול פרבר: זה מאוד לגיטימי מצד אחד, אבל במיוחד אצל אותם עולים מברית המועצות לשעבר, נתנו להם סטירת לחי – אתם לא יהודים, אתם לא רצויים כאן, אתם צריכים להוכיח את יהדותכם, תעברו גיור שמוחק את הזהות האישית שלכם.

שאול פרבר: כל הדברים האלה הם חלק מהפוליטיקה, מהמשחק הפוליטי.

שאול פרבר: לצערי, כמו בהרבה נושאים אחרים, אין ראייה לטווח ארוך של הפוליטיקאים, שמחליטים על הדברים הכי בסיסיים בעתידו של העם היהודי, במיוחד של מדינת ישראל.

שאול פרבר: אני אתן שתי דוגמאות.

שאול פרבר: כיום מונח על שולחן הממשלה תסקיר חוק שיכול שישרוף את הקשר שלנו עם יהדות ארצות הברית, בגלל שהחוק הזה מתיימר לעקוף את בג"ץ ולהגיד שהגיור הפרטי במדינת ישראל לא חוקי – הגיור הפרטי שנעשה על ידי כל הזרמים, כולל האורתודוכסים – ואף אחד לא אכפת לו.

שאול פרבר: בואו נשמור על העוצמה שלנו ועל הכוח שלנו ונהפוך את המדינה לשופטת בשאלה מה זה זהות יהודית.

שאול פרבר: רק המדינה יכולה להחליט.

שאול פרבר: לצערי, ואני יכול לדבר רק מהמבט האורתודוכסי, אותו תסקיר חוק שיכול להיות שיעלה לממשלה אוטוטו, ימחק את היהדות של לפחות 400 אנשים שעברו גיור אורתודוכסי בשנה וחצי האחרונות על ידי רבני עיר וראשי ישיבות.

שאול פרבר: זה פשוט ימחק את יהדותם.

שאול פרבר: ראייה לטווח ארוך – סוף סוף קם גוף אורתודוכסי שאומר:

שאול פרבר: אנחנו יכולים ויש לנו כלים לפתור את הנושא של הגיור במדינת ישראל, ובמקום זה באים חלק מהפוליטיקאים ואומרים: אנחנו צריכים בעצם לשרוף אתכם.

שאול פרבר: ולא רק אותנו.

שאול פרבר: אני מדבר על הקשר בינינו, בין מדינת ישראל לתפוצות.

שאול פרבר: הפוליטיקאים לא שמים לב מספיק לשאלה מה זה זהות יהודית בחוץ-לארץ במיוחד.

שאול פרבר: אני לא מדבר על הנושא הצרפתי או על הנושא של ברית המועצות אלא גם על יהדות ארצות הברית.

שאול פרבר: מאות אלפי צעירים הגיעו לכאן תחת חסותה של מדינת ישראל במסגרות של "מסע" ושל "תגלית", וזאת הדוגמה השנייה.

שאול פרבר: אם אותם צעירים וצעירות רוצים לעלות ארצה, רובם יקבלו סטירת לחי.

שאול פרבר: ויותר מזה, אם הם מצליחים לעלות ארצה, ודאי וודאי במדינת ישראל – אני לא מדבר בשם הרבנות, אני מדבר על מדינת ישראל שמיוצגת על ידי הרבנות – הם ישמעו בפעם הראשונה שנכון, הגעתם ארצה אבל אתם לא יהודים.

שאול פרבר: אם אנחנו באמת רוצים לעודד עלייה, אנחנו צריכים להתחיל לעבוד כאן, לא רק לעבוד שם.

שאול פרבר: נצטרך לשנות את פניה של מדינת ישראל.

שאול פרבר: אפשר להתחיל ברבנות.

שאול פרבר: הרבנות היא אגף של מדינת ישראל והרבנות צריכה להגיד: אנחנו קמנו כדי להיות חלק מעם ישראל ולא כדי לשרת רק אגף אחד, שאנחנו רואים אותו לנגד עינינו.

שאול פרבר: מדינת ישראל עשתה הרבה, אבל מדינת ישראל יכולה לעשות הרבה יותר.

שאול פרבר: הפתרון לעלייה, ובמיוחד לקליטה, מתחיל כאן ולא מתחיל שם.

שאול פרבר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את המדען הראשי של משרד העלייה והקליטה, פרופ' זאב חנין, בבקשה.

<זאב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להתייחס גם לשלוש הנקודות כמו ד"ר קארין אמית ועמיתי מבר אילן, פרופ' דהן.

<זאב חנין: הדבר הראשון הוא קודם כל הוא נושא הישיבה שלנו.

<זאב חנין: זה גם הקשר עם התפוצות, מה סוג הלשון וקשרי הלשון שמדינת ישראל מדברת עם התפוצות.

<זאב חנין: מה מדינת ישראל מחפשת בתפוצות ומה התפוצות מחפשות במדינת ישראל.

<זאב חנין: דבר שני, מהו הפוטנציאל של העלייה לשנים הבאות, לפי הערכתנו והמחקרים שהיינו מעורבים בהם, וכן ממחקרים אחרים שאנחנו ניזונים מהם.

<זאב חנין: הדבר השלישי הוא מה הסיבות לגבי כל הנושא של העלייה.

<זאב חנין: אני לא חושב שאני אגלה איזשהו סוד אם אני אגיד שהלשון שהמדינה היהודית מדברת בה עם התפוצות היא הלשון של עלייה.

<זאב חנין: אנחנו אומרים ברוך הבא לכל אחד ולכל יהודי ובני משפחתו, כשהם רוצים לשנות את המקום.

<זאב חנין: אם מדברים על מה מחפשים ומה רואים, בוודאי הם רואים את מדינת ישראל כארץ מקלט או כארץ הזדמנויות.

<זאב חנין: יש להתייחס בנפרד לכל תפוצה, מה מחפשים פה היהודים.

<זאב חנין: או מקלט מדיני או כלכלי או הזדמנות מדינית, כלכלית, פוליטית, תרבותית וכולי.

<זאב חנין: דבר שני, מדינת ישראל בהחלט מציעה לתפוצות את הנושא של הזהות.

<זאב חנין: מי כמוכם יודע, גבירותי ורבותי, שאנחנו חיים בעידן פוסט-מודרני ולא מספיק להיות ישראלי, רוסי, קנדי או אמריקני טוב אם אתה לא קנדי-רוסי-ישראלי ועוד משהו.

<זאב חנין: הקיום של המדינה היהודית נותן חיזוק של הזהות שאומר שלא באת משום מקום.

<זאב חנין: יש מדינה, שהיא בעצם המדינה שלך.

<זאב חנין: האם זה אומר שזה המסר להצטרף לגרעין של העם שלך במדינת ישראל?

<זאב חנין: כל אחד מחליט בנפרד, כמובן.

<זאב חנין: הדבר השלישי הוא הנושא של התרבות וגם הנושא של הגיור מצטרף לכל הסיפור.

<זאב חנין: אנחנו לא דנים כרגע באיזה סוגי גיור, אבל גם אם אנחנו מחפשים במדינת ישראל הגדרות חדשות לשייכות של בן אדם לקולקטיב היהודי, גם במונחים אתניים לאומיים דתיים, יש לזה בהחלט משמעות גם בשביל התפוצות.

<זאב חנין: אם מדברים על המשאבים, לכמה אנחנו יכולים לצפות בשני העשורים הקרובים של המאה הנוכחית, מדברים על כמיליון יהודים באירופה, בין 900,000 עד מיליון באיחוד האירופי פלוס בריטניה.

<זאב חנין: מבחינת הערכות שונות שאני שומע וקורא, מאותו מיליון יהודים יש פוטנציאל לקבל בין רבע מיליון ל-300,000 בשני העשורים הבאים, וצריך לעבוד קשה כדי להביא אותם.

<זאב חנין: אם אנחנו מדברים על התפוצה המזרח-אירופית, קודם כל ברית המועצות לשעבר, שם, על פי כל מיני הערכות, יש לנו כ-750,000-700,000 זכאי חוק השבות.

<זאב חנין: בשלוש השנים האחרונות הייתה הגברה של העלייה וקיבלנו כמעט 50,000 עולים חדשים ממדינות אלה.

<זאב חנין: אני מניח שבשנים הבאות יש בהחלט הזדמנות לקבל את פניהם של עוד 50,000 לפחות ולעבוד הלאה.

<זאב חנין: בני ריצקי, מהסוכנות היהודית, בוודאי יכול לתמוך או לא לתמוך בהערכות האלה.

<זאב חנין: תרשו לי לפתוח סוגריים ולהגיד שכל הטררם בתקשורת, שהם מקבלים את הדרכונים הישראלים ומיד בורחים, לא מחזיק מים כי אחוז היורדים ממדינת ישראל מקרב העולים בשלוש השנים האחרונות הוא הכי נמוך בכל הזמנים, יותר נמוך מהעלייה הראשונה, השנייה והשלישית, מדור המייסדים.

<זאב חנין: לא צריך לפחד כל כך.

<זאב חנין: יש גם תופעה שידועה לסוציולוגים, תופעה של בק-צ'קינג.

<זאב חנין: אנחנו פחות מדברים על המניעים האידיאולוגיים ויותר על המניעים הכלכליים, אבל מדינת ישראל עושה את עבודתה ובעוד חמש-שש שנים, כשנחזור לאותם אנשים שאמרו לנו בעת העלייה שהם הגיעו מסיבות כלכליות, יותר ויותר נשמע מהם שלמעשה הסיבות היו סיבות אידיאולוגיות, סוג של בק-צ'קינג.

<זאב חנין: זה אומר שהם מצטרפים לקולקטיב היהודי גם מבחינת הזהות.

<זאב חנין: לכן לא הייתי מפחד מכל התופעות האלה.

<זאב חנין: אנחנו לא מדברים על פוטנציאל ענק שיש במדינות דוברות אנגלית, קודם כל ארצות הברית וקנדה, למרות העובדה שצפון אמריקה היא באמת המאגר היהודי הגדול ביותר, חוץ ממדינת ישראל – 5.6 מיליון בארצות הברית, לפי הערכות שונות, ועוד 300,000 בקנדה.

<זאב חנין: אני חושב שאנחנו נהיה במצב מאוד מאוד טוב אם בעשור הקרוב וקצת יותר מזה נקבל כ-100,000 מהמדינות האלה.

<זאב חנין: אומנם אי אפשר לחזות כל דבר ואנחנו נשמח לקבל את כל היהודים.

<זאב חנין: הדבר האחרון הוא התפוצה הישראלית שנמצאת בחו"ל, 580,000 בעלי דרכון ישראלי ועוד כ-200,000 בני זוג וילדים שנולדו שם.

<זאב חנין: זה מה שנקרא הקהילה הישראלית המורחבת, שכוללת קצת יותר מ-100,000 דוברי רוסית, שזה 14%, בדיוק כמו בארץ.

<זאב חנין: זאת אומרת שאין ירידה דרמטית של דוברי רוסית מישראל.

<זאב חנין: למוסדות הממשלתיים, לארגונים ציבוריים ולמוסדות לאומיים כדאי מאוד לשים לב גם לקבוצה הזאת.

<זאב חנין: אני מסיים, אדוני היושב-ראש, בטענה שעם כל הכבוד לבעיות הזהות, להכרה ביהדות ולאספקטים אזרחיים כאלה ואחרים, הרוב המוחלט של הישראלים שנמצאים בחו"ל, יש להם זהות ישראלית חזקה.

<זאב חנין: לגבי הזהות היהודית יש ויכוח, ולא נפתור אותו כל עוד נחליט סופית מיהו יהודי.

<זאב חנין: נדמה לי שבעתיד הנראה לעין זה לא יקרה.

<זאב חנין: בכל מקרה, זאת קבוצה שבהחלט יש להתייחס אליה ממש ממש בחיוב.

<זאב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אברהם נגוסה: תודה לך.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת לשעבר, הרב חיים אמסלם, בבקשה.

<הרב חיים אמסלם: תודה, אדוני היושב-ראש, אני שמח להיות היום כאן, בדיון הזה, בקשר ליהדות התפוצות.

<הרב חיים אמסלם: זהו נושא שקרוב ללבי ואני עוסק בו.

<הרב חיים אמסלם: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו כאן לגבי הבעיות והקשיים של אותם עולים מכוח חוק השבות למדינת ישראל, שבסופו של דבר לא מצליחים לעבור את המשוכה של הגיור ובהמשך את משוכת הנישואין כדת משה וישראל.

<הרב חיים אמסלם: לי, כרב, יש אינטרס שיהיו נישואין כדת משה וישראל, אבל אני לא אחזור על הדברים הללו.

<הרב חיים אמסלם: אנחנו פועלים במסגרת בתי הדין של גיור כהלכה ומנסים להקל על המצוקה.

<הרב חיים אמסלם: אגב, אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, שתעשו הכול – כבר פנינו לכמה חברי כנסת ותהיה גם פנייה לשרה שקד – לבלום את היוזמה לשינוי הזה שרוצים כביכול שוב לדאוג למונופול של הרבנות, ולהפריע גם לאותו אפרוח קטן שנעשה כרגע ופותר בעיה.

<הרב חיים אמסלם: אנחנו עוסקים היום בנושא יהדות התפוצות וחיזוק הזהות היהודית ואני חושב שישנו נושא שלא שמנו לב אליו, ולדעתי הוא חשוב מאוד ומועיל מאוד.

<הרב חיים אמסלם: המדיה המודרנית, האינטרנט וכל סביבתו פתחו אפיקים חדשים.

<הרב חיים אמסלם: אם משפחה הייתה נמצאת היום בקהילה מבודדת בצפון אמריקה, באירופה או בדרום אמריקה, והיא רצתה יהדות, לא הייתה לה שום דרך.

<הרב חיים אמסלם: היום, דרך המדיה המודרנית, אנחנו נחשפים לקהילות עצומות וגדולות במספרן.

<הרב חיים אמסלם: כדי לסבר את האוזן, אני אתן את המספרים.

<הרב חיים אמסלם: יושב כאן המדען הראשי והוא ודאי מכירים את הנתונים האלה.

<הרב חיים אמסלם: אלה מספרים שיכולים לשנות את פניה של היהדות ושל מדינת ישראל.

<הרב חיים אמסלם: למה אני מתכוון?

<הרב חיים אמסלם: אני מתכוון במיוחד לצאצאי יהודים, בני אנוסים, שנמצאים בעיקר בדרום אמריקה ולפי כל המחקרים המדויקים, מדובר במספרים שהם מעל 10 מיליון ועד 30 מיליון.

<הרב חיים אמסלם: למרביתם, בבדיקות DNA נמצא DNA יהודי מובהק, למרביתם יש גם יכולת גנאולוגית להוכיח את שורש המשפחה שלהם מגירוש ספרד ומיתר התפוצות.

<הרב חיים אמסלם: אם פעם הם חשבו שהם השרידים האחרונים – כל קהילה של 30 משפחות חשבה: אנחנו האחרונים שנותרנו אחרי המבול – פתאום מתברר שיש עוד קהילה ועוד קהילה ועוד קהילה.

<הרב חיים אמסלם: ולא רק זאת, היום הם לומדים יהדות.

<הרב חיים אמסלם: אני יכול להראות סרטונים שאני מקבל ומראים איך הם מתפללים, איך הם לומדים תורה והכול דרך האינטרנט.

<הרב חיים אמסלם: השליחות, שפעם הדמות שלה הייתה בתנועות הנוער, יכולה להחליף את פניה דרך המדיה המודרנית.

<הרב חיים אמסלם: מה יקרה במקרה כזה?

<הרב חיים אמסלם: מה יקרה אם פתאום מיליונים יחליטו שהם מצאו את השורשים שלהם?

<הרב חיים אמסלם: חובתנו ליזום איזושהי חקיקה ולעזור להם, אבל אז מתברר שהם יגיעו לכאן לעברי פי פחת.

<הרב חיים אמסלם: למה?

<הרב חיים אמסלם: מפני שלא פתרנו את יהדותם כהלכה.

<הרב חיים אמסלם: ומה אז ניצור?

<הרב חיים אמסלם: עוד חברה אחרת?

<הרב חיים אמסלם: הזעקה הזו היא הזעקה הדוממת מפני שבסופו של יום יש קבוצה שמסיבותיה היא, ההלכתיות, הרבניות והפוליטיות, אוחזת את המושכות בידיה, מחזיקה את מדינת ישראל בגרונה בלפיתת צבת, ואין מה לעשות, אבל ההשלכות של זה הן שזה בסופו של יום מתנקם בנו.

<הרב חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני מברך אותך על היום הזה ואני מקווה שהדברים האלה יהדהדו הלאה.

<הרב חיים אמסלם: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

<הרב חיים אמסלם: סליחה, לפרוטוקול, אני ישבתי עם פרופ' סרג'יו דלה פרגולה לפני כחודש ושאלתי אותו מה הסיפור של בני האנוסים.

<הרב חיים אמסלם: קיימתי דיון בכנסת לפני כעשר שנים ואז דובר על כעשרה מיליון.

<הרב חיים אמסלם: הוא אמר לי: תלוי בפילוחים, כי לפי כל הנתונים שיש לו, בספרד ובפורטוגל לבד יש 6 מיליון.

<הרב חיים אמסלם: בואו לא נשלה את עצמנו כי לא מדובר על מספרים כאלה שיבואו ויתדפקו על דלתותינו, אבל אם הם רצו לדעת על השורשים שלהם, רצו לגלות את היהדות וללמוד, הם לא צריכים להתנייד.

<הרב חיים אמסלם: הם צריכים מכשיר סלולרי קטן והם מתחברים.

<הרב חיים אמסלם: הם מתקדמים והם עובדים ללא מדינת ישראל, ללא עזרת הסוכנות היהודית וללא עזרת אף גורם.

<הרב חיים אמסלם: הם פשוט עובדים וחוזרים במספרים גדולים ליהדות.

<ילנה איזנשטיין: אני רוצה להתייחס.

<ילנה איזנשטיין: אני ממשרד התפוצות ובשנה שעברה הקמנו ועדה ציבורית לנושא הזה.

<הרב חיים אמסלם: אני באתי בפני הוועדה הציבורית ואמרתי את האמירה שלי.

<הרב חיים אמסלם: כבר אמרתי שאני יודע שלא ייצא כלום ואני מצטער לומר, מדוע?

<ילנה איזנשטיין: רגע, זה לא נכון.

<ילנה איזנשטיין: אנחנו רוצים להציג את התוצאות בפני הוועדה הזאת.

<ילנה איזנשטיין: אנחנו עובדים על זה.

<ילנה איזנשטיין: אני רוצה לתקן אותך ולומר שכבר היום אנחנו יודעים שמיליון צאצאי אנוסים, אם תהיה להם אפשרות הם יעלו לישראל.

<ילנה איזנשטיין: כבר היום הם מוכנים לזה.

<ילנה איזנשטיין: מבחינת מספרים, במחקר שלנו הגענו לכ-50 מיליון בכל העולם שיש להם איזשהו קשר ליהדות, כולל שבטים אבודים וכולל כולם.

<הרב חיים אמסלם: זה לא מצחיק, זה נתון מחקרי.

<הרב חיים אמסלם: אני רק אשלים את הדברים ואסיים.

<הרב חיים אמסלם: מכיוון שכבר דיברת על כך, אני מאוד שמח שמשרד התפוצות ייקח את זה עליו.

<הרב חיים אמסלם: כשמו כן הוא וזאת עבודת התפוצות.

<הרב חיים אמסלם: אני מוכן לשיתוף פעולה.

<הרב חיים אמסלם: ב-9 ביולי אני נוסע לשלושה שבועות לדרום אמריקה בליווי צוות רבנים לפעולה גדולה שאני לא רוצה לפרט את מספרה ולהקמת שלוש קהילות.

<הרב חיים אמסלם: עומדות אצלי בתור קרוב ל-40 קהילות.

<הרב חיים אמסלם: לא מדובר באנשים בודדים וקהילות פירושן בין 50 ל-100 אנשים שכבר מוכנים ומחכים לבית כנסת ומחכים לקהילה, לנשיא קהילה וכולי.

<הרב חיים אמסלם: זו יכולה להיות הבשורה האדירה והמהפכה האמיתית.

<הרב חיים אמסלם: אגב, באחד המפגשים לא מזמן אמרתי לנתן שרנסקי, יושב-ראש הסוכנות, שבעיניי אם יש היום הצדקה לסוכנות היהודית ולתפקידה הגדול לעשורים הבאים, זה הסיפור.

<הרב חיים אמסלם: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אני רק רוצה להגיד שזה לא במסגרת הוועדה, אבל הייתה נציגות מכובדת מדרום אמריקה.

<הרב חיים אמסלם: הם היו אצלי.

אברהם נגוסה: הם היו אצלי, נפגשו אתי וסיפרו לי שהם מקיימים חיים יהודיים.

אברהם נגוסה: הם חזרו לשורשיהם, יש להם קהילות וזה פשוט מאוד מאוד משמח.

אברהם נגוסה: כמי שנלחם הרבה שנים להביא, אני מתקשה להביא 9,000 כי אומרים שזה הרבה.

אברהם נגוסה: אתה מדבר על 50 מיליון ואני מפחד שאנשים לא ייפלו מהכיסא.

אברהם נגוסה: אני אתך ויישר כוח על מה שאתה עושה.

אברהם נגוסה: אני חושב שאתה צודק וכך אנחנו צריכים להתחזק ולחזק את מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: מי שמפחד – יפחד.

אברהם נגוסה: מה לעשות?

אברהם נגוסה: אני חושב שזה כיוון טוב ואני אשמח שאחרי שתחזור מהשליחות המבורכת הזאת אולי ניפגש ונקיים דיון בנושא הזה בצורה יותר רחבה.

אברהם נגוסה: נשמע את הרב אנדרו סאקס, מהתנועה הקונסרבטיבית, בבקשה.

אברהם נגוסה: יכול להיות שבאמצע דבריך ייכנס יושב-ראש הכנסת, אבל אתה תמשיך.

<הרב אנדרו סאקס: אין בעיה.

<הרב אנדרו סאקס: יש לי כמה דברים להגיד, אבל אני רוצה להתייחס למה שאמר הרב אמסלם.

<הרב אנדרו סאקס: בכל הכבוד, חזרתי לפני חודש ממדינת קולומביה והייתי שם כמה פעמים בתקופה האחרונה.

<הרב אנדרו סאקס: בקולומביה יש למעלה מ-30 קהילות מתפתחות, אבל צריכים להיזהר מאוד מאוד.

<הרב אנדרו סאקס: נכון שהרבה מהם לומדים יהדות, אבל נפגשתי עם רבנים בקהילות וחלק די מוכר מהם מתבלבל בין היהדות לנצרות ויש עניין של משיחיות.

<הרב אנדרו סאקס: זה עניין מאוד מאוד מסוכן והייתי מציין את ארגון "שבי ישראל" שמכשיר רבנים בתקופה של תשעה חודשים בישיבת התפוצות ושולח אותם לשם לגיור.

<הרב אנדרו סאקס: אלה אנשים שיודעים מעט מאוד.

<הרב אנדרו סאקס: אין לי התנגדות למה שאתה מציע, אבל צריכים להיזהר מאוד.

<הרב אנדרו סאקס: אני רוצה להגיד שהייתי גם במקומות באפריקה ויש שם מצב דומה, כאשר אנשים ממש מתבלבלים ומחפשים שורשים יהודיים, אבל עדיין מאוד מאוד קשורים לנצרות.

<הרב אנדרו סאקס: אני חושב שזאת אמירה מאוד יפה שיש לנו קהל רחב וגדול שרוצה להגיע לארץ ולכן אני רוצה לציין שלפני כשלושה חודשים, בג"ץ נתן למשרד הפנים שישה חודשים לנסות לנסח קריטריונים חדשים לקליטת עלייה מהקהילות המתפתחות.

<הרב אנדרו סאקס: חשוב מאוד שבמשרד הפנים, במשרד המשפטים ובסוכנות יגיעו להסכמות ולהבנות מי הם האנשים האלה ומה בדיוק יש לעשות אתם.

<הרב אנדרו סאקס: דבר שני שרציתי להגיד הוא הבעיות במשרד הפנים.

<הרב אנדרו סאקס: לדעתי זה מאוד בעייתי ואנחנו מביאים את הבעיה הזאת פעם אחרי פעם בפני הוועדה הזאת.

<הרב אנדרו סאקס: לפני חודשים רבים ביקשנו מהם, ממזל כהן, מבתיה כהן נתונים על ועדת חריגים – מי נכנס, מאיזה מדינות, באיזה תנאים.

<הרב אנדרו סאקס: נכון להיום לא ראינו מאומה ואנחנו לא מקבלים תשובות, לא בכתב ולא בטלפון.

<הרב אנדרו סאקס: אני מאוד שמח גם לדווח שהודות לוועדה הזאת הגיעו תשעה אנשים מוונצואלה, אבל לצערי אחד מהנשים האלה לא קיבלה שם טיפול לסרטן השד במשך שמונה חודשים כי אין שם תרופות.

<הרב אנדרו סאקס: עכשיו היא בארץ ומקבלת טיפול, אבל זה כבר התפשט לכבד ולעצמות כי במשרד הפנים יש עקשנות ואין עם מי לדבר.

<הרב אנדרו סאקס: אני רוצה לסיים בעניין צבע עורו של בן אדם.

<הרב אנדרו סאקס: אחרי כל המאבק להביא חמישה סטודנטים, אתה צריך להוכיח שאתה יהודי אם אתה רוצה אשרת סטודנט ממוסד שאינו מנפיק תעודה אקדמית.

<הרב אנדרו סאקס: יש עכשיו יהודים שביקשו לבוא באשרת תייר ובאשרת סטודנטים, גם מקניה וגם מאוגנדה, והם פשוט נתקלים בדלת סגורה בקונסוליות.

<הרב אנדרו סאקס: מעבירים אותם למשרד פה בירושלים אבל כאן אין שום התעניינות ושום התקדמות.

<הרב אנדרו סאקס: לכן, היהודים על פי החוק – אני לא מדבר על אלה שחושבים שיש להם שורשים כאלה ואחרים – אלא על קהילת אבאיודאיה באוגנדה, קהילת קניה ואחרים, הדלתות במשרד הפנים סגורות.

<הרב אנדרו סאקס: בכל פעם שאנחנו מבקשים את הנתונים, כולל מהוועדה הזאת, מעולם לא קיבלנו.

<הרב אנדרו סאקס: אני חושב שחייבים להזמין לכאן את מזל כהן ואת בתיה כהן ולהגיד להן להפסיק עם התירוצים.

<הרב אנדרו סאקס: אנחנו רוצים את הנתונים ואנחנו רוצים התנהגות בהתאם לחוק, כדי שלא נצטרך ללכת לבג"ץ בכל פעם, על כל אדם שמגיע לעבוד בהתאם לחוק השבות.

<הרב אנדרו סאקס: זה שצבע עורו איננו לבן, לא יכול להיות מניע לסירוב.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו שמחים שתשעת היהודים מוונצואלה הגיעו.

אברהם נגוסה: הוועדה קיימה ביום ראשון דיון וגם סיור בבאר שבע וקיבלנו דיווח מהשטח על קליטתם שם.

אברהם נגוסה: יישר כוח לתנועה שלך שעשתה הרבה בנושא הזה.

אברהם נגוסה: כמובן, אנחנו נשמח לתאר בכתב את מה שתיארת עכשיו בנוגע לקשיים של הקהילה היהודית מאוגנדה או מקניה, כפי שתיארת.

אברהם נגוסה: תשלח לנו ואנחנו נקיים שיח עם משרד הפנים.

<הרב אנדרו סאקס: שלחתי לאחד מחברי הכנסת של הוועדה הזאת ואני אשמח לשלוח אליך אישית את הנתונים ב-24 השעות הקרובות.

אברהם נגוסה: <שזה יגיע לוועדה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הסוכנות היהודית, בבקשה, בני לידסקי.

אברהם נגוסה: >

<בני לידסקי: שלום לכולם, אני אגיד כמה נקודות על העלייה מברית המועצות לשעבר, אבל אני חושב שחלק מהדברים מתייחס גם לקהילות אחרות.

<בני לידסקי: אנחנו מדברים על העלייה במאה ה-21 וצריך לציין שלפחות לגבי כמה, המאה ה-21 היא חלון ההזדמנויות האחרון שהולך ונסגר.

<בני לידסקי: אחוז ההתבוללות בקרב יהודים שם נע בין 80% ל-90%.

<בני לידסקי: כמובן, יישארו קהילות דתיות, מה שנקרא שארית נאמנה, בכל מקום בעולם, אבל היהדות באותן מסות שזאב תיאר, הולכת ונעלמת במהלך המאה ה-21.

<בני לידסקי: זה בעצם מכתיב לנו לפעול מידית.

<בני לידסקי: נאמר פה כבר, ואני מחזק את זה, שהגורם להצלחה זה קליטה ורציתי להדגיש שתי נקודות.

<בני לידסקי: אנחנו פועלים בקליטה באותם כלים, פחות או יותר, שפעלנו לפני שבעים שנה.

<בני לידסקי: מדינת ישראל עשתה כברת דרך עצומה בשבעים שנה מבחינת טכנולוגיה, התפתחות וכלכלה, אבל מה שאנחנו נותנים לעולים בגדול זה סל קליטה.

אברהם נגוסה: נכנס יושב-ראש הכנסת ותודה שהגעת אלינו.

אברהם נגוסה: זה נושא שאתה יזמת ואנחנו מקיימים היום דיון בכל הוועדות השונות בעניין יום האחדות.

אברהם נגוסה: איש הסוכנות נמצא באמצע דבריו.

אברהם נגוסה: בבקשה, תשלים ואחר כך היושב-ראש ידבר.

<בני לידסקי: אני אומר בקצרה שדיברנו על סגירת חלון ההזדמנויות ואמרתי שמבחינת הקליטה אנחנו פועלים בכלים שפעלנו בהם לפני שבעים שנה, פחות או יותר.

<בני לידסקי: מה שמדינת ישראל מציעה זה כסף, קורס עבודה וקורס עברית, ואנחנו פונים בעיקר לאוכלוסיות של הצווארון הכחול, שזה מה שיש לנו להציע.

<בני לידסקי: די מוזר לי שמשרד הקליטה לא מקבל סיוע מכלל משרדי הממשלה.

<בני לידסקי: אני קורא בעיתונות שחסרים במדינת ישראל 2,000 מתכנתים ומהנדסים, שמביאים מהודו וממקומות אחרים, ואין לנו תוכנית ממלכתית כדי להפנות את זה לזכאי עלייה ממדינות שונות בעולם.

<בני לידסקי: נקודה אחרונה נוגעת למה שנאמר פה על קליטה רוחנית וזהות יהודית.

<בני לידסקי: אני מזדהה באופן מלא עם מה שאמר שאול וגם עם מה שאמר הרב אמסלם.

<בני לידסקי: לראיה, הסוכנות הפעילה לפני שנה פיילוט של תוכנית מסלול.

<בני לידסקי: מדובר בקורס יהדות שמכין לגיור במתכונת של המכון המשותף לגיור.

<בני לידסקי: זה נעשה יחד אתו ובתמיכתו ובתמיכתה של קרן טריבובו.

<בני לידסקי: מוזר היה לי לראות איך יש ביקוש לפיילוט ולמדו בו כבר 200 איש, מתוכם יותר מ-30 עלו לארץ.

<בני לידסקי: 90% מהם ממשיכים באולפני גיור.

<בני לידסקי: יש כבר ארבעה סניפים פתוחים בבתי דין רבניים, אבל אני יודע שאם בתי הדין הרבניים יקבלו סירוב ותתחיל סחבת, כמו שקורה בדרך כלל, זה ישליך מיד על זה והתוכנית הזאת תמות.

<בני לידסקי: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

<פרופ' זאב חנין: אתה צודק, אבל בגדול יש גם כלים אחרים.

<פרופ' זאב חנין: יש תוכניות ואתה יודע שיש תוכניות מקצועיות לקבוצות מוניציפליות, אבל זה דורש דיון אחר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מכיוון שהיושב-ראש עובר מוועדה לוועדה, אנחנו נבקש את ברכתו.

אברהם נגוסה: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, יושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, לכל הנוכחים, תודה שאתה, כרגיל, משתלב בימים המיוחדים שעושה הכנסת יחד עם הוועדה ומוצא תמיד זווית ייחודית של ועדת העלייה והקליטה בנושאים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: בדרך לכאן חשבתי שחוץ מלברך, לומר כל הכבוד ויישר כוח שבאתם ועד כמה שהאחדות חשובה, מה צריכה להיות הזווית.

יולי יואל אדלשטיין: אתם דנים, ובצדק, בנושא עידוד העלייה, קליטת העלייה ומהדברים הקצרים ששמעתי כאן ממר לידסקי, נציג הסוכנות והתגובה של המדען הראשי של משרד הקליטה, זה גם נכון.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה בכנסת אמורה לעסוק בסוגיות פרקטיות.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאם אנחנו חושבים רגע במושגים יותר רחבים – לא הייתי אומר מופשטים – עלייה, עידוד העלייה וקליטת העלייה, גורמים לנו לרגעים מאוד יפים של אחדות וגם מאתגרים אותנו לפעמים עם השאלות המרכזיות ביותר של אחדות עם ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני אקח את כולנו 28-27 שנים אחורה כשבו-זמנית, כמו שזה קורה תמיד בתולדות עם ישראל, בו-זמנית התחיל גל עלייה המוני ממה שאז היה עדיין ברית המועצות, ויחד עם זה מבצע שלמה ב-91' מאתיופיה.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר היה לראות את שני הדברים על ציר זמן מאוד קצר, איך ב-91'-90', הישראלי הטיפוסי, אם יש דבר כזה, והציני – אני מתנצל – פתאום, בסגנון הישראלי הידוע לא היה מביע רגשות והתלהבות ולא היה אומר: וואוו, עולים יקרים.

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה אומר: טוב, נו, אשתי לוחצת עליי שגם אנחנו נאמץ איזו משפחת עולים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מדבר כמי שהיה אז מעורב בכל מיני ארגונים ציבוריים.

יולי יואל אדלשטיין: אשתי לוחצת ואם יש איזו משפחה בשכונה שלנו, אנחנו נשמח לעזור ונשמח לאמץ וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה אז פעילות במרכזי קליטה עם עולי ברית המועצות ועולי אתיופיה.

יולי יואל אדלשטיין: בואו נודה – אני יודע שיש כאן פרוטוקול אבל מה לעשות, צריך לומר את האמת – שנתיים-שלוש אחרי זה, זה מאוד התחלף והעולים היו מקור כל הצרות במדינה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: ברור שהמקצוע העתיק ביותר היה שייך לכל אישה עולה והגנבים ונציגי המאפיה היו כל הגברים וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: זה הולך, כמו שאמרתי, בצורה מאתגרת.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שזה מציב בפנינו שאלה מאוד מאוד רחבה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יכולים לדבר על עידוד עלייה במושגים מאוד פרקטיים וגם אני מזדעזע, ואני מניח שלא רק אני, כשאני רואה אתמול ידיעה משמחת באחד מאתרי האינטרנט של החדשות, על כך שנפתח אחרי שנים רבות בית חולים חדש במדינת ישראל, הלוא הוא בית חולים באשדוד, ועל כך שיש קושי גדול בגיוס צוות רפואי לבית החולים החדש.

יולי יואל אדלשטיין: אתה אומר: אלוקים אדירים, כשהבת שלי שאלה בתחילת שנות התשעים אם ללכת ללמוד רפואה אמרתי לה: מה, את משוגעת?

יולי יואל אדלשטיין: יש פה יותר רופאים מתפוזים בפרדס.

יולי יואל אדלשטיין: איזה רפואה?

יולי יואל אדלשטיין: מי לומד רפואה בארץ?

יולי יואל אדלשטיין: ועכשיו אנחנו במצב שבעולם כולו רופאים יהודים הם שם דבר ואנחנו עם קושי לגייס רופאים.

יולי יואל אדלשטיין: יש כל מיני תוכניות, כמו שכבר הוזכר, ואולי נביא מאיזושהי מדינה, היכן שהתנאים בה פחות טובים.

יולי יואל אדלשטיין: זה ודאי נכון ואפשר לראות את זה כך.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהנושא החשוב ביותר הוא אותו מכנה משותף של העם שלנו, האחדות.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה יהיה רק במבצעים של קליטת צוות בבית חולים זה או אחר, או מתכנתים בחברה זו או אחרת, להצלחות רבות אנחנו לא נגיע.

יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו נראה את התמונה האמיתית שיש לנו עם אחד, שהוא עדיין מפוזר ברחבי העולם – נכון שאנחנו כבר, כנראה, הקהילה הגדולה, אבל אנחנו עדיין אפילו לא רוב העם כאן, במדינת ישראל, כלומר האתגרים עוד לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: לא יהיו פה פתרונות מהירים.

יולי יואל אדלשטיין: עם כל הכבוד שאני רוחש גם לכנסת בראשותי, גם למשרד הקליטה וגם לסוכנות היהודית, תוך חצי שנה לא נראה את כל יהודי העולם כאן, במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: חוששני שגם לא תוך שנתיים.

יולי יואל אדלשטיין: אלה תהליכים ארוכי טווח ולא עלייה של אנטישמי זה או אחר היא שתעזור לנו בזה.

יולי יואל אדלשטיין: אז היא תעזור עם עוד 5,000 איש, אבל לא במונחים היסטוריים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, כשאנחנו מדברים על יום האחדות כאן בוועדה הזאת, כדאי לחשוב מה אנחנו יכולים לעשות ויש אלף ואחד דברים, וגם הם מאוד מעשיים, לחיזוק המכנה המשותף, לשבירת המחיצות, ליצירת הקשרים, להבנה שאנחנו שונים.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאמרתי, לא רק שלא נעלה כולנו תוך שנה, אלא גם לא נמחק את השוני ואני לא בטוח שאי פעם נמחק את השוני.

יולי יואל אדלשטיין: המגוון הזה לא צריך להיות אלטרנטיבה לאחדות.

יולי יואל אדלשטיין: המגוון הזה צריך להיות סיבה לחשוב איך אנחנו יוצרים את המכנה המשותף והאחדות סביב המגוון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני חושב שהדיון בוועדה הזאת לא פחות ואולי אפילו יותר חשוב מאשר דיון בוועדת החינוך, נניח, איך מחנכים לאחדות, או בכל ועדה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא אומר את זה בזלזול על מנת לומר שם בעוד דקה דברים הפוכים.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאם אנחנו באמת חושבים על עם ישראל כמשהו שראוי לאחדות והאחדות ראויה לו, כאן מתחילה החשיבה.

יולי יואל אדלשטיין: גם הפתרונות כאן, גם האתגרים כאן וגם המשימה הגדולה היא כאן, בוועדה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, תודה לך ותודה לכל המשתתפים.

יולי יואל אדלשטיין: אני באמת מתנצל שאני רק אומר מספר מילים ובורח מבלי לשמוע דברים מעניינים אחרים, אבל זה סדר היום.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא היה מספיק לנו יום האחדות והוועדות, יש לנו גם תרגיל רעידות אדמה וגם לזה צריך לשים לב.

יולי יואל אדלשטיין: שלא נדע ונישאר במסגרת התרגיל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נמשיך עם הסוכנות, הגברת אריאל.

<אריאל דיפורטו: שלום, בני אחראי על המזרח ואני אחראית על כל המערב.

<אריאל דיפורטו: אני רוצה להתייחס קודם כל לצרפת.

<אריאל דיפורטו: אני חושבת שחוץ מהמזרח, צרפת היא הפוטנציאל הכי גדול היום בעולם המערבי לעלייה.

<אריאל דיפורטו: יבואו עולים וימשיכו לעלות עולים מצרפת והם עולים מתוך מניעים אידיאולוגיים.

<אריאל דיפורטו: נכון שיש כוחות דוחפים, אם זה אנטישמיות ואם זה מצב הטרור, אבל עולים ימשיכו להגיע.

<אריאל דיפורטו: אני לא מסכימה עם יצחק לגבי היהודים שהולכים ומתכנסים.

<אריאל דיפורטו: הסיבה לכך שיהודים נוהרים לתוך פריז היא מכיוון שהם חיים בפרברים, שם יש הרבה אוכלוסייה מוסלמית עוינת ליהודים ומי שיכול להרשות לעצמו, נכנס לרובעים כמו רובע 17 או רובעים אחרים ושם חי.

<אריאל דיפורטו: אבל יש אוכלוסייה גדולה שממשיכה לחיות בפרברי פריז.

<אריאל דיפורטו: שלחנו שליח לפני שבועיים לבקר זוג בתוך אחד מהפרברים של פריז, שחי שם.

<אריאל דיפורטו: הם סגורים בדירתם כי באותו בניין גרים סלפיסטים שמאיימים עליהם כל הזמן.

<אריאל דיפורטו: באמת מאיימים עליהם כל הזמן.

<אריאל דיפורטו: לאנשים האלה אין אפשרות ללכת לגור ברובע 17 או ברובע 16.

<אריאל דיפורטו: האנשים האלה גרים בדיור ציבורי צרפתי.

<אריאל דיפורטו: בנוסף למה שאמר בני לגבי נושא התעסוקה, יש לנו קצת יותר מזל בצרפת עם ארגון Qualita, שעכשיו מתחיל לטפל בנושא תעסוקת צרפת.

<אריאל דיפורטו: נושא מאוד משמעותי הוא נושא הדיור, אבל לא יכולים להיות פתרונות דיור רק במרכזי הקליטה.

<אריאל דיפורטו: חייב להיות פה פתרון של המדינה, אם זה בצורת משכנתאות מוגדלות לעולים או בתנאים אחרים.

<הרב חיים אמסלם: דיור ציבורי, כמו שהיה פעם.

<אריאל דיפורטו: או דיור ציבורי.

<אריאל דיפורטו: הבעיה היא שאתה יודע מה התור לדיור ציבורי ואין אפשרות לתת דיור ציבורי.

<אריאל דיפורטו: אני מסכימה עם המדען הראשי, שלא נראה עלייה גדולה בשנים הבאות מצפון אמריקה.

<קריאה: הלוואי והיינו טועים, כן?

<אריאל דיפורטו: נכון, בדיוק.

<אריאל דיפורטו: העלייה מצפון אמריקה נשארת תמיד יציבה, 3,500.

<אריאל דיפורטו: אני גם לא חושבת שמאנגליה, למרות הברקזיט, למרות איום הטרור, היהודים מאוד מאוד ממוסדים שם והם שוקלים.

<אריאל דיפורטו: אני חושבת ש-10,000 צרפתים ייתכן והם ישקלו לנסוע לארצות הברית ולא לישראל, אבל יש מאגר אחר בדרום אמריקה.

<אריאל דיפורטו: משם נוכל לראות אנשים שמגיעים לארץ.

<אריאל דיפורטו: אני רוצה להתייחס בסוף לרב סאקס בכמה נקודות.

<אריאל דיפורטו: תשעת המועמדים האלה בוונצואלה הגיעו בסיוע של הסוכנות היהודית מול משרד הפנים.

<אריאל דיפורטו: הם משוכנים במרכזי קליטה של הסוכנות היהודית מבלי לשלם שכר דירה.

<אריאל דיפורטו: הם לא קיבלו סל קליטה ואנחנו מממנים אותם.

<אריאל דיפורטו: סידרנו להם גם ביטוח בריאות.

<אריאל דיפורטו: כפי שידוע לכם, יש קריטריונים לגיור שנכתבו בתיאום עם כל הזרמים ואנחנו פועלים לפי קריטריוני הגיור.

<הרב אנדרו סאקס: סליחה, סליחה, הבה נעמיד דברים על דיוקם.

<הרב אנדרו סאקס: אתם הייתם כל הזמן במאבק דוברי משרד הפנים, התירוצים.

<אריאל דיפורטו: אנחנו - - -

<הרב אנדרו סאקס: סליחה, סליחה.

<הרב אנדרו סאקס: האנשים האלה עברו גיור כדת וכדין וזאת בדיוק הסיבה - - -

<אריאל דיפורטו: אני לא אמרתי שהם לא עברו גיור.

<אריאל דיפורטו: אני לא חושבת שזה המקום.

אברהם נגוסה: לא, לא.

אברהם נגוסה: התווכחנו פה מספיק והחלטנו באותו זמן - - -

<הרב אנדרו סאקס: אבל לשמוע שהם עשו את הכול?

<הרב אנדרו סאקס: אני לא יכול - - - זה שקר וכזב.

אברהם נגוסה: לא משנה, אבל ההבנה שיגיעו לפה לא לפי חוק השבות אלא לפי חוק הכניסה.

<הרב אנדרו סאקס: כן, אבל רק אחרי מאבק של שנה, שאתם התנגדתם.

<אריאל דיפורטו: אנחנו לא התנגדנו.

<הרב אנדרו סאקס: יש לי בכתב התנגדות - - - אתם התנגדתם ולכן הגענו לוועדה הזאת.

<אריאל דיפורטו: הרב סאקס, הם לא ענו על קריטריוני הגיור ולכן בסיום התשעה חודשים הם אמורים לקבל מעמד עולה.

<אריאל דיפורטו: עשינו ככל יכולתנו כדי לעזור.

<אריאל דיפורטו: הדבר האחרון, ואני כן מתייחסת למה שהוא אמר, הוא שיש הרבה קהילות מתחדשות בעולם ויש באמת גיורים שלא נעשים מתוך כוונה באמת להיות יהודי, כמו שאמר הרב סאקס.

<אריאל דיפורטו: צריך לבדוק את הקהילות האלה.

<אריאל דיפורטו: לא כל האנשים שהולכים ומתגיירים ורוצים לעלות לארץ, התגיירו באמת מתוך כוונה לגיור.

<הרב חיים אמסלם: רוב המתגיירים לא מעוניינים לעלות לארץ.

<הרב חיים אמסלם: הם לא מחפשים לעלות לארץ.

<הרב חיים אמסלם: אתם משלים את עצמכם.

<הרב חיים אמסלם: הרוב לא מעוניינים.

<הרב חיים אמסלם: הם מעוניינים לחזור ליהדות.

<הרב אנדרו סאקס: הרב אליהו בירנבאום מגיע לשם דווקא דווקא לגייר אנשים בתנאי שהם יעלו ארצה.

<הרב אנדרו סאקס: זה כתוב בהסכם שלהם.

<הרב חיים אמסלם: מה אתה שואל אותי?

<הרב חיים אמסלם: אני קשור לרב בירנבאום?

אברהם נגוסה: בואו ניתן לגברת אריאל להשלים את דבריה.

<אריאל דיפורטו: אני לא התייחסתי לשמות, אבל אני כן אומרת שהרב סאקס צודק בזה שצריך לבדוק את כל הדברים האלה.

<אריאל דיפורטו: באמת, הקריטריונים לגיור נועדו כדי לבדוק את הכנות של המתגייר לחיות חיים יהודיים ולא רק כדי לקחת את זה כדי לעלות לארץ.

<אריאל דיפורטו: אני לא אומרת שמות של רבנים ושל אחרים.

אברהם נגוסה: לא צריך להיכנס לזה.

אברהם נגוסה: זה לא הדיון.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את הגברת מרים לסר, סמנכ"לית Qualita.

<מרים לסר: למי שלא מכיר, Qualita הוא ארגון גג של העמותות הפעילות למען העלייה מצרפת, שקם לפני שנתיים.

<מרים לסר: אני רוצה לחזק את הדברים של הסוכנות היהודית, אתם אנחנו עובדים בשיתוף פעולה בקשר לתחום התעסוקה.

<מרים לסר: אכן, הפוטנציאל הכי גדול שקיים היום בתחום העלייה מארצות המערב, ואני לא מדברת על דרום אמריקה, שזה באמת עוד משהו שרק מתפתח ואנחנו עוד לא יודעים לאן הוא יגיע, הוא העלייה מצרפת.

<מרים לסר: הפוטנציאל הוא גדול, המספרים הם גדולים והם באים מכמה סיבות.

<מרים לסר: גם המצב הכלכלי הצרפתי בצרפת, שהוא לא מזהיר.

<מרים לסר: הצעירים הצרפתים הלא-יהודים עוזבים את המדינה וכמובן, גם היהודים בתוכם.

<מרים לסר: יש עלייה באיום של האסלאם הקיצוני והיהודים בעצמם, כמו שאמר פרופ' דהן, לא רואים בצרפת תחנה סופית.

<מרים לסר: כל הגורמים האלה מביאים אותנו לחשוב שהפוטנציאל שם מאוד גדול.

<מרים לסר: נעשה סקר בקרב היהודים בצרפת וסעיף אחד בתוך הסקר הזה נקרא תחום העלייה.

<מרים לסר: קראו לזה בשם עלייה ולא הגירה לישראל.

<מרים לסר: מתוך כל מי שנשאל, יוצא ש-40% מתוך 470,000 יהודים שחיים שם בקהילה, חושבים על עלייה ו-13% חושבים ברצינות לעלות לישראל.

<מרים לסר: כשמנתחים את המספרים מגיעים לכ-200,000 שהיו רוצים באמת לעשות את הצעד ולבוא לישראל.

<מרים לסר: אבל מה?

<מרים לסר: אנחנו רואים בשנים האחרונות ירידה במספרים.

<מרים לסר: אם בעשרים השנה האחרונות עלו לארץ בין 1,000 ל-2,000 עולים מצרפת, בשלוש-ארבע שנים האחרונות הגיעו לארץ מספרים הרבה יותר גדולים, של 7,000 ו-8,000.

<מרים לסר: בשנת 2016 אנחנו רואים רק 4,000.

<אריאל דיפורטו: 5,000.

<אריאל דיפורטו: אני רוצה להגיד שזה המספר הכי גדול מאז 69', בכל מקרה.

<אריאל דיפורטו: עדיין, אם את מורידה את 2014 ואת 2015.

<מרים לסר: המספרים עדיין מאוד מאוד מכובדים.

<מרים לסר: הנתונים שמראים שבשלוש האחרונות המספר ירד מ-8,000 ו-7,000 ל-4,000 אומר משהו, צריך להזהיר אותנו.

<מרים לסר: אנחנו באמת חיים בעולם פתוח עם תקשורת ואנשים כבר יודעים מה קורה שם, בישראל.

<מרים לסר: החיים פה קשים.

<מרים לסר: אין תוכנית מקיפה, כמו שאומר בני, של משרד הקליטה שאומר: יש לי תוכנית מקיפה לעולים מצרפת.

<בני לידסקי: דיברתי לא רק על תוכנית אלא על התגייסות של כלל משרדי הממשלה.

<מרים לסר: אם אין תוכנית ואין משאבים, לא בונים תוכנית ייחודית למדינה הזאת, כמו שיש תוכנית ייחודית לעולי אתיופיה ואפילו לעולים ממדינה מערבית אחרת, כמו ארצות הברית.

<מרים לסר: יש גוף מדהים שעובד בצורה נפלאה עבור 3,000 עולים בכל שנה.

<מרים לסר: יש לנו שם 100 עובדים, שעובדים רק בשביל 3,000 עולים בשנה, וקוראים לו נפש בנפש.

<מרים לסר: למה?

<מרים לסר: כי שם יש משאבים מאוד מאוד גדולים, אבל המשאבים שם, חצים מהמדינה.

<מרים לסר: חצי מהמשאבים שם הם מהמדינה.

<מרים לסר: אנחנו מדברים על 80,000 שקל עבור 3,000 יהודים מארצות הברית.

<מרים לסר: למה?

<מרים לסר: כי המדינה התגייסה וגם המגזר השלישי מגויס.

<מרים לסר: אנחנו באים למדינה ואומרים: אנחנו מוכנים לזה ובואו נעשה מצ'ינג כדי לקלוט את הפוטנציאל הזה.

<מרים לסר: אם נעשה תוכנית מקיפה שמושכת אותם לכאן, שאותם צעירים לא יברחו לאנגליה ולארצות הברית, אנשים בעלי תארים אקדמאים שהם נכס עצום למדינה.

<מרים לסר: למה שילכו לשם אם אנחנו לא יכולים לקלוט אותם כמו שצריך?

<מרים לסר: להקל בביורוקרטיה לגבי התארים, שגם בזה אנחנו עושים עבודה עם הוועדות בכנסת, וגם בתחום התעסוקה.

<מרים לסר: בתחום התעסוקה, כמו שאמרה אריאל, פתחנו בתעסוקה.

<מרים לסר: היושב-ראש היה שם וראה את העשייה.

<מרים לסר: אנחנו מצליחים יפה, אבל למה המדינה לא שותפה אתנו שם?

<מרים לסר: זאת השאלה הגדולה.

<מרים לסר: יש מגזר שלישי שכן מתגייס עבור הקליטה, למה המדינה לא משתפת פעולה?

אברהם נגוסה: תודה רבה לך, שאלה טובה.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו צריכים לקיים דיון בנושא ולהזמין את משרדי הממשלה הרלוונטיים ואת המגזר השלישי סביב השולחן הזה.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לצאת עם הסכמה ומודל לשיתוף פעולה.

אברהם נגוסה: יישר כוח על מה שאתם עושים.

אברהם נגוסה: אני ראיתי, הייתי שם במקום.

אברהם נגוסה: תמשיכו ואנחנו נעשה מאמץ כדי שהממשלה תשתלב אתכם יחד.

אברהם נגוסה: משרד התפוצות, קודם הערת ועצרתי אותך.

אברהם נגוסה: האם את רוצה להשלים משהו?

אברהם נגוסה: הזמן שלנו רץ ואם יש לך משהו להשלים, בבקשה.

<ילנה איזנשטיין: אולי רק בקצרה כי מדובר פה יותר על עלייה וקליטה ואנחנו כולנו עושים ההפך, אנחנו מחזקים את הקהילות בתפוצות.

<ילנה איזנשטיין: דובר פה על חינוך ואנחנו באמת פועלים רבות בתחום החינוך כי אנחנו מנצלים את העובדה ששר התפוצות הוא גם שר החינוך.

<ילנה איזנשטיין: נכנסנו חזק לחינוך של הזהות היהודית בתוך בתי הספר היהודיים ואנחנו פועלים בכך רבות.

<ילנה איזנשטיין: גם דובר על בני אנוסים ושבטים אבודים – גם בנושא הזה אנחנו פועלים ואני מקווה מאוד שנציג את הנושא בדיון הקרוב של הוועדה.

<ילנה איזנשטיין: יישר כוח לכל האנשים ואם יש משהו שנוכל לסייע בו, נשמח.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עוד מישהו רוצה להתייחס בקצרה?

אברהם נגוסה: למי שביקש נתנו.

<הרב חיים אמסלם: רק השלמה למה שאמרתי.

<הרב חיים אמסלם: מי שרוצה לחזור ליהדות מבני האנוסים, יש מספר תנאי בסיס.

<הרב חיים אמסלם: ראשית, ההוכחה הברורה שהוא שייך לבני אנוסים.

<הרב חיים אמסלם: זה ניתן או על ידי מחקר או על ידי בדיקות DNA או עדויות, מנהגים וכולי.

<הרב חיים אמסלם: תנאי הכרחי נוסף הוא שהוא יהיה מאורגן במסגרת קהילה ולא כבודד.

<הרב חיים אמסלם: כמובן, במסגרת שאני עובד ופועל בה יש לנו מידע מדויק לגבי כאלה שהיו שייכים, נניח, למשיחיים או שהם בכלל לא נכנסים למסגרות הללו.

<הרב חיים אמסלם: אנחנו מבטיחים שמי שבאמת בא, הוא בא לשם שמיים, הוא בא ליהדות.

<הרב חיים אמסלם: בל נשכח שאחד מתפקידיה המרכזיים של מדינת ישראל בחזון הגאולה הוא מה שאנחנו אומרים כל יום בתפילה "מקבץ נדחי ישראל".

<הרב חיים אמסלם: נדחי ישראל הם לא אלה שבפריז, לא אלה שבלונדון ולא אלה שבניו-יורק.

<הרב חיים אמסלם: הם לא נידחים.

<הרב חיים אמסלם: נדחי ישראל הם אלה שנמצאים מרוחקים וזה תפקידנו להשיבם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה, סם קדוש מארגון C.N.E.F.

<סם קדוש: כן, הארגון שמטפל בצעירים דוברי צרפתית בארץ.

<סם קדוש: רק כדי להשלים עוד מבט, אנחנו רוצים עוד ואנחנו אומרים שהמוקד, לא רק לצרפת אלא לכל העולם, צריך להיות הצעירים.

<סם קדוש: יש דברים שאנחנו צריכים לעשות במחשבה עם כל הגופים ולא רק עם המשרדים.

<סם קדוש: המשרדים יכולים להיות מבחינת הכסף, אבל דיברנו פה גם על כך שהמועצה להשכלה גבוהה צריכה להתייחס לעולים הללו.

<סם קדוש: לפני כמה חודשים ראינו שאין התייחסות לעולים.

<סם קדוש: יש למיעוטים, יש לחרדים, אבל אין לצעירים העולים ולא משנה אם הם מצרפת או מארצות הברית.

<סם קדוש: יש לזה המון השלכות כדי שהצעירים האלה יהיו בהשכלה הגבוהה.

<סם קדוש: מבחינת דוברי הצרפתית וגם מבחינת המשפחות, הם שולחים את הילדים לתוכנית מסע, אבל הם שואלים איך הם יתקבלו אחר כך לאוניברסיטאות.

<סם קדוש: אנחנו רואים דברים קשים.

<סם קדוש: עם הוועדה ועם היושב-ראש אנחנו נלחמים, למשל, באיזה מבחן שהאוניברסיטאות עושות אותו קשה מבחינת העברית.

<סם קדוש: אנחנו רוצים שתהיה רמה בעברית לצעירים, אבל לשים אותו עוד יותר גבוה?

<סם קדוש: יש לזה השלכות.

<סם קדוש: אנשים לא יעלו.

<סם קדוש: יש כבר את הפסיכומטרי ואנחנו אומרים שחסרים רופאים.

<סם קדוש: גם לילדים שלנו מאוד קשה להתקבל לרפואה, אבל בצרפת הוא בא עם הבגרות שלו, נכנס ואחרי שמונה-עשר שנים הוא רופא.

<סם קדוש: האם אנחנו רוצים לקחת את הצעירים האלה ולעשות את הדברים יותר קשים?

<סם קדוש: צריך ממש השכלה גבוהה והאוניברסיטאות, אני לא מתבייש להגיד, חיות באיזשהו מגדל לבד.

<סם קדוש: הן לא רוצות להתייחס למגזר השלישי וגם לא למשרדים, כמו משרד הקליטה.

<סם קדוש: צריך ממש לשבת אתם ולמצוא איזה פתרון לצעירים.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אתה יודע שקבענו תאריך לנושא הזה ואנחנו הולכים לדון לעומק בנושא.

אברהם נגוסה: ד"ר דהן, מילה בבקשה.

<יצחק דהן: אם דיברנו על חזון בהתחלה, מבחינת ההיערכות יש שני דברים שהצליחו.

<יצחק דהן: כדאי לראות אותם ולהרחיב אותם.

<יצחק דהן: אחת הדוגמאות היא העלייה הקבוצתית.

<יצחק דהן: זה דבר בדוק שאחוז הירידה מאלה שעלו באופן קבוצתי, קטן ביותר.

<יצחק דהן: לכן אני אומר שלא צריך להשאיר את העניין של העלייה הקבוצתית בידי גורמים פרטיים.

<יצחק דהן: זה חשוב מאוד שיישארו.

<יצחק דהן: אני חושב שצריך גם שהמדינה תראה איך היא נכנסת לעניין והולכת לנושא העלייה הקבוצתית.

<יצחק דהן: אנחנו יודעים שכאשר הגיעה ליהודה ושומרון עלייה קבוצתית, אחוז הירידה מהם מצומצם ביותר וזאת בגלל המעטפת שהמקומיים נותנים.

<יצחק דהן: עוד מילה אחרונה על גבעת שמואל.

<יצחק דהן: יש היום עלייה מצוינת לגבעת שמואל של קבוצות.

<יצחק דהן: יש כמאה משפחות עולים שגרות בגבעת שמואל ואחת ההצלחות של גבעת שמואל, לעומת מקומות אחרים שאני יודע שיש בהם בעיות, היא שיש גם מעטפת אינטנסיבית וקרובה מאוד לעולה.

<יצחק דהן: לא רק זה, אלא שמנסים לקחת את העולים ואת הישראלים יחד לפעול במסגרות התנדבותיות.

<יצחק דהן: כלומר, צריך יותר יצירתיות כדי שהעולה עצמו ירגיש שהוא חלק מהחברה הזאת.

אברהם נגוסה: תודה רבה ואני מסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: כוחנו באחדותנו והאחדות חשובה לנו.

אברהם נגוסה: לכן ייחדנו את הדיון גם לעלייה והתפוצות כי התפוצות הן הנכס למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: מדינת ישראל היא גם הבית של כל יהודי באשר הוא.

אברהם נגוסה: לכן, עניין האחדות חשוב לנו ואני שמח שהגעתם לפה.

אברהם נגוסה: שמענו באמת דברים מאוד מאוד חשובים ונמשיך לדון בוועדה בנושא, לפי הנושאים שעלו כאן.

אברהם נגוסה: למשל, בעניין הסטודנטים העולים או בני אנוסים או בעיות עלייה של קהילות יהודיות.

אברהם נגוסה: קיבלנו באמת אינפורמציה כללית שאנחנו צריכים להתייחס אליה מול משרדי הממשלה וגם להביא יחד את המגזר השלישי ומשרדי הממשלה, כי זה גם במסגרת האחדות.

אברהם נגוסה: תודה לכל האנשים שהגיעו והשתתפו, הישיבה נעולה.