ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 427, 2017-06-18 10:00

דוד אמסלם: רבותי, בוקר טוב לכולם ושבוע טוב.

דוד אמסלם: אני קודם כל מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה כשהנושא שלנו היום זה מגדל העמק.

דוד אמסלם: כך הגדרנו אותו.

דוד אמסלם: מימיני יושבת חברת הכנסת שרן השכל, באמת תודה רבה על כך שהיא טרחה והגיעה לכאן, זה לא דבר שמובן מאליו.

דוד אמסלם: בדרך כלל כשאני עושה סיורים בארץ, יש לי אידיאולוגיה בעניין, אחת לפחות לחודש, חודש וחצי לרדת לשטח, מפני שאני חושב שהכנסת אמורה לתת את השירות בעיקר לשלטון המקומי ולכן אני חושב שהאינטראקציה הזאת חשובה.

דוד אמסלם: לרוב אני מוצא את עצמי לבד כמעט בעניין הזה, אני לא בא אליהם בתלונות אבל אני נותן את המצב העובדתי ובאמת שרן גם הגיעה לכאן, הצפינה והגיעה למגדל העמק אז באמת תודה רבה ושאפו.

דוד אמסלם: יש לנו כאן את מנהלת הוועדה שלנו לאה קריכלי, ויש לנו את רבקה שהיא הדוברת של הוועדה והעוזרים שלי נמצאים כאן.

דוד אמסלם: אז אני שמח להיות כאן ואני אגיד לכם למה באמת החלטתי לבוא לכאן, בגלל שאני מקבל הרבה פניות מכל הארץ להגיע, ואין לי את הזמן להגיע לכל מקום, אבל בדרך כלל אני מגיע למקומות שאני חושב שראש העיר שם הוא אדם רציני.

דוד אמסלם: אני לא בא לעשות פוליטיקה, זה פחות מעניין אותי.

דוד אמסלם: אני בדרך כלל איש תכליתי ואני רוצה לקדם את הדברים כפי שאני מבין, ואני מתחבר בדרך כלל לאנשים מהסוג הזה שאני רואה אותם די דומים לי בעניין הזה, ויש פה ראש עיר שהוא בולדוזר תכליתי אמיתי בלי כבוד בלי שטויות, ולכן אני מתחבר גם לאלי.

דוד אמסלם: יש לכם עיר מדהימה, אני פעם ראשונה שאני פה.

דוד אמסלם: אבל אמרתי לו בדרך, "תשמע, אני מצדיע לך על מה שקורה פה, יש פה עיר מדהימה" וכמובן אני לרשותכם בכל דבר ועניין, אני אעביר אליך את רשות הדיבור.

דוד אמסלם: אני רק אומר לכם בקצרה איך אני רואה את הדברים.

דוד אמסלם: אני בא מהשלטון המקומי, עבדתי בעירית ירושלים למעלה מ-20 שנה, אני בליכוד למעלה מ-40 שנה.

דוד אמסלם: אף פעם לא רציתי להיות חבר כנסת בגלל שאמרתי לכם, אני פחות מתחבר לדיבורים, יותר למעשים.

דוד אמסלם: לא אספר לכם למה אבל נקלענו לכנסת ולכן אני כרגע מביא, איך אני אומר בכנסת תמיד "כל אחד מביא לכנסת את הערכים שהוא הגיע איתם מהבית או ממקום העבודה שלו".

דוד אמסלם: כל אחד מביא את המטען שלו לכנסת, ואני בא מהעולם, כמו שאמרתי, המוניציפלי והחברתי.

דוד אמסלם: לכן אני בכנסת עוסק רק בנושאים חברתיים, זה מה שמעניין אותי.

דוד אמסלם: ואני רק מנסה להסביר גם בתוך הכנסת שהפעילות של הממשלה באופן מוחלט חוץ מבטחון ובריאות זה באמצעות המוניציפלי.

דוד אמסלם: חינוך זה באמצעות המוניציפלי, רווחה זה באמצעות המוניציפלי, תרבות וכולי.

דוד אמסלם: אנשים לא מבינים את זה, הם לפעמים חושבים שיש משרדי ממשלה שכל היום בבוקר קמים ועובדים וכאילו יש איזו רשות שאוספת רק את הזבל.

דוד אמסלם: הציבור לא מבין או לא נכנס לו למודעות עדיין שבעצם כמעט כל הפעילות הממשלתית מתבצעת דרך הרשויות.

דוד אמסלם: אין רשויות, אין כמעט פעילות ממשלתית.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שצריכים לחזק את השלטון המקומי ולתת לו את הכבוד הראוי לו ובזה אני מסיים את דבריי.

דוד אמסלם: אדוני ראש העיר, מכאן השרביט שלך, אתה מנהל ומוביל את הדיון הזה.

<אלי ברדה: ברשות

<אלי ברדה: כם אני אתן מצגת קצרה, אני אעשה אותה מהר.

<אלי ברדה: מי שירצה להתעכב ולשאול, יוכל לשאול אני אוכל להרחיב.

<אלי ברדה: ננסה לעניין אתכם בלי לגרום לכם לטורח.

<אלי ברדה: זה הפרופיל הישובי שלנו, אנחנו היום כ-30,000 תושבים כבר, עשינו את כל ההכנות לגדול ל-50,000 תושבים.

<אלי ברדה: אנחנו לקראת הסכם גג עם המדינה לשיווק של 6,000 יחידות דיור תוך שלוש שנים, חלקן צמודי קרקע, חלקן קוטג'ים וחלקן בניה רוויה.

<אלי ברדה: אנחנו במדד הכלכלי חברתי באשכול 4, ירדנו לאשכול 4.

<אלי ברדה: היינו באשכול 3 עלינו ל-4, מ-4 עלינו ל-5 והשנה ירדנו ל-4.

<אלי ברדה: יש לזה הסברים, אני אגע בזה בהמשך.

<אלי ברדה: אני מזכיר את השקף הזה כדי לתת קרדיט לגולני, שגדוד 13 כבש פה את הכפרים כחלק ממבצע דקל, אחד מהם היה הכפר מוג'ידל וראשוני התושבים שהגיעו לפה היו דווקא סינים.

<אלי ברדה: עולים סינים.

<אלי ברדה: הם לא סינים מלוכסני עיניים, אלא יהודים סינים שברחו מאירופה לסין בגלל המלחמה, וכשהתאפשר לאחר הקמת המדינה לחזור ולעלות לא רץ הם עלו והייתה לנו עליה של סינים שבאו ממנצ'וריה, מחרבין והשמות שאתם רואים פה.

<אלי ברדה: זו אנקדוטה, קלטנו מכל העולם אבל הסינים קיבלו את - - -.

<אלי ברדה: עיר קולטת עליה, אנחנו 30% עולים חדשים.

<אלי ברדה: כל הפארסה של עיר עולים, שבמשך כל שנותיה של מגדל העמק, המועצה השכנה שיש לה עולה אחד, במקרה הטוב 1% עולים, מגדל העמק 30% עולים היא מקבלת 100% ארנונה ממחנה דוד, ממחנה מהלול, מכולם כשמגדל העמק עיר עולים מקבלת גרושים.

<אלי ברדה: לאורך כל השנים העליתי, בעקבות המחקר של ועדת המחקר של הכנסת שדנה בנושא של עיר עולים וראיתי את הנתון הזה הצפתי אותו.

<אלי ברדה: אז רמת השרון מקבלת עיר עולים, עמק יזרעאל מקבלת עיר עולים.

<אלי ברדה: מגדל העמק שהיא עיר עולים לא מקבלת כלום.

<אלי ברדה: זה שלטון מפא"י שעשה סדר והיטיב עם ישוביו אבל עכשיו משנים את זה באמת.

<אלי ברדה: נגעתי בזה כי זו נקודה כואבת שסוף סוף גם מסתדרת.

<אלי ברדה: יש לנו קהילה דתית חרדית די משמעותית וטובה, מוביל אותה הרב גרוסמן, הוא הרב האשכנזי.

<אלי ברדה: יש לנו שני רבנים, הרב מנחם שהוא אח של יוסי, חבר המועצה שלנו.

<אלי ברדה: יש לו מוסדות של - - - הצפון, לרב - - - יש מוסדות מגדלור, ויש כמובן גם את מוסדות חב"ד שקיימים במגדל העמק.

<אלי ברדה: ארצות המוצא, אפשר לראות שאנחנו קולטים מכל העולם.

<אלי ברדה: כל מי שהוא בר עליה, חוק השבות אני קולט אותו.

<אלי ברדה: לאחרונה קלטנו את בני המנשה, היינו מקבוצת הרשויות הראשונה, חמשת הרשויות הראשונות שקלטו את הגל הראשון של בני המנשה.

<אלי ברדה: קלטנו אותם, הם השתלבו די יפה, גם מאתיופיה, מקווקז, מצרפת, בעיקר מחבר העמים.

<אלי ברדה: אבל כמעט 30% עולים חדשים.

<אלי ברדה: האתגרים של מגדל העמק, מאז שאני בתפקיד לא עשינו הפגנות, שביתות, לא הבערנו צמיגים, לא נקשרנו לשרשראות לא התבכיינו, לא אמרנו קשה לנו ורע לנו, לקחנו את הנתונים, עיבדנו אותם, קראנו להם אתגרים, פיתחנו מענים לאתגרים ויצאנו לדרך.

<אלי ברדה: זה מה שנקרא הדור החדש שהפסיק להתבכיין והתחיל לעשות.

<אלי ברדה: האתגר החיצוני שלנו זה המועצה האזורית שהיא חזקה, היא שכנה שלנו, מטר מאיתנו, היא חזקה.

<אלי ברדה: יש לה גם מערכת חינוך ששאבה מפה תושבים ובלמנו את זה בכל מיני דברים שפיתחנו, בלמנו את המגמה הזאת.

<אלי ברדה: האתגר הפנימי שלנו זה הדירוג הסוציו אקונומי, חילונים-דתיים, ותיקים-עולים, מערכת החינוך העצמאית שגם היא מושכת, גם לזה אתה צריך להגיב אם אתה רוצה להגיב.

<אלי ברדה: וכמובן הגידול במספר התושבים.

<אלי ברדה: התעשייה, שזה אחד העוצמות, החוזקות של מגדל העמק.

<אלי ברדה: אנחנו מוקד תעשיה איזורי, יש לנו הרבה מפעלי הייטק פה, 65% מהכנסות העיריה זה הכנסה מתעשייה ומסחר שזה מה שמחזיק את מגדל העמק ותיכף נגיע למשרד הפנים.

<אלי ברדה: על זה אנחנו צריכים לשמור, ושומרים.

<אלי ברדה: החזון שלנו בגדול הוא ממוקד בחינוך שהבוגר שלנו יהיה איכותי, שיוכל לעשות שירות משמעותי בצה"ל, שיוכל להתקבל לכל פקולטה, שיהיה מהנדס, שישתלב בתעשיית ההייטק וישתקע בעיר.

<אלי ברדה: למהנדסים יש פה עבודה, וכל הזמן שבאתי בטענות לתעשיינים, הם "התריסו", אמרו "תספק לי מהנדסים אני אקלוט אותם" ואז שמנו - - - ואני מחזיק תיק החינוך בעיר, כמעט שנה –שנתיים אחרי שנבחרתי, הבנתי שאסור לתת לפוליטיקאים להתעסק עם זה, ואני מחזיק תיק החינוך בעיר מאז, וכל המוטו, כל המאמצים העיקריים ממוקדים דרך מערכת החינוך.

<אלי ברדה: ביום שישי חילקנו מלגות, יש כמעט 600 סטודנטים בעיר.

<אלי ברדה: אתה עושה את הפילוח כמה לומדים במוסדות, כמה במכללות, כמה במגמה כזאת וכמה במגמה כזאת אתה מלא נחת מהנתונים ומהתהליכים שאנחנו רואים אותם.

<אלי ברדה: כמובן התעשייה, לשמור על המעמד שלנו בתעשייה, וכמובן איכות סביבה בהקשר של הקיימות, ראית עיר בתור יער.

<אלי ברדה: יער בלפור, יערות קק"ל והכל, אנחנו רוצים לפתח את התעשייה ואת המגורים אבל בלי לפגוע ביער, והכל אפשר לעשות את זה, ואנחנו מוכיחים לאורך כל השנים שאנחנו עושים את זה בלי לפגוע.

<אלי ברדה: כל זה יביא לאיכות חיים שתגרור את האנשים, אלה שכבר פה להישאר ואלה שרוצים לבוא, יעניין אותם לבוא.

<אלי ברדה: אנחנו יכולים לראות פה את התקציב שלנו, אני לא אכנס איתכם למספרים, בנושאים שאני מדבר עליהם, אבל בגדול אני התחלתי את התפקיד שלי בסוף 1998 תחילת 1999.

<אלי ברדה: ב-2003 היו גזרות כלכליות קשות מאוד במדינה, בעקבותיהן יצאנו לדרך חדשה, עשינו תכנית הבראה.

<אלי ברדה: היינו רשות מאוזנת 6 או 8 שנים.

<אלי ברדה: גם כשהיו לנו פיקים, שנה-שנתיים קשות, לבד יזמנו תכנית התייעלות על עצמנו והתיישרנו עוד פעם, ואנחנו מנהלים את התקציב שלנו בצורה אחראית וזה גם בנושאים לדיון, אנחנו טוענים שמשרד הפנים במבנה שלו, בהתייחסות לרשויות, נותן תמריץ שלילי להתייעלות.

<אלי ברדה: זה המושג שאני משתמש בו, לראש הממשלה ולשר הפנים ולכולם.

<אלי ברדה: ככל שאתה מתייעל, מורידים לך.

<אלי ברדה: ככל שאתה עולה בסוציו אקונומי, מקצצים לך.

<אלי ברדה: וזה הכניס אותנו לקשיים.

<אלי ברדה: השתפרנו, היינו מאוזנים, עלינו בדירוג הסוציו אקונומי, הורידו לנו 2, 3, 4 מיליון שקל שהם השפיל של המשחק שאנחנו יכולים לעשות איתם משהו למען העיר.

<אלי ברדה: אבל נוסחאות, עניינים, סיפורים.

<אלי ברדה: נדלג גם על סעיף הוצאות, אותו דבר.

<אלי ברדה: בחינוך, רק הזכרתי שאני עומד בראש פורום ועדת ההיגוי היישובית בכל נושא החינוך, מחזיק תיק החינוך, עובד איתם בצמוד בצוות החשיבה היישובי, בוועדת ההיגוי העירונית, בכל הוועדות שאני מוביל אותן שם, כמו בצבא שאנחנו מלמדים, מיקום המפקד.

<אלי ברדה: סייח היה איתי בצבא בקורס קצינים או משהו כזה.

<אלי ברדה: מיקום המפקד.

<אלי ברדה: אם אתה מחזיק תיק חינוך אתה מעביר מסר לכולם שהחינוך חשוב לך.

<אלי ברדה: זה מה שאנחנו מנסים בעצם לומר.

<אלי ברדה: יש תכניות ייחודיות שקיימות, שאני מצליח להביא אותן למגדל העמק.

<אלי ברדה: התכנית רק יוצאת מהדפוס כמו שאומרים, היא באה ראשונה למגדל העמק.

<אלי ברדה: פיתחתי מנגנון כזה שכל תכנית חדשה שקיימת במדינה היא באה לפיילוט במגדל העמק, כי התשתית מבחינתם להריץ את הפיילוט פה היא תשתית טובה, עיר מחויבת, ראש העיר מחזיק תיק החינוך, רשות יציבה, אין זעזועים והם מעבירים פה את התהליכים שלהם.

<אלי ברדה: פיתחנו גם כמה דברים מאוד יפים כמו תכנית הטייסת שהיא בעיקר התעסקה במנהיגות אצל חבר'ה קצת בעייתיים בגיל היסודי.

<אלי ברדה: בסוף התהליך רונה רמון מקרן רמון אימצה את התכנית ועכשיו היא מפיצה אותה בכל הארץ, היא למדה אותה במגדל העמק.

<אלי ברדה: התכנית קראנו לה "הטייסת", היה חיבור של טייס ממגדל העמק עם בית ספר שהוא למד בו, עשינו תהליך, עכשיו חיל האויר אימץ את זה כמודל לטייסות שלו.

<אלי ברדה: רונה רמון לקחה את זה ומפיצה את זה עכשיו כמודל ארצי.

<אלי ברדה: זכינו בכל פרסי החינוך האפשריים, כולל פרס החינוך היישובי הארצי בתקופתו של גדעון.

<אלי ברדה: אנחנו לא שמים פה את כל השקפים, אבל אין בית ספר שלא זכה פה באיזה שהוא פרס, בין אם זה בית הספר, בין אם זה הצוות ובין אם זה המנהל ואם זה פעם רשת אורט, ופעם זה מהמחוז ופעם ממשרד החינוך ואפילו פעם משרד המורים נתנו איזה שהוא פרס.

<אלי ברדה: אני לא אלאה אתכם בפרסים, אבל כל הזמן עושים.

<אלי ברדה: אנחנו רואים בהתפלגות, למה אנחנו מראים את השקף של ההתפלגות?

<אלי ברדה: אנחנו רואים שיפור, אם היו שנים שהייתי סוגר כל שנה גן, אנחנו עכשיו פותחים כל שנה גן.

<אלי ברדה: בשנה שעברה פתחנו ארבעה גנים ובשנה הבאה אנחנו נפתח עוד שני גנים.

<אלי ברדה: אנחנו רואים את המגמה הזו שפותחים ולא סוגרים, שהעיר גדלה ובכיוון החיובי.

<אלי ברדה: כנ"ל בבתי הספר היסודיים, זה אותו המסר, אותו שקף שאני לא רוצה להתעכב על זה.

<אלי ברדה: אנחנו יכולים לראות פה את אחוזי הזכאות לבגרות, התחלתי את התפקיד שלי במגדל העמק כשהיינו ב-35% זכאות לבגרות.

<אלי ברדה: אנחנו היום ב-71%, אבל עלינו גם ל-82%.

<אלי ברדה: ההבדל בין הצבעים, הגבוה זה התיכון, יש לי תיכון אחד גדול והוא משקף את רמת החינוך בחינוך הממלכתי.

<אלי ברדה: השקף השני הוא השקף היישובי שמראה את כולם, כולל החרדים שלצורך העניין לא ניגשים לבגרות, הם מופיעים בסטטיסטיקה שלנו.

<אלי ברדה: לא כולם אגב, הבנות שלהם ניגשות לבגרות ומראות אפילו תוצאות טובות.

<אלי ברדה: תראה, ראית את יוסי, גם לכאורה שלא אמרתי משהו 100% מדויק הוא לא הניד עפעף.

<אלי ברדה: קיבל את זה.

<אלי ברדה: אבל תיקנתי לבד.

<אלי ברדה: זה נכון, הבנים לא עושים בגרויות, אבל הבנות כן.

<קריאה: זה מתוך עקרון.

<קריאה: לא מתוך - - - פשוט עקרונית הם לא רוצים את זה.

<אלי ברדה: ברור.

<אלי ברדה: ברור.

<אלי ברדה: אותו דבר בגיוס, יש לנו גיוס של מעל 90%, 95% גיוס לצה"ל, ו-92%, 96%.

<אלי ברדה: עובדים על זה כל הזמן ואם נראה עוד פעם שקף יישובי ושקף בית ספרי נראה גם את ההבדל כי הם לא מתגייסים לצה"ל.

<אלי ברדה: בסדר, אבל זה ארצי, זה כמו בירושלים, אתה מכיר את זה מקרוב.

<אלי ברדה: אנחנו מיקרוקוסמוס של ירושלים בחלק מהדברים.

<אלי ברדה: הקמנו פה את מרכז ההון האנושי צעירים, מהראשונים בארץ שהקמנו אותו כמרכז, הוא היה די מפוזר בכל מיני מחלקות.

<אלי ברדה: הוא נותן פה מענה בהשכלה גבוהה.

<אלי ברדה: יש פה רכזת השכלה גבוהה, רכזת צמיחה דמוגרפית, מישהי שעוסקת בהשמה בתעסוקה, מעין לשכת תעסוקה מקומית, עירונית.

<אלי ברדה: מי שרוצה לפתח קריירה, פיתוח קהילה, קשרי קהילה-תעשייה, יש לנו תעשיה גדולה אז מישהו בקשר איתם כדי לראות מה אתם עושים עם הקהילה, איך המהנדסים שלכם באים לתיכון ומעצימים את החבר'ה שלנו.

<אלי ברדה: מצד שני, יש לנו פה אחוז גבוה של תושבי העיר שהם מוכרים או מטופלים ברווחה, שזה אתגר בפני עצמו גם כן.

<אלי ברדה: הדילמה האם לפתח שירותי רווחה משופרים וטיובים, היא דילמה בגלל שככל שאתה מפתח יותר, תושבי האזור, מאור עקיבא וחדרה ואפילו נתניה ואפילו אילת, המשפחה, שומעים שפה מקבלים שירותים ושם לא, הם באים לפה.

<אלי ברדה: בנתיבות יש מדיניות בדיוק הפוכה, הוא אומר "אני לא קולט רווחה.

<אלי ברדה: מי שרוצה שילך לאשקלון, מי שרוצה שילך לבאר שבע", נניח.

<אלי ברדה: אבל אני אמרתי לחבר'ה שלי בדיונים פתוחים, אני מדבר גלוי, מי שבא מבית שהכיר את שירותי הרווחה, לא יכול להתכחש כשהוא מתמנה לתפקיד ראש עיר, לאוכלוסייה הזאת.

<אלי ברדה: צריך לשמור ולעזור ואנחנו עוזרים, אבל זה אתגר גדול מאוד לטפל בזה כי ככל שאני מפתח ונותן מענים אני מרגיש שמגיעים אלי עוד ועוד.

<אלי ברדה: זה הקצבאות, נדלג על זה.

<אלי ברדה: אנחנו מקדמים את כל נושא איכות הסביבה, נגענו מזה קודם.

<אלי ברדה: יש לנו ביקורת על זה וישבתי עם השר אלקין.

<אלי ברדה: כל התהליך הזה מתחיל להתגלות כפיקציה, אני לא רוצה לעכב אותך בזה כרגע, אבל אם פעם נצטרך לדבר אז נדבר.

<אלי ברדה: מגדל העמק, אחרי הרבה מאוד שנים סיימנו הכנת תכנית כוללנית לעיר, לא הייתה תכנית כזאת.

<אלי ברדה: העיר נבנתה טלאי על גבי טלאי, גל עליה על גל עליה.

<אלי ברדה: הכנו תכנית מתאר איך אנחנו רואים את מגדל העמק בעוד 30-40 שנה.

<אלי ברדה: עוד חזון למועד, אבל יש היום תכנית כזאת שמראה גם, אנחנו אומרים את זה בצחוק, בהתחלה ספק בצחוק אבל בסוף זה יהיה ברצינות, שגם הישובים הקהילתיים שלידנו היום שהם שייכים לעמק יזרעאל כמו תמרת, גבעת אלה וכדומה, למרות שפה הגזבר שלי מגבעת אלה, לא?

<אלי ברדה: כאן זו העיר שקיימת היום וכן זו הדמיה למה שאנחנו הולכים לבנות.

<אלי ברדה: היינו ביחד פה בפארק רבין ועלינו לראות את "בנה ביתך", נכנסנו פה באמצע של בנה ביתך ואמרתי לך שלצד בנה ביתך פה הולכים לבנות עכשיו 120 יחידות בנה ביתך, פה קוטג'ים כאלה ופה בניה רוויה.

<אלי ברדה: כאן מדובר על כ-5,000 יחידות דיור באזור הזה, ובאזורים אחרים של העיר עוד כ-1,000 יחידות דיור.

<אלי ברדה: בסך הכל 6,000 יחידות דיור בהסכם גג שאנחנו מקדמים אותו.

<אלי ברדה: דימונה, שדרות, מגדל העמק הם בגל הבא של הסכמי הגג, יש שם עניין שהממשלה צריכה עוד לאשר כדי להביא את זה.

<אלי ברדה: אבל סוף סוף הרחבנו את גבולות השיפוט של העיר מה שלקח לנו 10 שנים להילחם איתם.

<אלי ברדה: קידמנו תכנית, תב"ע מאושרת ועכשיו אנחנו יוצאים לשיווקים, בשנה הזאת נצא לשיווקים.

שרן השכל: זה ההגדלה של 20,000 תושבים?

<אלי ברדה: זה יביא לנו כ-20,000 תושבים, כן.

<אלי ברדה: החוזקות של מגדל העמק, לא הבכיינות או החולשות, רק החוזקות וההצלחות.

<אלי ברדה: החינוך בראש סדר העדיפות, רשות מאוזנת לאורך הרבה מאוד שנים.

<אלי ברדה: אני מדלג לשורה הזאת, היינו רשות איתנה ב-2011, זכינו בפרס הניהול הכספי התקין 3 שנים ברציפות וגם כשהיו לנו פה קשיים כלכליים עשינו תכנית התייעלות עצמית שלנו כדי להתיישר.

<אלי ברדה: אחוז גביית ארנונה שזה דבר מדהים, 93%.

<אלי ברדה: אין את זה בהרבה ישובים בנתונים כמו שלנו, עיר עולים, חרדים, כל מה שהזכרתי, סוציו אקונומי 4, גובים 93% ארנונה.

<אלי ברדה: אנחנו מוקד תעסוקה אזורי וכמובן נמצאים בתנופת פיתוח ובניה מה שנגעתי מקודם.

<אלי ברדה: הנושאים שלנו לדיון, לא נתעכב על כולם אבל נפתח את זה לכמה שתרצה: 1.

<אלי ברדה: מענק האיזון שלנו.

<אלי ברדה: שלחתי לך את זה בהודעת וואטס אפ מקודם, דיברתי עם מרדכי כהן בסוף השבוע, אמרתי לו "אני מזועזע", תשמע טוב מה שאמרתי למרדכי כהן ביום חמישי ולכן אני אומר את זה גם לדודי.

<אלי ברדה: אולי אני גם אבקש שדודי יקיים על זה דיון.

<אלי ברדה: אנחנו נאנקים תחת הנטל והקשיים הכלכליים.

<אלי ברדה: רווחה, קיצוצים, מתייעלים, מקצצים, מתייעלים מקצצים.

<אלי ברדה: בשנה שעברה בסוף השנה חילקו את רזרבת השר.

<אלי ברדה: השרים שלנו שהיו שם, כל שנה ברזרבת שר קיבלנו 2.5 מיליון שקל.

<אלי ברדה: ב-29 לדצמבר 2016, המועד האחרון של השנה שיחררו את הרזרבת שר, 500,000 שקל, כשאנחנו בגדול בונים כבר על 2.5 מיליון.

<אלי ברדה: עשה לנו נזק של 2 מיליון שקל בהוצאות שלנו.

<אלי ברדה: לא חשוב.

<אלי ברדה: בא עכשיו התקציב 2017, שאגב עוד לא פרסמו את מענקי האיזון, ביוני עוד לא פרסמו את מענקי האיזון שזו גם שערוריה בפני עצמה.

<אלי ברדה: מענק המודל שלנו הוא 25 מיליון שקל, בלי טובות של אף אחד.

<אלי ברדה: זה מענק המודל שלנו.

<אלי ברדה: ההקצאה שלנו היא כ-16 מיליון שקל בלבד, שזה 64% מתוך מענק המודל.

<אלי ברדה: התקשרתי למרדכי, אמרתי לו "מרדכי, זה לא יכול להיות.

<אלי ברדה: אני הייתי במודל של 87%.

<אלי ברדה: זה היה מענק המודל שלי ב-2016, 16 מיליון שקל, קיבלתי 13.8, קיבלתי 87% מהמודל, למה אתה עכשיו מוריד אותי ל-64%, כשהמודל גדל?

<אלי ברדה: "

דוד אמסלם: מה הוא אומר?

<קריאה: וגם הסוציו אקונומי ירד ב-1.

דוד אמסלם: ראיתי, אז מה הוא אומר?

<אלי ברדה: מענק המודל, בגלל הירידה גם בסוציו אקונומי.

דוד אמסלם: מה התשובה שלו?

<אלי ברדה: אני אגיד לך.

<יוסי מנחם: אלי, ברשותך אני יכול להוסיף?

<יוסי מנחם: הנתונים הרבה יותר קשים, כפי שזה עולה מהנתונים שהורדנו הבוקר מאתר משרד הפנים.

<יוסי מנחם: עשינו כאן בדיקה לעומת ישובים אחרים שירדו כמונו בסוציו אקונומי, מ-5 ל-4.

<יוסי מנחם: מסתבר שאחוזי ההקצאה באותם הישובים באופן משמעותי הרבה יותר גבוהים מאשר אצלנו.

<יוסי מנחם: למשל הר חברון גם ירדו מ-5 ל-4, הם עומדים על 86%.

<אלי ברדה: בסדר, אני לא רוצה להלאות אותו בפרטים.

<אלי ברדה: אני אגיד לך מה התשובה.

<אלי ברדה: הפיצוי על הדירוג בסוציו אקונומי יהיה פיצול מתמשך על פני שלוש שנים, במדורג, כמו שאלה שעלו יקצצו להם במדורג.

<אלי ברדה: לא במכה אחת כדי לא ליצור בומים.

<אלי ברדה: אמרתי לו, בסדר.

<אלי ברדה: אבל זה לא יכול להיות שזה ירד ל-64%, תגיד לי 80%, תקבל את היתרה.

<אלי ברדה: אתם הגדלתם את מענק האיזון בבסיס בעוד 400 מיליון שקל.

<אלי ברדה: כולם לקחו על זה קרדיט, בסדר?

<אלי ברדה: לפי המודל הזה אתה צריך לקבל 100% כמעט, כי זה בדרך כלל גם המענק, כי אתה צריך 2.4 כדי להגיד אני אתן לכם 100% מענק לכולם.

<אלי ברדה: כשהתקציב הוא פחות מזה, אז אתה נותן פחות מהמודל.

<אלי ברדה: גם פה, אנחנו מוחים מחאה, זה טרי מהסופשבוע, ודיברתי איתו, זה לא שלא דיברתי איתו.

<אלי ברדה: התשובה הראשונה שלו הייתה "הנתון שלך לא נכון", ואני לקחתי את הנתון ממשרד החינוך.

<אלי ברדה: אחר כך העוזר שלו שלח לי את אותו נתון שאני אמרתי לו, ושלחתי לך את זה בסמס.

<אלי ברדה: רועי העוזר שלו אפילו חתום על זה.

<אלי ברדה: אנחנו פה מעלים מחאה גדולה מאוד בנושא הזה, הפער הזה, לנו חסרים בבסיס כל שנה 4-5 מיליון שקל, כדי לסיים מאוזן בלי סטרסים לכאן ולכאן.

<אלי ברדה: אני רוצה עכשיו לעשות דברים בתוך העיר, אני לא יכול לעשות, חסרים לי פה 9, 10 מיליון שקל.

<אלי ברדה: אנחנו נבקש ממך אם תוכל איזו שהיא שיחה, פגישה, דיון על מענק המודל, למה פגעו במגדל העמק.

<אלי ברדה: זה לא יכול להיות.

<אלי ברדה: מקודם נגעתי במושג "תמריץ שלילי להתייעלות", הסברתי אותו גם, ככל שאתה מתייעל מקצצים לך.

<אלי ברדה: ככל שאתה מתייעל, אחוז ההשתתפות שלך בכל מיני סעיפים גדל יותר.

<אלי ברדה: אני לא ארחיב, אתה שולט בזה.

<אלי ברדה: ההשתתפות של הרשות, כל המצ'ינג.

<אלי ברדה: בגלל שאני עיר שמשקיעה בחינוך, אני אומר אני לא רוצה שדור הברכה הזה שיש לי במגדל העמק ייכנס, יהיה דור שני ושלישי לבעיות רווחה.

<אלי ברדה: אני רוצה לחלץ אותם, החילוץ הוא רק דרך החינוך.

<אלי ברדה: אתה לא יכול לחלץ ילד מתוך משפחה או משפחה במילים או בסיסמאות או בחבילות מזון בחג, אתה צריך להשקיע בחינוך שלהם ואז להגיד "הוא כבר יהיה עצמאי, הוא יצא מהמעגל" אז ככל שהמצ'ינג שם ברווחה ובחינוך הם גדולים, אז האפשרויות שלנו נהיות יותר קשות וסוגיית המצ'ינג היא סוגיה פתוחה, ארצית, לא רק מגדל העמק, וכל העניין הדיפרנציאלי שהוא ויכוח גדול מאוד, האם רשות כמו, סתם לדוגמה החבר שלנו ביבס במודיעין, במגדל העמק יהיה אותו אחוז השתתפות.

<אלי ברדה: זו סוגיה, שאלה עקרונית, ערכית, חברתית, יש בה הרבה שאלות.

<אלי ברדה: אפילו שאלה גם של ערבות הדדית.

<אלי ברדה: האם הגדולים מוכנים לתת, הם החזקים מוכנים לעזור לחלשים, או שרק המדינה.

דוד אמסלם: לא כל כך.

<אלי ברדה: בסדר.

<אלי ברדה: זו שאלה.

<אלי ברדה: היטל הטמנה, תשמע, אתה מכיר את הפרטים האלה.

<אלי ברדה: בהיטל הטמנה לוקחים מאיתנו 1.8 מיליון.

<אלי ברדה: הכסף הולך לאיזה שהוא קרן, הקרן הזו היא מקור לשימושים של האוצר לכל מיני פערים שיש להם, הכסף הזה לא חוזר לרשויות וזו בעיה, אנחנו מרגישים את זה בכל שנה.

דוד אמסלם: אתם לא מקבלים מהקרן כלום?

<אלי ברדה: לא.

דוד אמסלם: לא יכול להיות.

<שלום זוזוט: קיבלנו בהתחלה סדר גודל, כשהלכנו עם תכנית הפרדה של שלושה זרמים, קיבלנו בהתחלה, ורק לאחרונה חילקו, חילקו את זה רק לאשכולות.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה קרה, כי הייתם ב-5 לכן לא קיבלתם.

<שלום זוזוט: לא, לא לאשכול סוציו אקונומי.

<שלום זוזוט: חילקו את זה רק לרשויות שיש להן אשכול ערים.

דוד אמסלם: לא, זה חולק, אתה יודע מה, אני אתייחס לזה בסוף.

דוד אמסלם: בגדול זה הסוציו 4, הייתם ב-5, עכשיו הגדלנו את זה ל-5 אז אלה שב-4 שאלו למה.

דוד אמסלם: כדי שלא יחלקו ליותר, אבל לא משנה, בוא נתקדם.

דוד אמסלם: ואלה שב-6 אמרו בכלל לא צריך לחלק.

<אלי ברדה: היה עוד משהו, שלקחו רשויות שמאוגדות באשכולות וקיבלו עדיפות לחלוקה, לקבלת כספים.

<אלי ברדה: ואם אני לא הייתי מאוגד באשכול, אז גם לא קיבלתי.

<אלי ברדה: זה לפי אלקין, דרך אגב, דיברתי איתו והוא הולך לתת לזה פתרון כי הוא מצא שנצרת עלית לא שם, אני לא שם, ועוד רשויות.

<שלום זוזוט: הקול קורא שיצא מיועד רק לערים שמאוגדות באשכול.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: בגלל שאנחנו הובלנו, אנחנו חוקקנו את חוק האשכולות לפני חצי שנה.

דוד אמסלם: הרעיון הוא בגדול לתמרץ.

דוד אמסלם: היות ובעצם אני התחברתי עם השלטון המקומי ועשינו את זה כהתחברות וולונטרית, לא כפינו את המהלך, רצינו לייצר גזרים.

דוד אמסלם: לכן יש עניין שאנשים ייכנסו לתוך האשכולות האלה, יש להן הרבה יתרונות, אני לא רוצה להלאות אותך בעניין הזה, אבל זה הכיוון.

<אלי ברדה: אנחנו צריכים את ההגנה שלך, אנחנו, השלטון המקומי, צריכים את ההגנה שלך ושל הוועדה מפני חקיקה פרטית או חקיקה שמשיתה על השלטון המקומי, על הרשויות הוצאות, אני אתן לך דוגמה, הסכמי השכר.

<אלי ברדה: אנחנו בעד שכל מה שאומרים חברתית, אנחנו שם.

<אלי ברדה: אבל תשפו אותנו.

<אלי ברדה: ואי אפשר מצד אחד אני מתייעל ולא משפים אותי ומצד שני משיתים עלי כל מיני הסכמים כמו שכר, כמו נגישות, ואין לנו איך לממש את זה.

דוד אמסלם: אני לא רואה את זה אותו דבר, אתה יודע, אלי.

<אלי ברדה: באיזה הקשר?

דוד אמסלם: אני מסכים איתך בעקרון.

דוד אמסלם: אני דרך אגב כמעט כל חקיקה פרטית, אני עושה מאבק וזה פעם ראשונה שהמדינה תהיה בתוך האירוע הזה.

דוד אמסלם: אם זה בנושא עכשיו של חברי מועצה, אז יש לנו סיכום עם האוצר שהם משתתפים ב-50%.

דוד אמסלם: היה עוד נושא קודם שאני אזכור אותו תיכף שגם, אנחנו שברנו את הכללים בעניין הזה בגלל שאמרתי שלא יכול להיות שפה מחוקקים והרשויות משלמות.

דוד אמסלם: אבל, הסכמי השכר זה בילד אין לכל הנושא הזה של ההתנהלות של הרשויות, בגלל זה גם יש את ההעלאה בארנונה, וכולי, אני לא רוצה להלאות.

דוד אמסלם: נושא נגישות, אתה צודק.

דוד אמסלם: המדינה חוקקה את חוק הנגישות לדעתי בלי פרופורציה, השלטון המקומי לא יכול להרים את הנושא של הנגישות, זה מדובר במיליארדים ועשרות מיליארדים בכל המדינה.

<אלי ברדה: וזה חקיקה פלילית, אם אתה לא עושה אתה עובר עבירה.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אז כאן ביקשתי, אני אעשה דיון על נושא הנגישות, כבר ביקשתי ממנהלת הועדה בלי קשר לפני חודשיים, אנחנו נדון בעניין הזה בגלל שהמדינה צריכה לשאת ברוב הנטל הזה.

דוד אמסלם: אני גם חושב שגם הרשות צריכה להיות חלק מהעניין, בוודאי, אבל בוודאי לא צריך להשית עליה בנושא של הנגישות את הרוב.

דוד אמסלם: לדעתי זה צריך להיות בעיקר יותר בנושא של ההשתתפות המדגמית כמעט.

<אלי ברדה: אוקיי.

<אלי ברדה: יש את נושא שיפור תהליכי הקצאת המשאבים.

דוד אמסלם: הסיפור השני היה חופים.

דוד אמסלם: לא קשור אליך.

דוד אמסלם: אבל שם אילצנו את המדינה להביא כסף מהבית בפעם הראשונה להשתתף בתחזוקה.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שערים, מה שאמרתי, יש חלוקה בין המדינה, הכנסות אצל המדינה הוצאות אצל הערים, זה לא עובד ככה.

דוד אמסלם: הרי כל אחד שבא לחוף קונה ארטיק לימון, שוכר איזה כיסא, משלם מע"מ על זה, משלם מס הכנסה.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני שהארנונה בסופו של דבר תטפל בנושא הזה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אלי ברדה: אז שיפור תהליכי הקצאת תקציבים מממשלתי לרשויות.

<אלי ברדה: אנחנו מוצאים את עצמנו מממנים במימון ביניים את משרדי הממשלה כמעט עד נובמבר-דצמבר.

<אלי ברדה: בין ינואר לנובמבר הרשות נושאת את ההוצאות על ההתחייבויות שהממשלה צריכה לשלם מינואר ואני צריך לממן את זה, ובנובמבר-דצמבר לקבל את זה ברגע האחרון.

<אלי ברדה: יש לזה שרשרת.

<אלי ברדה: אנחנו לא יכולים לשלם לספקים בזמן ולקבלנים בזמן וזה לא רוצה לקדם כי הוא לא קיבל.

<אלי ברדה: יש פה מעגל קסמים.

<אלי ברדה: ושני נושאים אחרונים בקצרה, רשויות כמו מגדל העמק והרבה רשויות שיש להן עכשיו תכניות לגדול בהיקף האוכלוסייה שלהן באחוזים גבוהים מאוד, כמו עכשיו במגדל העמק, המדינה צריכה לחשוב על איך היא מפצה או מסייעת לרשויות האלה כי כבר מראים לנו ברשויות שכבר לפנינו שהם הצטערו שהם נכנסו למהלך הזה של לבנות, כי הבניה היא הוצאה גדולה מאוד לרשות.

<אלי ברדה: אתה מקבל שקל ארנונה מתושב, אתה מוציא עליו 10 שקלים.

דוד אמסלם: זה ביי-דפינישן, בהגדרה.

דוד אמסלם: אתה יודע.

דוד אמסלם: בכל גידול, תושב בעיר מייצר גרעון בין 6,000 ל-10,000 שקל, זה נתון.

דוד אמסלם: לעיריה.

דוד אמסלם: עכשיו העיריה צריכה להביא את זה ממקורות אחרים.

דוד אמסלם: הממשלה לא תיתן את הכסף וגם אני לא חושב שצריך - - - שם, בעיקר בנושא של התעשייה והמסחר.

דוד אמסלם: אלה הכיוונים.

<אלי ברדה: אני מסכים איתך, אין לי - - - יש נושא של מעמד הסטטוטוריים ברשות והרצון להחליף ביניהם ברוטציות וכדומה.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: מה זה?

<אלי ברדה: יש את הסוגיה של הגבלת הקדנציות לנבחרי ציבור.

דוד אמסלם: זה לא לנבחרי ציבור.

דוד אמסלם: אני הגשתי את זה לשלושה תפקידים בעיקר, לתפקיד של גזבר, תפקיד של יועץ משפטי ומבקר העיריה.

דוד אמסלם: אני חושב שיש בזה הרבה שכל, אני כרגע שמתי את זה בצד, יש לי צרות אחרות.

דוד אמסלם: אבל אני באופן בסיסי מכיר עיריות, לא כמו מגדל העמק, שהגזבר בעצם חוסם את ראש העיר ואי אפשר לטפל בו.

דוד אמסלם: הרי אתם מכירים את הסיפור, כדי להדיח גזבר או לשנות תביא שני שליש מחברי מועצה.

דוד אמסלם: לפעמים הקונסטלציה הפוליטית לא מאפשרת לך לעשות את זה.

<אלי ברדה: פה אין בעיה, יש פה מועצה מקיר לקיר.

דוד אמסלם: בדיוק, עזוב את זה כאן.

דוד אמסלם: לכן אני חושב, כמו שבמדינה, אני חושב שיועץ משפטי בזמנו לא הייתה לו כהונה קצובה וגם מבקר מדינה, אני חושב שאלה אנשים שיושבים בצמתים מאוד דרמטיות, ואם ראש העיר ירצה, גם בחוק שהגשתי בזמנו, אמרתי שאם ראש העיר ירצה להאריך - - -

<קריאה: צריך לתת שיקול דעת לראש העיר ומועצת העיר, אבל לא לחייב אותם מראש.

דוד אמסלם: דרך אגב זה נמצא בשיקול דעת, וזה שהרבה פעמים ראש העיר כבר יורש אותם.

דוד אמסלם: ואז חלק מהם לפעמים הופכים להיות לאומתים לראש העיר, עכשיו איך הוא יכול להפטר מהם?

דוד אמסלם: לכן חשבתי שא.

דוד אמסלם: לקצוב את הקדנציה ותהיה אופציה לראש העיר להאריך אם הוא יחשוב ממקום שיש שיתוף פעולה.

דוד אמסלם: זה הרעיון בגדול, אבל כרגע אני לא מתעסק עם זה.

דוד אמסלם: אני שמתי עם זה בצד בגלל שאין לי זמן לטפל בזה.

<קריאה: אז שלא יהיה לך זמן.

<קריאה: קודם כל גם אם יהיה זמן, אתה נותן את השיקול דעת אז - - -

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: זה דרך אגב מובנה בחוק.

דוד אמסלם: גם בחוק שהגשתי אם תעקבו אחריו, אתם תראו ששיקול הדעת של ראש העיר בסופו של דבר להאריך את הקדנציה.

דוד אמסלם: תראו, אני בא מהשלטון המקומי, אני יודע איך זה עובד מהצד השני.

דוד אמסלם: כשהיה לנו יועץ משפטי בעירית ירושלים שרצה לתקוע את כל העיריה, זה מה שהוא עשה.

דוד אמסלם: מה עשינו?

דוד אמסלם: ראש העיר נלחם איתו חמש שנים.

דוד אמסלם: לא ניהל את העיר, רק נלחם איתו.

דוד אמסלם: אתם יודעים, בסוף הסוס משתלט על הרוכב, זה מה שקורה בדברים האלה.

דוד אמסלם: וזה דרך אגב גם קורה ברמת המדינה.

דוד אמסלם: אני כבר לא יודע מי מנהל את המדינה היום, האם הממשלה או הפקידות.

דוד אמסלם: לדעתי הפקידות, אבל לא חשוב.

דוד אמסלם: אז הרבה פעמים בשלטון המוניציפלי זה גם קורה.

דוד אמסלם: זה לא קורה ברוב המקומות בגלל שברוב המקומות הרבה פעמים ראש העיר הוא גם מאוד ותיק, והוא גייס אותם והם עובדים בהרמוניה והכל בסדר, אבל הרבה פעמים בקטע של התחלופה זה מתבצע, ואז היועץ המשפטי פתאום יש לו, הוא מחליט שהוא פועל ככה ולפעמים זה מהנדס העיר יש לו מדיניות של עצמו, שלא לדבר על המבקר.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שבכלל הצמתים האלה, צמתים סטטוטוריים חשובים מאוד, לא ביקשנו להגביל תקופתו של מנכ"ל העיריה, זה לא חשוב.

דוד אמסלם: וגם לא מנהלי אגפים.

<אלי ברדה: משרת אמון.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: גם מנהלי אגפים רגילים.

דוד אמסלם: אלה שלושת הנקודות שאני חושב שקודם כל מי שצריך להיות שם צריך להבין, אדוני, אתה באת לשרת את הציבור תקופה מסוימת ואם ראש העיר החליט להאריך לך את הקדנציה, אהלן וסהלן.

דוד אמסלם: אם לא, - - -בתנאים האלה.

<אלי ברדה: אם מאפשרים שיקול דעת לראש העיר, אני בעד.

<אלי ברדה: כי ראש עיר אחד ירצה להשתמש בזה- - -

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: תלוי באדם, בפרסונה.

<אלי ברדה: נכון.

<אלי ברדה: אגב, אתמול ראיתי בטלוויזיה בערוץ 2, אני לא יודע כמה זה נכון שלא רק הפקידות מנהלת את העניינים גם ועד העובדים מנהל את כיבוי אש.

<אלי ברדה: אז זה סתם - - -

דוד אמסלם: בעקרון ועד העובדים הוא חלק מהניהול של - - - אני רוצה לתת לך הרצאה על ועדי עובדים.

<אלי ברדה: לא, לא צריך.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, זרקת את זה אז אני אתן את התשובה גם לזה.

דוד אמסלם: אני מאמין באמונה שלמה באיזונים.

דוד אמסלם: אני מכיר ראשי עיר, בסוף בסוף כשאתה שליח ציבור, לא כולם אותו דבר בכל נושא, אבל עובד שמגיע לעבודה, אתה יודע, הוא בא לעבודה, יש לו את ההתחייבויות שלו, בדרך כלל הוא בא צעיר, לוקח משכנתא, יש לו משפחה ילדים וכולי, והוא רוצה את הפרנסה, הוא צריך את היציבות שלו בפרנסה.

<אלי ברדה: השקט התעסוקתי.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: אני מאמין שבלי ועדי עובדים העסק היה נראה אחרת ואני מכיר ארגונים כאלה, איך זה עובד שם.

דוד אמסלם: אבל מצד שני, ועדי העובדים גם שוכחים את התפקיד שלהם, הם חושבים שהם מנהלים.

דוד אמסלם: אז לכן צריך את האיזון הזה, האיזון הזה מאוד חשוב.

<אלי ברדה: האיזון הוא הפרופורציות.

דוד אמסלם: נכון.

<אלי ברדה: אלה דברינו, אני קודם כל באמת רוצה שוב פעם לומר לך תודה שהבאת את כל הוועדה, לשרן שהגיעה.

<אלי ברדה: בסך הכל באמת תודה לך דודי, על כל מה שאתה עושה בכלל בנושאים של, אני רואה אותך עם הפחם ואני רואה אותך עם זה ועם זה, אנחנו עוקבים אחריך.

<אלי ברדה: הארנונה, מנגנון אחיד לארנונה, יש דיון אצלך נדמה לי מחר.

דוד אמסלם: גם על מענק האיזון.

<אלי ברדה: מענק האיזון וכדומה.

<אלי ברדה: אז בסך הכל אתה עושה הרבה דברים טובים, תמשיך לעשות, יש לך יתרון חברתי ויתרון מוניציפלי שהחיבור ביניהם הוא אחלה לשטח ואחלה לרשויות המקומיות.

<אלי ברדה: תודה פה לכל החברים שהגיעו.

<אלי ברדה: ברשותך, אם מישהו מהחברים רוצה לשאול שאלה, להוסיף משהו, להעיר משהו, הערות זה אלי אבל שאלות - - -

<קריאה: אני רוצה לחזק אותו בדבר אחד שהוא אמר על יועצים משפטיים.

<קריאה: היה חוק נהרי ובא נהרי ליועץ משפטי אומר לו, אז היועץ המשפטי עונה לי "זה לא כוונת המחוקק" הוא אומר לו "אני המחוקק, אתה אומר לי מה הכוונה שלי".

<קריאה: להראות לך כמה שזה מדהים שיועצים משפטיים שולטים בעסק.

<קריאה: וחבל שזה כך.

דוד אמסלם: אני מסכים איתך, אבל לדעתי גם במדינת ישראל אנחנו נמצאים בצומת לטעמי שגם הכנסת מבינה את זה ויש שם איזה שהוא מתח מאוד לא פשוט, תקרא כמעט כל יום בעיתון, כמעט בכל גזרה.

דוד אמסלם: אבל זה לא הנושא שלנו.

דוד אמסלם: אבל בגדול אני חושב שאתה צודק ולשם זה צריך ללכת.

<אלי ברדה: עוד מישהו?

<אלי ברדה: מומי.

<מומי בן סימון: אני רציתי להביע הערכה גדולה לחבר הכנסת אמסלם על פעילותו מול הקרן לידידות והקצאת הכסף של השתתפות המשפחות בגני הילדים, בקייטנות.

<מומי בן סימון: זה נתן אפשרות גדולה מאוד למשפחות שלא היה להן כסף להשתתף בקייטנות, ההקצאה הזאת מאוד חשובה.

<מומי בן סימון: אז הערכה על פעילותך.

דוד אמסלם: - - - לאגף הרווחה.

דוד אמסלם: הוא מתמודד עם זה יום-יום.

דוד אמסלם: טוב, רבותי אני אתייחס בקצרה למספר נקודות של ראש העיר.

דוד אמסלם: קודם כל תודה לך אלי על המצגת, מדהים.

דוד אמסלם: אני מאמין שהחינוך זה לב העניין בכל עיר, משם מתחיל ונגמר הכל.

דוד אמסלם: בעצם העניין שהזכרת, שאתה מחזיק את התיק, ואיך אמרת, אהבתי את המשפט "אני הבנתי שבתיק הזה לא צריכים להיות פוליטיקאים" אז אני חושב שזה המפתח להצלחה עתידית של העיר.

דוד אמסלם: בכלל, חינוך גוזר את כל העתיד.

דוד אמסלם: אז קודם כל שאפו לך על כל העבודה, ועל כל מה שאתה עושה.

דוד אמסלם: אני אעבור בקצרה.

דוד אמסלם: רזרבת שר, בוא נתחיל מזה.

דוד אמסלם: אני ישבתי איתם לפני חודשיים, מסתבר במה שקרה בעקבות הסיפור של ישראל ביתנו וכולי, אני לא אלאה אתכם, גם שם היועץ המשפטי בא ואמר "רבותי, ברגע שיש קריטריונים אתה לקחת - - -"

<אלי ברדה: זילבר, איך קוראים לה.

דוד אמסלם: כן, דנה זילבר.

דוד אמסלם: נכנס אותו יועץ משפטי שדיברת עליו ויש להם הרבה יועצים משפטיים קטנים כאלה, כל אחד כבר נהיה יועץ משפטי של עצמו, ככה זה במדינה, ובאותו רגע הלאימו את שיקול דעת השר, אז אמרתי בשביל מה אתם צריכים את רזרבת השר?

דוד אמסלם: תשימו את זה ישר בתקציב המענק ותגמור את העניין.

דוד אמסלם: רזרבת שר, כדי לתקן דברים שבשיקול דעת השר, זה כל הרעיון.

דוד אמסלם: הרי אם אנחנו מכניסים לתוך הנוסחה של הרזרבה ומוציאים, לא עשינו כלום.

דוד אמסלם: לכן זה המצב היום בנושא של הרזרבת שר.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של ערי עולים, כבר דיברת, בסופו של דבר באמת האבסורד הזה השתנה עכשיו, אני מקווה, יש שם איזה 500 מיליון שקל לחלוקה שונה, אני מקווה שאתם תקבלו את זה, אני משוכנע לחלוטין שבמסגרת הנתונים האלה בוודאי 30% עליה כאן, זה נולד משנות ה-50, אז אני בטוח שאתם תשופו בעניין, אם לא, תדבר איתי.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של היטל ההטמנה, אני לא רוצה להרחיב, דיברנו על זה, אתם אמורים לקבל בגלל שהעלינו את זה גם לסוציו 5, אבל גם אם לא היינו מעלים, אתם כבר ירדתם לסוציו 4, אז אתם אמורים לקבל וזה מיועד – דרך אגב, העברנו את החוק לדעתי לפני שבוע בהוראת שעה – בגדול היטל ההטמנה ברור למה, היטל ההטמנה נולד כתוצאה מזה שמדינת ישראל בעצם רצתה לצמצם את סיפור ההטמנה.

דוד אמסלם: אבל מה היא עשתה?

דוד אמסלם: היא בעצם קנסה את הערים, אמרה, מי שרוצה להטמין אין בעיה, אתה תשלם 140, 150 שקל לטון ולאט לאט זה עלה.

דוד אמסלם: זה התחיל ב-60-70.

דוד אמסלם: היא סגרה כמה פתרונות בגלל שהיא החליטה והיא לא יצרה פתרונות באמת.

דוד אמסלם: כאילו ראש העיר עכשיו צריך לבוא ולטפל בזבל, אז רבותי, אין בעיה, אבל תגידו לי לאן.

דוד אמסלם: וזה בעצם מה שקרה במדינה.

דוד אמסלם: בינתיים היו שם הרי כסף, הסיפור הזה התחיל לגדול ולצמוח להרים בלתי סבירים, כבר הביאו שם כמעט 2 מיליארד שקל, אפילו יותר, ואפילו אף אחד לא חשב איך מוציאים את זה.

דוד אמסלם: אוקיי, כבר גבית, נניח אין לך פתרונות קצה, לפחות בוא תעשה עם הכסף משהו.

דוד אמסלם: אני עשיתי דיון, אני ישבתי גם עם האוצר וגם המשרד לאיכות הסביבה לפני כמעט שנה, פחות קצת, בגלל שאני חשבתי שהכסף צריך ללכת למתקני הקצה.

דוד אמסלם: אני ביקשתי ממינהל התכנון להכין תכנית מתאר ארצית למתקני קצה, אני מאמין שצריכים להיות 5-6 כאלה בארץ, ואז בסופו של דבר אתה מפנה את הבנאדם למתקן הקצה, אומר לו "אדוני, אתה רואה את המפעל שם, לך תפנה שם את האשפה" אני מניח שגם היטל ההטמנה ירד, הטיפול ירד, הכל.

דוד אמסלם: כל עיר כבר תקבל את הסיבסוד של עצמה בסיפור הזה של מתקן הקצה.

דוד אמסלם: מתקן קצה כזה מבדיקה שעשיתי, גם נסעתי לשוויץ לא מזמן וחזרתי, ראיתי מתקן אחד כזה, זה בערך סדר גודל לדעתי של 1.5 מיליארד.

דוד אמסלם: אז אמרתי, מאיפה יביאו הערים את זה?

דוד אמסלם: אז זה הקופון.

דוד אמסלם: בסופו של דבר לא אלאה אתכם, הסכמתי לאחר לחצים בגלל שבאו ראשי עיר אמרו לי "תשמע, לוקחים לנו, תן לנו לפחים", אמרתי בסדר, בשבוע שעבר העברנו את זה, שזה יהיה בערך כשליש מהכסף, יוכל להיות מוקצה לערים גם בכל נושא של אשפה, כולל הובלה.

דוד אמסלם: זה לא רק הפחים.

דוד אמסלם: כולל השינוע, כולל הפחים, כולל הדרכות, כולל טיפול באסבסט.

דוד אמסלם: יש שם סדרה שלמה, אם אתה רוצה אנחנו נשלח לך את זה, במה בעצם מיועד ה-35% הזה, תשב עם השר, אנחנו העברנו את זה ביום חמישי, לדעתי שבוע שעבר, ביום רביעי האחרון.

דוד אמסלם: תשבו איתו על התכנית, אם תהיה בעיה תדבר איתי.

דוד אמסלם: אבל בגדול הרמנו את הסוציו ל-5, לא שזה ישנה - - -

<שלום זוזוט: חשוב שזה לא יהיה רק לאשכולות, כי לנו לא נתנו - - -

דוד אמסלם: זה לא רק לאשכולות.

דוד אמסלם: תראו, רבותי, אנחנו, דרך אגב אין אשכולות.

דוד אמסלם: באופן מעשי המדינה עוד לא ארגנה את סיפור האשכולות, צריך להבין.

<מנחם עוז: בגלל זה אנחנו נפגענו פעמיים.

דוד אמסלם: לכן אין אשכולות, הסיפור הזה הוא סוציו 5, גם אם לא הייתם יורדים אז הייתם שם בגלל שהעלינו את זה כדי להכניס עוד אנשים.

דוד אמסלם: עכשיו אתם שואלים - - -

<מנחם עוז: עכשיו אנחנו אמורים לשאול - - -

דוד אמסלם: בדיוק, למה נותנים 5, למה יתנו לכם יותר.

דוד אמסלם: אבל זה בגדול - - -

<מנחם עוז: אנחנו צריכים לשלם מע"מ על ההיטל.

<מנחם עוז: אנחנו לא צריכים לפתור את הסוגיה הזאת - - -

דוד אמסלם: אני אגיד לך משהו, מנחם.

דוד אמסלם: תראה, יש לי קרחת מהשאלות האלה כבר.

דוד אמסלם: אני אתן לך דוגמה, אני נלחמתי עם האוצר, חוק השקיות הובלתי אותו בגלל שחשבתי שהוא נכון.

דוד אמסלם: בא האוצר אמר "טוב, אוקיי, אנחנו מטילים מע"מ", אמרתי "למה, מה זה קשור לכאן".

דוד אמסלם: חודש אני רב איתם ולא מחוקק את החוק עד שבסוף סיכמנו שהכסף של המע"מ ילך לקופה אחרת שתחזור חזרה לטפל בשקיות.

דוד אמסלם: אני חושב שאם אני הייתי היום אמור להוביל את נושא ההטמנה, אנחנו היינו גורמים לזה, לאוצר יש בעיה עם המילה מע"מ, לבטל אותו.

דוד אמסלם: תשמע, הכל ישראבלוף.

דוד אמסלם: אם תגיד לי עכשיו תוריד את המע"מ מפה, יבוא מחר המשקפיים יגידו לך משם, וכולי.

דוד אמסלם: זה קרה לי איתם בסיפור של התרופות מצילות חיים שעכשיו סגרנו את זה גם, אז לא יכולנו להוריד את המע"מ, מה שעשינו, נתנו עכשיו הנחה בגובה המע"מ.

דוד אמסלם: טקטית האוצר לא מוכן להוריד את המע"מ בגלל שאז הוא מפחד מהפריצה.

דוד אמסלם: הוא יכול להחזיר לך את הכסף כאילו בגובה המע"מ.

דוד אמסלם: אני חושב שאין שום סיבה שהמדינה על הסיפור הזה תגבה מע"מ.

דוד אמסלם: תגבה מע"מ וגם תעביר אותו, אני הייתי אומר אין בעיה, זה היטל.

דוד אמסלם: לכן אני רואה אותו כסוג של מס, על מס הכנסה אתה לא מוסיף גם מע"מ, אבל היות וזה לא היה בקדנציה שלי, אם זה היה עובר היום אני מבטיח לך, הייתי משכנע אותם שזה לא הגיוני.

דוד אמסלם: אבל זה אחרינו לכן אני לא שם.

דוד אמסלם: תראה, לגבי השיפוי דיברנו, הסיפור של הנגישות חשוב לי מאוד, מאוד.

דוד אמסלם: דרך אגב, רוב ההנגשה זה לבניינים ציבוריים, בתי ספר וכולי, שהמדינה צריכה בכל מקרה לטפל בזה וזה דבר שאני עושה עליו זום, רק עליו.

<אלי ברדה: ולהוריד את העניין הפלילי.

דוד אמסלם: כן, בגלל שהמדובר בנושא אסטרטגי, לא מדובר בחצי מיליארד שקל, רבותי.

דוד אמסלם: אני מעריך את זה בכמה עשרות מיליארדים טובים.

דוד אמסלם: לכן זה לא הגיוני שמי שחוקק חוק, לדעתי הוא לא הבין על מה הוא דיבר אז, הוא לא הבין מה המשמעות.

דוד אמסלם: זה בדיוק אותו פרפר שעושה בקוטב איזה תנועת כנפיים ועושה פה הוריקן, זה מה שקורה שם.

דוד אמסלם: לכן זה דבר שאני הולך לעשות עליו זום.

דוד אמסלם: הוא גם לא יקרה אם הממשלה לא תיכנס, אף עיר לא מסוגלת להתמודד עם זה, אין דבר כזה.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של מימון הביניים, לאה תרשום לי את זה, אני אקרא למרדכי, אם תרצה אתה ואני נשב איתו, זה פעם ראשונה שזה עולה, אני לא חושב שהרשויות צריכות - - -

<קריאה: זה לא רק משרד הפנים, זה כלל משרדי הממשלה.

<קריאה: בטחון פנים - - -

דוד אמסלם: אני לא חושב שהרשויות צריכות לממן מימון ביניים את המדינה, אולי הפוך.

<מנחם עוז: זה מה שקורה בפועל.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול לא נשמע לי הגיוני.

<אלי ברדה: ברשותך, אני רוצה להכניס פה עוד ארגומנט, שמקדמים איזה שהוא חוק של תשלום תוך 60 יום לספקים.

<אלי ברדה: אין לנו בעיה.

<אלי ברדה: תנו לנו ביום החמישים את הכסף, ביום השישים הם יקבלו את זה.

<אלי ברדה: אי אפשר לחוקק חוק כזה ומצד שני לא לשלם לנו.

דוד אמסלם: אני מבקש כאן, לאה, בעניין הזה נזמין גם את האוצר, גם את - - - גם את משרד הפנים, כדי - - - מוביל את העניין הזה, ואנחנו נסגור את הסיפור הזה של המימון ביניים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אין שום בעיה, רק שיתנו להם גם איזו שהיא תקורה לעניין, שישפו אותם גם בנושא של הריביות.

<אלי ברדה: אני לוקח הלוואה מהבנק או משלם ריבית בבנק - - -

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של הפרדה במקור וכולי, אני בעמדה, אני לא רוצה להלאות אתכם לגבי כל הסיפור שאמרת פחי אשפה, לא פחי אשפה, אתה צודק.

דוד אמסלם: בסך הכל כל הפחים האלה בסופו של דבר, אין לי בעיה עם זה שיחנכו את הציבור, זה בסדר, אבל הם מגיעים לאותה מזבלה רק עם משאיות שונות, אבל אני מאמין במתקן שראיתי, בסופו של דבר - - -

<שלום זוזוט: אני גם מאמין.

<שלום זוזוט: הוא צודק, במקום להתחיל ארבע פחים שמונה פחים, יגיעו למתקן הזה ויפיקו מזה אנרגיה.

דוד אמסלם: אפשר להפריד, זה בסדר, אבל בגדול מדובר, אני ראיתי תחנת כח של 600 מגה וואט, תבינו, זה בערך שליש מתחנת הכח בחדרה, עכשיו חזרתי, השוויצרים, לא תגידו חאפרים מחפפים, שהיא יושבת בעיר, צמודה לשכונה הקרובה, ועושה את זה, 70% מזה זה באמצעות שריפה של האשפה.

דוד אמסלם: היא גם נפטרת מהאשפה וגם זה.

<שלום זוזוט: עוד משלמים לך עבור האשפה.

דוד אמסלם: לא, יש שם קטע, אתה יודע זה הדהים אותי, הרי הוא חייב לשרוף את האשפה אז הוא חייב לייצר את זה כל הזמן.

דוד אמסלם: יש לו פיקים.

דוד אמסלם: בלילה לפעמים בתקופות מסוימות אין צריכת חשמל גדולה אז הוא סיפר לי שהם משכנעים אותם לצרוך חשמל והם משלמים להם.

דוד אמסלם: זאת אומרת לא שאתה לא משלם על חשמל, אלא אומרים לך "תשמע, אם אתה צורך חשמל עכשיו אנחנו נשלם לך" יש שם מודלים באמת מדהימים, אני חושב שאנחנו צריכים להגיע לשם, חבל לנו על הזמן, אנחנו גם פותרים את הבעיה של ההטמנה, אנחנו גם מייצרים אנרגיה והכל בסדר.

דוד אמסלם: אני לוחץ דרך אגב את המדינה לסיפור הזה, זה פרויקט שאני לוקח אותו, אותו ואת עודפי העפר.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להלאות אתכם, יש גם אתרים לעודפי עפר שלא קיימים, אם אתם רוצים עוד מעט לבנות כאן 6,000 יחידות דיור, הרי יש לכם להוציא כאן מיליונים של עודפי עפר ואם אתם לא עושים איזונים ויש לכם עודפים, אין לכם לאן לקחת אותם.

דוד אמסלם: וזו גם עבירה פלילית, לכאורה.

דוד אמסלם: אם אתה לא גורס וכולי, בסוף יש לך חומר שאתה צריך להטמין אותו ואין לך איפה.

דוד אמסלם: אז זה גם נושא שאני מטפל בו.

<קריאה: אנחנו - - - בגלל השיפויים.

דוד אמסלם: אמרתי, לא הכל אפשר לעשות איזונים.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של הרווחה כפי שאמר ראש העיר, אני מאמין בזה.

דוד אמסלם: אני אדם שמאמין שצריך לטפל בחלשים.

דוד אמסלם: אם לא, אין לנו זכות קיום.

דוד אמסלם: אני מאמין בעסק המוסרי, בעמדה המוסרית שלי, אני גדלתי בבית כזה.

דוד אמסלם: תמיד אמרתי לנושא של הקייטנות נתתי דוגמה, אני גדלתי בבית של שבעה ילדים בעיירת פיתוח בקרית מלאכי, אמא שלי הייתה קמה בבוקר שוטפת בתי ספר, היא אפילו לא ידעה מה אני עושה.

דוד אמסלם: היא הייתה מגיעה הביתה אני זוכר, בלילה, בשמונה הייתה מתמוטטת.

דוד אמסלם: את לא שואלת אותי אפילו "דודי, מה עשית היום".

דוד אמסלם: הייתי הולך לבית הספר, הייתה לנו קייטנה, שוקו ולחמניה, כדור רגל, פעם בשבוע סרט, פעם בריכה, סיפור בסוף היום, אף אחד לא ביקש ממני שקל, לא שילמתי שקל.

דוד אמסלם: ככה אני, האחים שלי, כל השכונה שלי.

דוד אמסלם: המדינה הייתה באמת עניה מאוד ובאמת נלחמה על קיומה בשנות השבעים, המדינה העבירה את האחריות לילדים.

דוד אמסלם: היום המדינה עשירה כמו קורח, יש הרים של כסף, אבל כל הורה משלם 2,300, 2,400, אמרתי להם "תלכו למגדל העמק", התקשרתי גם לכתב עצמו אמרתי לו "תשמע, תתקשר לאלי ברדה יספר לך איך עושים קייטנה ב-600, 500, 700, 800 שקל" בלי להפסיד.

דוד אמסלם: הוגן.

דוד אמסלם: בן אדם הוגן, לא בא להרוויח על התושבים, בא לשרת אותם.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שנושא הרווחה הוא נושא חשוב מאוד, אני חושב שברמה הערכית והמוסרית, ואני מאמין שבסופו של דבר, איך אמרו כבר "אל תזלזלו כי מבני עניים תצא תורה", בסופו של דבר כשאני מסתובב היום בארץ אני רואה את זה.

<קריאה: תיזהרו מבני עניים כי מהם תצא תורה.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: תדע לך שאני גם בכנסת וגם בכל משרדי הממשלה, הרבה פעמים אני שואל את האנשים "תגיד לי, מאיפה באת" אתם לא תאמינו כמה אנשים בעמדות מפתח היום במדינת ישראל באו מעיירות פיתוח, ממשפחות ברוכות ילדים שההורים שלהם באמת אפילו לא ידעו מה הם עושים.

<אלי ברדה: פרופסור מומי דהן הוא ממגדל העמק.

<אלי ברדה: הוא באוצר- - - יש הרבה - - -

דוד אמסלם: אתם לא תאמינו כמה חבר'ה נמצאים גם בכנסת וגם בפקידות הבכירה שבסופו של דבר באו מעיירות פיתוח ואני מניח שאם לא היו מתייחסים אליהם ואל ההורים שלהם כמו שצריך, אני מניח שהם לא היו מגיעים לשם.

דוד אמסלם: לכן אני מאמין בזה, אני גם לא מאמין שמישהו בא לעיר בגלל ששם הרווחה, זה משהו שאני לא מאמין בו.

דוד אמסלם: אני מאמין בסופו של דבר מי שזקוק לרווחה הוא נתקע בעיר שהוא נמצא בה.

דוד אמסלם: הוא פשוט נתקע.

דוד אמסלם: אחד שזקוק לרווחה, דרך אגב, הוא לא יודע לאן ללכת.

דוד אמסלם: הוא תקוע.

דוד אמסלם: אם הוא היה יכול לצאת מהמקום הוא היה יוצא, אבל פשוט הוא תקוע במקום בגלל שאין לו כלים לאן לצאת.

<אלי ברדה: יש לנו מקרים, בדוקים.

<אלי ברדה: אותה משפחה, אותו ד.נ.א, אותן מחלות, לא משנה.

<אלי ברדה: הוא באור עקיבא, אני סתם זורק אור עקיבא כדוגמה, ויש לו משפחה פה.

<אלי ברדה: שם הוא בוכה שהוא לא מקבל כלום ופה אומרים לו "אתה לא מקבל את זה, אני מקבל את זה, אני מקבל את זה".

<אלי ברדה: מה הוא עושה?

<אלי ברדה: הוא בא לפה, משכיר דירה ולמחרת הוא מתייצב ברווחה.

דוד אמסלם: אין הרבה כאלה בסופו של דבר, אבל אני בעמדה ש- - -

<אלי ברדה: אני מוכן להביא לך - - - מומי, בשביל הידע הכללי, אני מבקש תביא כמה דוגמאות מהשנה האחרונה.

<מומי בן סימון: אני יכול להגיד לו.

<מומי בן סימון: יש בערך 70 משפחות שנכנסות כל שנה לפה.

דוד אמסלם: במודל הזה?

<קריאה: לא רק זה, שכל אחד אתה צריך לממן לו גם - - -

דוד אמסלם: 70 משפחות כאלה זה הרבה.

דוד אמסלם: הם מגיעים בגלל זה או בגלל - - -

<קריאה: חלק מזה גם.

<אלי ברדה: פעם אחת המדינה נותנת להם דירה בדיור הציבורי.

<אלי ברדה: זה שילוב של כמה דברים כאלה.

<אלי ברדה: הגיע פעם, סיפור אמיתי, בלי שמות, אני מקבל בישיבה השבועית של יום ראשון, הגיעה משפחה מקרית ביאליק.

<אלי ברדה: אמרתי וואלה, פרצנו גבולות, גם מקרית ביאליק מגיעים.

<אלי ברדה: שאלתי את הרווחה "הגיעו אליכם", אמרו "לא".

<אלי ברדה: פתאום אחרי שבוע אני מקבל מכתב מעירית קרית ביאליק, "אנחנו שמחים להודיע לך שהמשפחה הזאת עברה לגור אצלך.

<אלי ברדה: מרגע זה ואילך כל הוצאות של חמשת ילדיה", הם לומדים ברכסים, במוסדות להשכלה מיוחדים, לבעלי פיגור גדול או נכות גבוהה.

<אלי ברדה: מרגע זהו אילך עירית מגדל העמק תשלם את חלקה במצ'ינג של ההשתתפות של הילדים במעונות.

<אלי ברדה: אז עברה משפחה מקרית ביאליק, אמרתי למנהל הרווחה "גש לביקור בית" כי זה קרוב אלינו פה, רחוב הורד 1, הוא הגיע לשם, רואה אישה נכה, הבעל מטפל בהם, שבעה ילדים מתוכם חמישה בעלי נכות גבוהה.

<אלי ברדה: אגב, אני לא מכיר אותם, אבל עבור חמישה חברה אני משלם מצ'ינג של השתתפות למשרד הרווחה עבור המוסד.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של המצ'ינג, תראה, אני לא מקבל את זה בשום פנים ואופן.

דוד אמסלם: אני חושב שזה כמעט חוצפה.

דוד אמסלם: יש במדינת ישראל חוק חינוך חובה אבל זה לא קיים באופן מעשי, הלכה למעשה זה לא קורה.

דוד אמסלם: אני חושב שבשני מקומות לא צריך להיות מצ'ינג.

דוד אמסלם: לא ברווחה ולא בחינוך.

דוד אמסלם: אני גם אעשה על זה דיון, אני גם דיברתי עם מנכ"ל משרד הפנים בזמנו.

דוד אמסלם: תוך כדי הישיבות לפעמים אני מעיר להם על הנושא ה זה.

דוד אמסלם: זה נושא מדינתי.

דוד אמסלם: אני לא חושב שהמדינה בכלל צריכה לבוא ולהגיד לעיריה "נא להשתתף במסגרת הארנונה גם בזה".

<אלי ברדה: לך אני אומר ששמעתי פעם, אני לא יודע כמה זה נכון, שאין חוק כזה, יש פשוט נוהג כזה.

<אלי ברדה: ככה נוהגים.

<אלי ברדה: לא תמצא בשום מקום שכתוב בחקיקה, שיש לך מצ'ינג.

<אלי ברדה: לא כתוב.

<אלי ברדה: אבל הנוהג השתרש, אתה משתתף.

דוד אמסלם: לכן אני מתכוון לעשות דיון בנושא הזה, גם כתבתי לי את זה, רשמתי את זה בפניי.

דוד אמסלם: זה לא רק בנושא של החינוך השוטף.

דוד אמסלם: גם אם היום אתה בונה בית ספר אז אתה צריך להביא כמעט 30% מהבית.

דוד אמסלם: תלוי ברמת הפיתוח של בית הספר, אבל זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: הרי המדינה צריכה לבנות את בית הספר, זה לא העיריה, עם כל הכבוד.

דוד אמסלם: ככל שהעיריה יותר קטנה יש לה פחות מרחב תמרון.

דוד אמסלם: תראו, בעירית ירושלים התקציב שם זה 6 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: העיר היא עצומה.

דוד אמסלם: תמיד אני אומר לאנשים, תבינו, ככל שהמקום יותר קטן יותר קשה לנהל אותו בגלל שאין - - - שום דבר לא יכול לזוז.

דוד אמסלם: כל 100,000 שקל פה זה עולם ומלואו.

<אלי ברדה: תראה, משרד החינוך נותן הנגשה.

<אלי ברדה: קוראים לזה הנגשה פרטנית, אם יש לך ילד נכה הוא יקבל, יסדרו לו הנגשה, אבל יש גם הנגשה כללית.

<אלי ברדה: הוא אומר לך "לבית ספר מסוים אתה מקבל 110,000 שקל", אבל אתה אומר לו "ב-110,000 שקל, אני צריך להוציא אבל 300,000" הוא אומר "כן, אני אתן לך 110,000 אתה תשלים".

דוד אמסלם: הסיפור של הנגשה נעשה עליו זום, הסיפור של המצ'ינג, רווחה וחינוך אני גם רוצה לעשות עליו זום.

<אלי ברדה: מה עמדתך בנושא תאגידי המים, אדוני היושב ראש?

דוד אמסלם: אני אגיד לכם מה.

דוד אמסלם: אני החלטתי שאני לא עושה את הדיון על תאגידי המים.

דוד אמסלם: אתם שמים לב שאני לא מוביל אותו, ולא לחינם.

דוד אמסלם: אני לא רוצה.

דוד אמסלם: מדוע?

<אלי ברדה: לא הבנתי למה ביטן מנהל את זה מחר.

דוד אמסלם: בגלל שאני לא רוצה, אני אסביר.

דוד אמסלם: תראו, את התאגיד הראשון שהקמנו, הייתי שותף לו.

דוד אמסלם: תאגיד הגיחון, הוא היה ראשון בארץ לדעתי, לפני 20 שנה.

דוד אמסלם: הרעיון בתאגידים עשה שכל בזמנו, באיזה מובן?

דוד אמסלם: אתם זוכרים, מי שלפחות בגיל שלי זוכר שבזמנו היו באים לעיריה, משלמים את החשבון, זה היה נכנס לפול הכללי והעיריה משלמת בזה משכורת, לא משנה, פועלת באופן כללי.

<אלי ברדה: ולא נוגעת בתשתיות.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: עכשיו, בתשתית, זה בסדר, זה החלטות שגם אני הייתי מקבל אותן אז כראש העיר, מה שלא בוער עכשיו, הרי בסופו של דבר כולנו קצרים בכסף.

דוד אמסלם: אז אתה שואל את עצמך האם לטפל במשפחה הזאת או להחליף את הצינור.

דוד אמסלם: עזבת את הצינור, אני לא רואה בכלל את הצינור, אני בכלל לא רואה שיש לו נזילה, היא נזילה תת קרקעית.

דוד אמסלם: לכן בסופו של דבר אף אחד לא נגע בתשתיות, והעסק הלך והידרדר עד כדי כך שהיו ערים שהיה להם כמעט 60%-70% פחת מים, זה משהו לא הגיוני.

דוד אמסלם: כל המים זרם לקרקע ואף אחד לא החליף שום דבר.

דוד אמסלם: ואז המדינה בגדול, תזכרו תמיד גם שהיה סיפור במקביל, היה סיפור של כל הטיפול במי הקולחים וכולי, ואז הקימו את המט"שים,

<אלי ברדה: והבצורת גם השפיעה.

דוד אמסלם: לא, זה היה במקביל ואז התחילו להקים גם את המט"שים וגם התחילו לטפל בסיפור הזה של המים, ואני חושב שזה הביא אותנו לנקודה אחרת היום במדינת ישראל.

דוד אמסלם: מדינת ישראל היום היא המדינה המתקדמת בעולם בנושא של טיפול במים.

דוד אמסלם: אתם לא מאמינים עם איזה מדינות אני נפגש, חברי פרלמנט שמציגים לי את בעיית המים, ויש להם מים במדינה, רק יש להם אזורים שמתייבשים להם ורק השינוע של המים זה אנרגיות עצומות והם שואלים מה אנחנו עושים.

דוד אמסלם: זה באופן כללי לגבי התאגידים.

דוד אמסלם: מה קרה לנו בתאגידים?

דוד אמסלם: כל גוף כזה בסופו של דבר הלך והתרחב והוא כבר שכח למה הוא קם, ובסופו של דבר הוסיפו עוד 20 משרות פה, עוד 15, ראש העיר כבר היה מתאים לו, שם שם מנכ"ל וכולי, הכל בסדר.

דוד אמסלם: אני אישית חושב שאין - - - גם אנחנו סיימנו את הסיפור של חוק המים, אני, לפני כשלושה חודשים.

דוד אמסלם: הורדנו את תעריף המים ב-14.5%, אני מדבר כרגע על התעריף הביתי והתעריף לחקלאות שהוא היה הבעייתי, הוא עיכב אותי כמעט שנה.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להלאות אתכם, זה לא קשור אליכם, אבל שם עשינו את המאבק הקשה מאוד עם אגודות המים בעיקר של הקיבוצים, שהם מכרו לעצמם מים ב-60 אגורות, זה אני מספר לכם, ולמושבניקים הם מכרו ב-2.5 ולזה לא הסכמתי, ושם היה מדובר באיזה כמעט חצי מיליארד שקל שאנחנו לוקחים להם ומעבירים לפה, ובסופו של דבר חוקקנו את חוק המים.

דוד אמסלם: עכשיו סיפור של התאגידים.

דוד אמסלם: בוא נניח שיצמצמו קצת את התאגידים, יהיו 30, יש 56 תאגידים.

דוד אמסלם: אז יהיו 30 תאגידים.

דוד אמסלם: זה לא יבוא לידי ביטוי בכלל בתעריף המים.

דוד אמסלם: תבינו, אני מדבר איתכם על מסגרת של 10 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: אז אתם יודעים מה, יש שם עוד 60, 70, 100 משרות מיותרות.

דוד אמסלם: נקרא לזה ככה.

דוד אמסלם: נגיד.

דוד אמסלם: זה לא בא לידי ביטוי בעניין.

דוד אמסלם: זה כמו שאני אוריד מצה"ל עוד איזה 50 קצינים, אף אחד לא ירגיש את זה.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שזה לא נכון ללכת לכיוון הזה, אפשר לאחד פה ושם כמו שמנסים לעשות בערים, אתה יודע, רצו עכשיו לאחד את בת ים וכולי, דבר שאני לא אוהב אותו, אני מתנגד לו גם.

דוד אמסלם: אבל בסופו של עניין אני לא רואה בזה רווח כלכלי עצום, גדול, ברמת המדינה, לכן אני לא הייתי נכנס לזה.

דוד אמסלם: אמרתי להם.

דוד אמסלם: אבל מה שהרגיז אותי זה למה נכנסו לזה?

דוד אמסלם: בגלל שערוץ 10 החליט, עשה כתבה, הלחיץ אותם.

דוד אמסלם: אני לא מקבל החלטות ככה ברמות האלה.

דוד אמסלם: אני כשאני לא מאמין במשהו, אני לא נכנס אליו גם אם כל הטלוויזיה תעמוד מהבוקר עד הלילה, ולכן כשבאו אלי אמרתי "חברה, אני לא אפריע, אבל לא אצלי.

דוד אמסלם: תקדמו את זה, תעשו עם מי שאתם רוצים, לא איתי.

דוד אמסלם: זה לא דבר שאני מאמין בו".

<אלי ברדה: מילה ברשותך, לדעתי איפה שאפשר וזה קרוב לאגד, לאגד, אבל לאפשר גם גמישויות.

<אלי ברדה: רשות שרוצה לנהל את זה, או תאגיד, אנחנו מורכבים ממגדל העמק, נצרת עלית ועפולה.

<אלי ברדה: זה תאגיד אחד שלנו פה.

<אלי ברדה: אם יגידו לנו תצרפו את רמת ישי, לא נגיד לא.

<אלי ברדה: זה לא הבעיה.

<אלי ברדה: אבל מצד שני אם התאגיד לא מתפקד טוב, כלומר הוא גרעוני והוא לא מבצע את תפקידו, אומרים לו "אדוני, איבדת את זכות הקיום שלך, נאגד אותך עם מישהו אחר כי אתה לא מצליח לתמרן לבד.

<אלי ברדה: אבל אם אתה תאגיד טוב, אתה מראה קבלות שאתה טוב ורשות המים מאשרת את זה,

דוד אמסלם: אני אגיד לך בנושא הזה.

דוד אמסלם: רוב התאגידים בארץ הם תאגידים מצוינים, בהיבט של החזקה שלהם.

דוד אמסלם: רק הטענה הייתה, הם לא באו מהזווית הזאת, הם באו מהזווית, אתם יקרים, התחילו לעשות פרופגנדה שהיא לא קשורה לעניין.

דוד אמסלם: גם אם עכשיו תעשה את כולם תאגיד אחד, נגיד תחליט עכשיו אין דברים כאלה, תעשה תאגיד אחד ארצי, זה לא ישפיע על תעריף המים בכלל.

דוד אמסלם: תראה בסופו של דבר מה קרה, הייתה לך פה מחלקת מים שטיפלה, אז היא עברה לשם, אז הוסיפו עוד בנאדם, אז בסדר, נו.

דוד אמסלם: זה הסיפור של המדינה.

דוד אמסלם: להיפך, לדעתי זה ייעל את משק המים ברמת הסדר.

דוד אמסלם: לכן מה שאתה אומר זה לא קשור, ברגע שיש היום גם בעיה בתאגיד הרגולטור מתערב בו, ישר.

דוד אמסלם: זה לא הסיפור.

<מנחם עוז: כן אבל כשהמים היו ברשות הם היו 6 שקלים, עכשיו הם בתאגיד עולה 12 שקלים מינימום, כפול.

<מנחם עוז: זה שערורייתי.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מנחם, אתה יודע מה קרה.

דוד אמסלם: אני אספר לך ובזה נגמור את העניין.

דוד אמסלם: גם זה, אתה יודע לפעמים אנשים לא נותנים לעובדות לבלבל אותם והציבור לא מודע למה שקרה פה.

דוד אמסלם: מדינת ישראל עד לפני 8 שנים, 7 שנים בערך הייתה מדינה שבעצם כל בוקר הייתה מתפללת לקב"ה שיוריד גשם.

דוד אמסלם: חוני המעגל.

דוד אמסלם: ומדינת ישראל הייתה מוכרת את המים האלה במחיר מופרז.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה הגזמת 6 שקלים.

דוד אמסלם: המים נמכרו גם ב-4 שקלים, 3.5 שקלים.

דוד אמסלם: ולחקלאות, אני אספר לך גם לערים להשקיה פה היית משלם 1.80 שקלים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שאף אחד לא השקיע בזה כלום, המחיר מה היה?

דוד אמסלם: קידוח, שאיבה, וזה המחיר.

דוד אמסלם: מה שקרה, המדינה בעצם באה ולקחה אחריות על נושא המים בגלל שאם היא לא הייתה עושה את זה היום לא היה לנו מים בברזים.

דוד אמסלם: היום יש שישה מתקני התפלה, המדינה מתפילה למעלה מ-600 מיליון קוב בשנה, כדי לסבר את האוזן.

<אלי ברדה: ברשותך, למה האזרח שצורך מים בבית שלו צריך לממן בשם הממשלה את מתקן ההתפלה?

<אלי ברדה: אתה אומר שעשירים כמו קורח.

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: מה שקורה זה שהיום 60% מהמים שמגיע לנו בברז זה מים מותפלים.

דוד אמסלם: מה עשתה המדינה?

דוד אמסלם: היא בעצם הקימה שישה מתקנים.

דוד אמסלם: היום חמישה עובדים, השישי עוד נכנס לפעולה.

דוד אמסלם: היום העלות ביציאה מהמפעל היא בין 2.30 ל-2.90.

דוד אמסלם: זה העלות של להפיק היום קוב.

דוד אמסלם: היום בייצור.

דוד אמסלם: עם כל האנרגיה, עם הכל, אתה משלם בבית גם את הטיפול של הביוב.

דוד אמסלם: תזכור, זו גם אגרת ביוב בפנים, שהיא גם לבד כמעט 3 שקלים.

דוד אמסלם: אז בסופו של דבר במשק הזה אין רווחים.

דוד אמסלם: המדינה עשתה את זה משק סגור, אמרה חבר'ה, זה העלות האמיתית של המים.

דוד אמסלם: לכן זה לא דומה, אז המדינה מכרה מים של גשם וגם היא הגבילה אותך ובאיזה שהוא שלב מסוים היה לנו גם בצורת, אמרו אסור להשקות, מכוניות אסור לשטוף, תתקלחו ביחד, רפול, הכל.

דוד אמסלם: היום אין את זה ברוך השם ואני אומר לך שיש מדינות שבאות לכאן אלינו ללמוד.

דוד אמסלם: באו אלי מדרום אפריקה לפני שבועיים משלחת, כדי שאני אחבר אותם עם נושא ההתפלה.

דוד אמסלם: אז תבינו, סוגיית המים היום היא כבר משבר עולמי, מדינת ישראל זו מדינה ש, בדרך כלל זה לא מתאים לנו.

דוד אמסלם: מה שעולה כסף אנחנו לא אוהבים להיכנס לשם, כמו הזבל.

דוד אמסלם: אנחנו לא אוהבים לבזבז איפה שאנחנו לא רואים מיידי משהו.

דוד אמסלם: אבל פה במקרה הזה בגלל, הייתה החלטה לדעתי אחת הדרמטיות שהיו במדינת ישראל, הנכונות, והיום אין לנו בעיה עם המים.

דוד אמסלם: שימו לב, אתם לא רואים את הילדה מתייבשת בפרסומות, נגמר.

דוד אמסלם: בגלל שכשהם המשיכו, תזכור תמיד, המחיר של המים כבר הגיע ל-14 שקלים.

דוד אמסלם: אתם זוכרים, לפני מתקני ההתפלה.

דוד אמסלם: ואנחנו שילמנו את זה בכיף.

דוד אמסלם: אף אחד לא פתח את הפה, למה?

דוד אמסלם: שכנעו אותנו שאין מים.

דוד אמסלם: אמרתי להם יום אחד 'תורידו כבר את הפרסומת למה יש לנו מספיק מים' מדינת ישראל מספקת היום גם לירדנים מים, בהסכמים.

<מנחם עוז: האקוויפרים התמלאו.

דוד אמסלם: אני אומר, בגדול היום אין לנו בעיית מים.

דוד אמסלם: ברגע שאתה מביא את זה לנושא הכלכלי, כל מוצר, אתה לא יכול להחזיק אותו בערך לא כלכלי לאורך זמן.

דוד אמסלם: אתה יכול לסבסד את המים האלה לתקופה מסוימת, עד שבסוף אתה אומר 'תשמע, יש לזה ערך כלכלי' אם הוא עולה שני שקלים, הבנאדם ישלם שני שקלים.

דוד אמסלם: ואז אתה יוצא מהמשחק.

דוד אמסלם: ערך המים היום מאזן את עצמו ואני חושב שבסך הכל, אחרי שאנחנו מורידים, למה הורדנו את זה?

דוד אמסלם: אני אספר לכם ממה זה נבע.

דוד אמסלם: אני רוצה שתבינו למה בעצם הורדנו את המים ב-14.5% סתם?

דוד אמסלם: אני אספר לך מה קרה.

דוד אמסלם: אני כשנכנסתי לא הבנתי, יש ערים שיש להן בארות של עצמן.

דוד אמסלם: לא ידעתי את זה.

דוד אמסלם: קחו למשל רעננה, כפר סבא, הן שואבות מים ומוכרות.

דוד אמסלם: המדינה באה בזמנו ואמרה להם "תשמעו, המים האלה זה מים שלי.

דוד אמסלם: אתם תשלמו לי היטל הפקה", והם שילמו למדינה.

דוד אמסלם: בסך הכל זה היה 350 מיליון שקל.

דוד אמסלם: מה עשתה המדינה?

דוד אמסלם: לקחה את הכסף, קנתה בזה ופלים, מטוסים, מה שאתם לא רוצים, רק לא מים.

דוד אמסלם: כשאני עליתי על זה כשנכנסתי לכנסת, מיד, אחרי חודש וחצי הבנתי את הסיפור, קראתי להם אמרתי "חבר'ה למה לקחתם 350?' ואז התחיל המשא ומתן שלי איתם והחזרנו אותם וזה הסיפור של 14.5 אחוז.

דוד אמסלם: זה הכסף.

דוד אמסלם: אם לא היינו מחזירים את ההיטל חזרה למשק המים לא היינו יכולים להוריד את המחיר.

דוד אמסלם: זה כל הסיפור בסיפור של המים.

דוד אמסלם: אם אני מסכם את הכל, הסיפור של המים לדעתי במדינת ישראל הוא בערכים האמיתיים, אם אני מנקה את הביוב, אז זה בסביבות 4.5%.

דוד אמסלם: תזכור, הוא יוצא מהמפעל כמעט 3%, 1.5 שקל לוקח כמעט רק אנרגיה להביא אותו, תחשוב כמה עולה להביא.

<אלי ברדה: זה באחוזים או בשקלים?

דוד אמסלם: בשקלים.

דוד אמסלם: תחשוב קצת כמה עולה, נניח בירושלים אתה מקבל מהמעיינות של ראש העין.

דוד אמסלם: תחשוב כמה אנרגיה אתה צריך להעלות אותו ב-700 מטר גובה, באיזה לחצים, איזה אנרגיה וכמה תחנות בדרך אתה צריך כדי להעלות אותו לירושלים.

דוד אמסלם: לכן אני אומר לסיכומו של עניין, משק המים היום לדעתי נמצא בהתייעלות מצויינת.

דוד אמסלם: בסך הכל המחיר האמיתי האפקטיבי הוא בסביבות ה-4.5 שקלים לקוב מים, בבית, בממוצע.

דוד אמסלם: ואני חושב שזה מחיר נכון וטוב.

דוד אמסלם: דודי ברשותך, אני מחזיר אותך לעניין המצ'ינג.

דוד אמסלם: תראה, לבוא ולהגיד שהמדינה, לא יהיה מצ'ינג בכלל, נשמע לי לדעתי - - -

דוד אמסלם: רווחה וחינוך.

<אלי בקסיס: אני מדבר במיוחד רווחה, זה נשמע לי הזוי.

<אלי בקסיס: כי למה?

<אלי בקסיס: אני תיכף אתייחס, מדובר על עשרות מיליארדים שהאוצר, איך אומרים, אין את הכסף הזה.

<אלי בקסיס: אבל אם לא ילך בדרך הזאת מה שאני מבקש בכל אופן אפילו להעלות את זה נושא לדיון, לא ייתכן שעיר כמו מגדל העמק תשלם מצ'ינג כמו רעננה או כפר סבא.

<אלי בקסיס: לא יכול להיות מבחינה סוציו אקונומית שאני אשלם 25% ובכפר סבא גם ישלמו 25%.

<אלי בקסיס: לפחות זה, זה המינימום.

דוד אמסלם: זה הדיפרנציאלי.

<אלי בקסיס: נכון, זה הדיפרנציאלי.

<אלי בקסיס: לפחות זה - - -

דוד אמסלם: אם התחלת את הדיון, אני אגיד לך משהו.

דוד אמסלם: קודם כל כדי להגיע למשהו אז א.

דוד אמסלם: אתה מתחיל - - -

<אלי בקסיס: אה, אתה סוחר.

דוד אמסלם: דבר שני אמיתי, אני לא חושב שאין בעיה, אף אחד לא מבקש שהשנה הבאה זה יהיה אבל גודל ה-- - הוא לדעתי כמה מיליארדים ואפשר לפרוש אותו למשך שנים.

דוד אמסלם: אפשר לפתור את הבעיה בעשר שנים, 15 שנים, אבל אנחנו רוצים לראות כיוון.

דוד אמסלם: גם תשים לב מה קרה.

דוד אמסלם: כשבעצם, אתם עליתם לסוציו 5, ישר הורידו לכם את הכל.

דוד אמסלם: אבל כשאתם יורדים לסוציו 4, אומרים לכם בהדרגה.

<אלי בקסיס: כן אבל תשמע, כל שר שהיה פה מבחינת הרווחה, מהליכוד לא מהליכוד, לא משנה.

<אלי בקסיס: תמיד כולם תומכים בזה.

<אלי בקסיס: אבל תכלס אין כלום.

<אלי בקסיס: תכלס אני משלם 25% מצ'ינג היום מהתקציב שלנו.

<אלי ברדה: היינו בפגישה אצל חיים?

<אלי בקסיס: גם אצל חיים כץ, גם אצל כחלון כשהיה שר הרווחה, כולם.

<אלי ברדה: ביטון ביבס, אני ושדרות.

<אלי ברדה: היינו ארבע

<אלי ברדה: תנו בפגישה אצל חיים כץ בנושא המצ'ינג.

<אלי ברדה: הוא אמר "אני מתמודד עכשיו עם הנכים, מאיפה אני אביא כסף גם למצ'ינג".

דוד אמסלם: אני אסביר לך מה ההבדל.

דוד אמסלם: א.

דוד אמסלם: אתה צודק, אני יושב ראש ועדת הפנים, לא בממשלה.

דוד אמסלם: אני עושה דיונים עם הפקידים.

דוד אמסלם: עם הפקידות ואתכם ביחד.

דוד אמסלם: אני חושב, אני מאמין בזה, אם אני לא מאמין אני לא מעלה דיון כזה.

דוד אמסלם: אני מאמין שברמה הערכית המוסרית, מדינת ישראל לוקחת אחריות על נושא חינוך ורווחה, זה שלה.

דוד אמסלם: אתה יודע, איך אני תמיד אומר, יש מצוות שלי, לא רוצה שתהיה שותף איתי.

דוד אמסלם: אני חושב שזו אמירה של המדינה.

דוד אמסלם: אם המדינה חושבת שתל אביב צריכה לשלם קצת, אין לי בעיה עם זה.

דוד אמסלם: אבל אני אומר בגדול, אני מתכוון לעשות דיון כזה, להעלות אותו לשיח הציבורי, אני לא מקבל את ההחלטות.

דוד אמסלם: האוצר, אחרי זה נבין את היקף הבעיה ואנחנו נייצר להם פתרונות.

דוד אמסלם: דרך אגב, רוב הדברים האלה מתחילים מדיונים כאלה.

דוד אמסלם: כשאתה בא עם השר ואומר לו 'תשמע אדוני', זה לא בעיה של השר בכלל.

דוד אמסלם: מה הוא יגיד לך, "אני אקח מהנכים אני אעביר את זה לפה?" זה בעיה של מדיניות כללית של הממשלה.

דוד אמסלם: בכלל, צריך להכניס את האוצר לאירוע הזה ואני מקווה ש, בואו נתחיל.

דוד אמסלם: אם לא, לא יהיה כלום.

דוד אמסלם: אלי, הייתי רוצה לתת את זכות ה דיבור גם לשרן כמה מילים.

דוד אמסלם: בבקשה שרן.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: קודם כל בוקר טוב לכולם, תענוג גדול בשבילי להגיע לפה.

שרן השכל: נכון שבדרך כלל חברי כנסת לא תמיד מצטרפים לסיורים למרות שהם אמורים להצטרף, והיו כמה סיבות שהיה לי חשוב גם לבוא ולהצטרף לסיור הזה.

שרן השכל: הסיבה הראשונה היא כמו שראיתם, דודי מגיע לא רק כיו"ר ועדת הפנים, דודי מגיע גם עם הרבה מאוד נסיון מוניציפלי שאותו קשה מאוד לקרוא בספרים ובכל פעם שאני מצטרפת לסיור יחד עם דודי אני מעשירה גם את הידע ובעצם את ההבנה שלי לגבי סוגיות מאוד מאוד חשובות ומהותיות שנוגעות לחיים של כל האזרחים במדינה בתחום המוניציפלי.

שרן השכל: הסיבה השניה היא באמת מגדל העמק, ראש העיר אלי ברדה שבאמת גם ממה שהראית לנו וגם מידע קודם אתם מתמודדים עם הרבה מאוד סוגיות ואתגרים שייחודיים ספציפית אליכם שהם לא פשוטים, וכמו שדודי אמר יותר קשה לעשות את זה במועצות או בעיריות שהן יותר קטנות.

שרן השכל: מהנתונים שגם הצגתם לנו במצגת, אני באמת נפעמת לראות איזו עבודה נהדרת אתם עושים, שבאמת מהווה מודל לדוגמה אני חושבת גם לרשויות אחרות שצריכות לבוא וללמוד, ואני באמת חושבת שזה מתוך מה שנאמר, שאמרת שחינוך מתחיל הכל והחלטת לקחת את זה לידיים שלך ולהוביל את התחום הזה.

שרן השכל: אז יישר כח, אני פה גם כדי לומר שאני פועלת בשיתוף פעולה דודי, כל דבר שצריך כמובן שאני גם פה ולך ראש העיר, אני פה לרשות

שרן השכל: כם גם כן בכל בעיה ובכל סוגיה.

שרן השכל: תודה רבה לכם.

<אלי ברדה: לפני שאתה סוגר את הישיבה אני רוצה כמה מילים.

<אלי ברדה: רבותי, אני רוצה לעדכן לפרוטוקול שבסך הכל הנסיון שאנחנו מביאים הוא גדול, גם בתפקידים שלי, אני יושב ראש מועצת הרשות לפיתוח הגליל וגם יו"ר האסיפה הכללית של מרכז השלטון המקומי ובסך הכל העשייה הזאת ובכנסת שא נחנו שומעים ונפגשים, ובמקומות האלה, בסופו של דבר אנחנו מעשירים אחד את השני בידע הרב שיש לנו.

<אלי ברדה: נגעתם בתאגיד והקדשנו פרק, אי אפשר לדבר פה על התאגיד ושהאורחים לא ישמעו כמה מסרים חשובים בהקשר של מים.

<אלי ברדה: שאתה נדמה לי שמעת לא מזמן.

<אלי ברדה: לכן אם ישאלו אתכם איך היה במגדל העמק, אני מדבר אל האורחים, תגידו דבש.

<אלי ברדה: דבש זה במובן של ראשי התיבות "די במה שיש".

<אלי ברדה: אנחנו חברים, מסתפקים מצד אחד במה שיש ומודים עליו ומצד שני שואפים ליותר ממה שיש כי זה לגיטימי וזה בסדר.

<אלי ברדה: ואז מי שעושה את זה הוא חכם, למה הוא חכם?

<אלי ברדה: כי הוא יודע להסתכל על חצי הכוס המלאה.

<אלי ברדה: וראשי תיבות של חצי כוס מלאה זה אותיות חכ"ם.

<אלי ברדה: לכן מי שיודע להסתכל על חצי הכוס המלאה מוצא בתוכה דבש.

<אלי ברדה: הוא מרוצה מהחיים שלו, הוא יודע להודות על מה שיש לו, הוא שואף ליותר ממה שיש לו, הכל טוב הכל לגיטימי, אז תזכרו דבש וחכם.

<אלי ברדה: תהיו תמיד חכמים, תמיד יהיה לכם דבש.

<אלי ברדה: דבר אחרון לך אני רוצה לומר אדוני היושב ראש, גם שני מושגים: אחד הוא מושג של מגדל השן והשני של חכמת ההמונים.

<אלי ברדה: אנחנו אומרים לפרופסורים באוניברסיטה וגם לשרים וגם לח"כים, צאו ממגדל השן שלכם, תרדו אל השטח שם תמצאו את חכמת ההמונים.

<אלי ברדה: תשמעו אנשים מה הם אומרים מבחינת "מכל מלמדיי השכלתי" ומפה אתה תופס מישהו שזרק הערה נכונה והפיל לך אסימון על טיפ שלא ידעת בכלל ולא חשבת, ומישהו אחר אתה שומע משהו ואתה לבד אמרת "הזהרו מבני עניים כי מהם תצא תורה" לא שיצא מהם רבנים, יצא מהם אנשים בעלי השפעה או בעלי מעמד או בעלי כאלה, שאחר כך תצטער שזילזלת בהם, במובן "תיזהרו מהם" לכן פה אנחנו אומרים, זה שבאת, ירדתם מהכנסת, מירושלים, זו ירידה, זה שירדתם לשטח ונפגשתם פה עם אנשים ושמעת כי גם מבחינת הפגישה הזאת עשינו איזו שהיא הכנה וכל אחד העלה נקודות שהוא רצה להעלות וזו הזדמנות גם טובה לראות את הדינמיקה, לפעמים זה לא צד אחד של העניין יש לזה השפעה, פתאום האוצר מביא את ה- - -שלו וזה מביא את זה, ובסוף זה מקבל החלטה.

<אלי ברדה: לכן הירידה ממגדל השן של האוניברסיטה, של הכנסת, אל השטח ולהפגש אל ההמונים ולשאוב מהם את חכמת ההמונים, היא מאוד משמעותית ואני אומר לך יישר כח על כל הפעילות שאתה עושה.

<אלי ברדה: תודה אחי.

דוד אמסלם: בכיף.

<אלי ברדה: אנחנו בשלב הזה רוצים להעניק לך מזכרת קטנה.

<אלי ברדה: המזכרות שלנו הן תמיד צנועות והן תמיד בעלות שרידות גבוהה.

<אלי ברדה: תודה רבה.