ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 219, 2017-07-03 10:00

היום בנושא: ידוע כי משפחות עולים רבות זכאיות לדיור ציבורי, אך רבות מהן כלל לא פונות לבקש את הזכות שלהן.

היום בנושא: גם ועדת אלאלוף קבעה כי צריך לייעל את ההליכים במטרה לאפשר מיצוי זכויות זכאים.

היום בנושא: במהלך הדיון היום נבחן איך לפעול כדי לשפר את מיצוי הזכויות של הזכאים בקרב העולים.

היום בנושא: אני מבקש, קודם כל, לפנות לחברת הכנסת קסניה סבטלובה שיזמה את הדיון.

היום בנושא: בבקשה.

קסניה סבטלובה: אני מודה לך מאוד, כבוד היושב-ראש.

קסניה סבטלובה: שלום לכל הנוכחים ולכל המשתתפים ולכל מי שהגיע, ולך כמובן על הטיפול הזריז בפנייה שלי שכן אנחנו לא יכולים לדחות אפילו ביום אחד את הדיון בנושא כל כך חשוב כמו מיצוי זכויות על ידי האוכלוסיות הכי מוחלשות, הכי נזקקות, אלה שהכי צריכות את העזרה של המדינה.

קסניה סבטלובה: בשבוע שעבר התפרסם מקרה מזעזע של משפחה בתל אביב.

קסניה סבטלובה: משפחה של עולים מחר בעמים, שכיוון שלא ידעה שעליה לפנות לקבלת הבטחת הכנסה שהיא זכאית לה – זו משפחה קשת יום, מרובת ילדים – אי לכך, לאחר ששמעו שהם עומדים בקריטריונים לקבלת דיור ציבורי, כיוון שלא פנו לקבלת הבטחת הכנסה כי במועד הנקוב הם לא ידעו שעליהם לפנות, אז כך הסתבר שגם לדיור הציבורי הם לא זכאים.

קסניה סבטלובה: לא קיבלת אחד – לא תקבל את השני.

קסניה סבטלובה: לא ידעת בגלל שאתה לא דובר את השפה, בגלל שאתה לא יודע את הזכויות שלך.

קסניה סבטלובה: הנושא של מיצוי זכויות הוא משמעותי מאוד בכל מערכת של מדינה מודרנית כלשהי, לא רק במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים שקיימים מרכזים, חלקם מסחריים, שמציעים את העזרה שלהם למיצוי הזכויות שלהם, לאנשים שידם אינה משגת לשלם איזשהו סכום, מול ביטוח לאומי, למשל.

קסניה סבטלובה: יש גם מרכזים וארגונים חברתיים, כמו למשל ארגון "ידיד" שעוזר מאוד מאוד גם לאוכלוסייה של העולים, אבל אין היריעה מספיקה לכלל הציבור שזקוק לשירותים שלהם.

קסניה סבטלובה: ככה קורה שהציבור הכי מוחלש, הקשישים במיוחד, העולים החדשים שרק הגיעו ארצה, דוברי הרוסית, דוברי האמהרית, דוברי שפות אחרות, בני מנשה גם בקרבם הסוגיה משמעותי ביותר, נופלים קורבן למערכת שיודעת שהיא יכולה לתת להם אבל כיוון שהם לא פנו, לא היו מודעים לכך, הם לא מקבלים.

קסניה סבטלובה: אני מציעה, כבוד היושב-ראש, שאנחנו נערוך דיון מעמיק בסוגיה הזאת.

קסניה סבטלובה: נצא מפה עם החלטה והמלצה קונקרטית למשרדי הממשלה שהתפקיד שלהם הוא לא רק לתת למי שמגיע אליהם את הזכות שלו שמגיעה לו אלא גם ליידע אותו, לעדכן אותו ולדאוג לכך שהזכות הזאת תמוצה.

אברהם נגוסה: תודה, תודה.

אברהם נגוסה: בשבוע שעבר קיימנו דיון בנושא קליטת עולים מהודו וכך גם אנחנו הבנו ולמדנו שיש בעיה של מיצוי זכויות בהיעדר מידע, באי הבנה של העולים החדשים וכך גם בשבוע שעבר דנו בעולי ברזיל שגם להם יש בעיה כזו.

אברהם נגוסה: אני חושב שהדבר הראשון שאנחנו כמדינה קולטת, שהמשרדים הרלוונטיים בקליטת העלייה, צריכים לדאוג שהעולה יידע את הזכויות שלו.

אברהם נגוסה: האם הוא קיבל את הזכויות שלו.

אברהם נגוסה: האם אנחנו הבהרנו לו את הזכויות שלו ואני אומר גם את החובות שלו.

אברהם נגוסה: את הזכויות והחובות שלו.

אברהם נגוסה: האם הוא הבין את זה.

אברהם נגוסה: האם המידע הגיע אליו בשפה שהוא מבין.

אברהם נגוסה: אלה דברים שאנחנו צריכים למצות היום בדיון.

אברהם נגוסה: שוב אני מודה לחברת הכנסת שיזמה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לד"ר אברהם שרנופולסקי, "חזית הכבוד".

אברהם נגוסה: בבקשה.

<אברהם שרנופולסקי: תודה רבה.

<אברהם שרנופולסקי: שלום לכולם.

<אברהם שרנופולסקי: כמובן שיש עולים שהם לא יודעים את זכויותיהם.

<אברהם שרנופולסקי: אבל לדעתנו, הבעיה העיקרית היא לא זכויות אלא כיצד לנצל את הזכויות האלה.

<אברהם שרנופולסקי: למשל, הדיור הציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: יש אנשים שיודעים את הזכויות שלהם, זכאים לקבלת דיור ציבורי והם ברשימה של הזכאים לקבלת דיור ציבורי, אבל לא קיימת מדיניות בנושא של דיור ציבורי: לא בונים, לא עוזרים לאנשים האלה בשכר דירה וכולי.

<אברהם שרנופולסקי: יש המון אנשים שיודעים את הזכויות שלהם אבל הם לא יודעים מה לעשות עם הזכויות האלה, איך לנצל את הזכויות האלה.

<אברהם שרנופולסקי: זאת הבעיה.

<אברהם שרנופולסקי: העובדה שגם היום בישיבה לא יושבים פה חברי כנסת זה גם מראה איך מתייחסים לנושא כזה.

אברהם נגוסה: אני צריך להגן על חברי חברי הכנסת.

אברהם נגוסה: היום זה יום שני ובדרך כלל יש הרבה ועדות בו זמנית ולכן הם קופצים מוועדה לוועדה ויגיעו לכאן בהמשך.

אברהם נגוסה: גם כל חבר כנסת, במיוחד חבר בוועדה מסוימת, הוא קורא את הפרוטוקול.

אברהם נגוסה: גם אני חבר בוועדה אחרת, הייתי שם כמה דקות ובאתי.

אברהם נגוסה: יש עוד דיון שמתקיים ולא יכולתי להיות שם.

קסניה סבטלובה: בכל זאת, היינו מצפים שיהיו קצת יותר ח"כים - - -

אברהם נגוסה: אני מקווה שבהמשך יבואו.

אברהם נגוסה: אבל אני מבטיח לכם שכל חבר כנסת שהוא חבר בוועדה הזו, הוא מקבל את הפרוטוקול והוא קורא ורואה ומסכים למסקנות שנעביר פה, להחלטות.

אברהם נגוסה: בבקשה תמשיך.

אברהם נגוסה: סיימת?

<אברהם שרנופולסקי: כן.

<אברהם שרנופולסקי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: יש לי שאלה אליך.

אברהם נגוסה: אמרת שהבעיה היא לא מידע, זה לא שאנחנו לא יודעים, שהעולים לא יודעים אלא הבעיה היא איך להשתמש בזה.

אברהם נגוסה: מה אתה חושב שצריך לעשות?

אברהם נגוסה: יש לך הצעה?

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לשמוע.

<אברהם שרנופולסקי: כמובן.

<אברהם שרנופולסקי: הגשנו הצעה שלנו לגבי דיור ציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: קודם כל, המדינה, הכנסת, צריכים לקבל חוק לגבי מדיניות בנושא דיור ציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: לא קיימת מדיניות כזאת.

<אברהם שרנופולסקי: לא בונים וגם לא מתכוונים לבנות.

<אברהם שרנופולסקי: זאת הבעיה.

<אברהם שרנופולסקי: לא עוזרים - - - לא קיימת אפשרות להגדיל את הסיוע בשכר דירה.

<אברהם שרנופולסקי: אנשים בודדים ברשימת הזכאים במשרד העלייה והקליטה שהם כמעט 20 שנה תור לקבלת דיור ציבורי, הם משלמים שכר דירה 3,000 ומעלה.

אברהם נגוסה: אני מבין.

אברהם נגוסה: את השאלה אני זורק לא רק לך אלא לכל מי שמשתתף פה.

אברהם נגוסה: אתה הולך על עניין הבנייה, אני חושב שפה צריך להתמקד במה שיש.

אברהם נגוסה: במה שיש, איך העולים צריכים למצות את הזכויות שלהם.

אברהם נגוסה: אני מבין אותך שאין מספיק בנייה ודברים כאלה.

אברהם נגוסה: נגיד שעולה חדש, אמרת שהוא יודע שמגיע לו 5,000 שקל לחודש – אני נותן דוגמה – אתה טוען שהוא יודע על הזכות שלו אבל הוא לא יודע איך להשתמש בזה.

אברהם נגוסה: אני שאול פה איך אנחנו יוצאים מהדיון ואיך אנחנו עוזרים לו שהוא ישתמש בזה, שהוא ינצל את הזכות שלו.

אברהם נגוסה: בוא נדון במה שיש.

<אברהם שרנופולסקי: כשאני מדבר על ידע כיצד לנצל זכויות, אני לא מדבר על כל מיני זכויות שיש להם.

<אברהם שרנופולסקי: הבאתי דוגמה של הדיור הציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: יש בארגון שלנו סניפים בכל רחבי הארץ, יותר מ-30 סניפים בכל רחבי הארץ.

<אברהם שרנופולסקי: כל שנה אנחנו מעבירים לסניפים שלנו מידע, עורכים כנסים, מסבירים את הזכויות שלהם.

<אברהם שרנופולסקי: זאת אומרת, רוב האנשים יודעים, אבל הם תמיד שואלים: בסדר, אנחנו יודעים את זה, אבל כיצד לקבל דיור ציבורי?

קסניה סבטלובה: אם תרשה לי, אברהם, יש לי הערה קטנה.

קסניה סבטלובה: זה טוב, העבודה שאתם עושים היא משובחת ואנחנו מעריכים את "חזית הכבוד" וארגונים חברתיים אחרים שפועלים בתחום הזה מאוד-מאוד.

קסניה סבטלובה: הם ממלאים את החלל, את הווקום, שמשאירה המדינה שלא עושה את הדברים האלה.

קסניה סבטלובה: לצערנו הרב, לא כל העולים ולא כל הנזקקים במדינת ישראל מחוברים לארגונים כמו שלכם.

קסניה סבטלובה: ויש כאלה שיושבים בבית לבד בחושך ולא יודעים לאן לפנות.

קסניה סבטלובה: אני מכירה אישית אנשים כאלה שלגמרי במקרה עברתי ברחוב והם פנו אלי ואמרו: אנחנו לא יודעים.

קסניה סבטלובה: אז אמרתי להם לאן לפנות, נתתי להם את המספר של לשכתי וכולי.

קסניה סבטלובה: אבל כמו שהמשפחה שתוארה בכתבה בעיתון "הארץ", משפחה מרובת ילדים שפשוט לא ידעו שהם עומדים בקריטריונים לקבלת הבטחת הכנסה.

קסניה סבטלובה: מישהו צריך להיות אחראי בין אם זה העובד הסוציאלי – יש לי הערכה עצומה לעובדים סוציאליים ואני יודעת שחסרים עובדים סוציאליים וגם ככה הם לא - - - אבל צריכים להיות, כמו בהצעת חוק שהגשתי לא מכבר, מרכזי זכויות שיוזמים את הפניות לאנשים.

קסניה סבטלובה: הם לא יושבים ומחכים שיתקשרו אליהם ושם יש דוברי רוסית או שאין דוברי רוסית, יש דוברי אמהרית או שאין דוברי אמהרית.

קסניה סבטלובה: הם צריכים ליזום את הפניות למשפחות שהם יודעים שהן במעמד סוציו אקונומי נמוך ושיכול להיות שהן נמצאות במצוקה.

קסניה סבטלובה: מה עוד אפשר לעשות בכלים שכבר זמינים לנו.

אברהם נגוסה: תודה.

<אלכסנדר ברמן: קסניה (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: זה אלכסנדר ברמן מ"חזית הכבוד".

קסניה סבטלובה: אני אתרגם את דבריו.

<אלכסנדר ברמן: תודה רבה.

<אלכסנדר ברמן: סליחה שאני מדבר רוסית.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: ב-2011, כאשר התקיימו ההפגנות ההמוניות נגד יוקר המחיה - -

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: - - הקימו אז את ועדת טרכטנברג שהייתה אמורה לתת המלצות לפתרון משבר הדיור ויוקר המחיה.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: כאשר נתנו המלצות, אז הממשלה ניסתה לעטוף את זה במעטה סודיות ל-15 שנה, להסתיר את המסקנות של הוועדה הזאת.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: אבל בכל זאת פרסמו אחרי זה את המסקנות.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: הדבר העקרוני שנכתב שם ואולי הכי חשוב הוא שהממשלה לא השתמשה, לא מיצתה את האפשריות שלה בתחום של הבנייה של הדיור הציבורי.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: אנחנו עוסקים בכך ב-12 השנים האחרונות.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: ב-2009 קיימנו פגישה עם ראש הממשלה בנימין נתניהו והוא הבטיח לנו בשנים הקרובות לפתור את המצוקה.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: בתור של משרד העלייה והקליטה לדיור ציבורי יש כ-27,000 עולים - -

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: - - בעוד שבמשרד השיכון, כידוע לנו, יש עשירית מהכמות הזאת, יש 2,700-2,500.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: אנחנו מגיעים למסקנה מאוד בעייתית, אפילו טרגית, אנחנו מבינים מכל המחקרים שהממשלה שלנו מעוניינת בכך שעשרות אלפי עולים קשישים ימשיכו להתגורר בשכירות וימשיכו לשלם על השכירות.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: כי כאשר עשרות אלפי עולים ממשיכים להתגורר בדירות בשכירות ולשלם את השכירות הגבוהה, זה כמובן מעלה את הרמה של מחירי הדיור.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: שוק השכירות מכניס לאוצר כ-25 מיליארד שקלים מדי שנה.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: ב-2003 התקבלה החלטה על ידי הממשלה להקפיא את הבנייה של הדיור הציבורי ל-10 שנים.

קסניה סבטלובה: ניסו אפילו ל-15 שנה, אבל בסוף החליטו על 10 שנים.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: הוציאו למכירה בשוק הפרטי כ-100 אלף יחידות של הדיור הציבורי.

<אלכסנדר ברמן: (אומר דברים בשפה הרוסית).

קסניה סבטלובה: כדי להרוות את הצורך של התור הזה, של ה-27,000 איש, משרד העלייה והקליטה היה יכול לבזבז 7 מיליארד שקלים ולספק את הצרכים של התור.

קסניה סבטלובה: במקום זה, במהלך 20 השנים האחרונות הוצאו כ-40,000 שקלם בסך הכול לבעלי הדירות.

<אלכסנדר ברמן: 40 מיליארד.

קסניה סבטלובה: 40 מיליארד כמובן.

קסניה סבטלובה: כ-40 מיליארד שקלים לצרכים של בעלי הדירות ומקבצי הדיור.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אסתר בלום, בבקשה.

אברהם נגוסה: מארגון "קעליתה".

<אסתר בלום: תודה רבה על היוזמה של הפגישה.

<אסתר בלום: בעניין של הנושא של הדיור הציבורי – אנחנו מתייחסים לעולים מצרפת – לא יודעים שזה קיים.

<אסתר בלום: אף אחד לא יודע שיש דיור ציבורי בישראל.

<אסתר בלום: עולה חדש מצרפת לא יודע.

קסניה סבטלובה: כי - - -

<אסתר בלום: אם הוא נכנס לקריטריונים, את מתכוונת.

<אסתר בלום: בכלל לא נשמע דבר כזה.

<אסתר בלום: זאת אומרת, הוא רחוק מלחשוב.

<אסתר בלום: אם אנחנו מדברים על אנשים שיש להם את הזכאות לעניין.

<אסתר בלום: הנושא של אי מיצוי זכויות נובע, הזכרת כבוד היושב-ראש, מספר סיבות: קושי בשפה.

<אסתר בלום: הקושי של הבנת הנהלים והחוקים החדשים של מדינת ישראל וגם האופן שבו הוא תופס את השירותים לעומת השירותים שהוא קיבל במדינת המוצא.

<אסתר בלום: צריך להבין שהמפגש עם המציאות והביורוקרטיה גורמים לחלק מהעולים לשיתוק והלם.

<אסתר בלום: אנחנו מדברים על אנשים שמגיעים למשרדים – אולי נשים פה זרקור על הביטוח הלאומי, הייתי שמחה אם היינו יכולים לקיים ישיבה רק בתחום הזה עם הנציגים של הביטוח הלאומי.

<אסתר בלום: יש היום בביטוח הלאומי חוסר תיאום מוחלט בין המחלקות השונות.

<אסתר בלום: אדם יכול להגיע, יש לו חוב למחלקה אחרת הוא מגיע לצורך אחר, הם לא מתואמים פנים-ארגונית והעולה החדש לא יודע מה הוא צריך לעשות.

<אסתר בלום: כמובן שהוא מקבל הודעות בעברית, כמובן שהטפסים שהוא צריך למלא הם בעברית.

<אסתר בלום: כמובן שלא תמיד – אני אגיד את זה בלשון יפה – לא תמיד הפקידים שמקבלים את העולה שלא מבין שום דבר ממה שהוא מספר לו, הוא בעצם מקבל אותו בספר פנים יפות ויש לו בכלל את האפשרות והזמן להסביר, אבל זה לא תפקידם להסביר על הזכויות של אדם שמגיע.

<אסתר בלום: אדם מגיע לביטוח לאומי לא כדי שנסביר לו את הזכויות.

<אסתר בלום: הוא צריך לבוא ולדרוש אותן.

<אסתר בלום: איך הוא יכול לבוא ולדרוש אם הוא לא יודע שזה קיים?

<אסתר בלום: איך הוא יכול לעשות את זה?

<אסתר בלום: ניקח את הדוגמה הידועה של הפנסיונרים שנוסעים לעתים קרובות לראות את המשפחה שלהם שנמצאת בצרפת והם קבעו את מקום מגוריהם פה בארץ.

<אסתר בלום: אבל מה לעשות שהביטוח הלאומי מסתכל ביציאות ובכניסות ופתאום שולל להם זכאות.

<אסתר בלום: הם לא יודעים.

<אסתר בלום: הם לא מודעים לכך.

<אסתר בלום: יש כל מיני אופציות ואפשרויות שאפשר לעשות.

<אסתר בלום: גם הנציגים של המשרדים השונים צריכים להיות כאן, כמובן.

<אסתר בלום: ביטוח לאומי, אני רואה אותו כי זה פוגע בדברים מאוד מהותיים של אנשים.

<אסתר בלום: המפגש שם, רק עצם הגעת אדם נכה לביטוח הלאומי זו סטירה בפנים.

<אסתר בלום: הם מדברים, מדווחים לנו שהמפגש עם הביטוח הלאומי הוא מפגש אכזרי.

<אסתר בלום: אנשים שאומרים: כבר הפשיטו אותי בכל הצורות ואני כבר לא יודע מה לעשות.

<אסתר בלום: והוא גם לא יודע מה הזכויות שלו.

<אסתר בלום: כמובן שזה יהיה שונה אולי ממה שהיה בצרפת וכמובן שזה יהיה שונה מארץ אחרת.

<אסתר בלום: אבל העובדה היא שהוא מגיע והוא לא יודע למה הוא צריך להתכונן והוא לא יודע אילו הוכחות הוא צריך.

<אסתר בלום: הוא לא מבין שום דבר ממה שקורה כאן, זה מאוד עצוב לראות שכל הדברים האלה, על אף הניסיונות הרבים של המשרדים להוציא פרסומים.

<אסתר בלום: צריך להבין שאם נכנסים היום לאתר משרד הביטוח הלאומי שבחלקו הגדול מתורגם, אפילו יועץ משפטי, משפטן, לא יכול להבין מה שכתוב שם.

<אסתר בלום: רק אנשים שהם מאוד בקיאים בתחומים מבינים שאם וכאשר הוא נכנס ויצא – השפה לא ברורה.

<אסתר בלום: זה לא ידידותי.

<אסתר בלום: זה כאילו נעשה בכוונה כדי שהעולה לא ימצה את הזכויות שמגיעות לו.

<אסתר בלום: אנחנו כמובן מדברים על מקרים קשים של פנסיונרים, של אנשים נכים, של אימהות חד-הוריות ולפעמים גם מקרים פחות קשים.

<אסתר בלום: לדוגמה, פגשתי בשבוע שעבר גם רופאת שיניים שנמצאת בארץ, נלחמת במשרד הבריאות כדי לקבל את ההכרה בתואר שלה מצרפת לפי החוק, חותמת בלשכה.

אמרו לה: יש לזה השלכות אין סופיות על החיים של האנשים הפרטיים האלה שנשברים בסופו של יום.

אמרו לה: אנחנו לא מעודדים, כמובן, את אלה שמסתכלים עלינו מבחוץ איך, מה ומה אנחנו צריכים לעשות.

אמרו לה: מה אפשר לעשות?

אמרו לה: אני חושבת שדיון עם הביטוח הלאומי יהיה מאוד חיוני.

אמרו לה: עם המנכ"ל, הוא מאוד פתוח לנושא הזה.

אמרו לה: יש לנו הרבה הצעות קונקרטיות לביטוח הלאומי עצמו.

אברהם נגוסה: יש פה נציגה.

<אסתר בלום: אז נשמח.

<אסתר בלום: אני יכולה לתת עוד פרטים, אם היא תרצה.

<אסתר בלום: כשאנחנו יורדים ברזולוציות, כי כותרות זה יפה, אבל לאנשים כואב.

<אסתר בלום: כשנכנסים ללשכה זה סיפור.

<אסתר בלום: לגבי המידע שניתן על ידי ארגוני העולים.

<אסתר בלום: מזה כמה שנים משרד הקליטה נותן באמצעות התמיכות, תמיכה לארגוני העולים בנושא של מיצוי זכויות.

<אסתר בלום: זה נקרא מרכזי מידע.

<אסתר בלום: לצערנו הרב, השנה הוחלט במשרד הקליטה שלא ניתן לתת מידע בטלפון או באינטרנט.

<אסתר בלום: זה לא ערוץ תקשורתי.

<אסתר בלום: אנשים צריכים להגיע בגפם - - -

קסניה סבטלובה: ממתי זה?

<אסתר בלום: זה מהתמיכות החדשות שפורסמו השנה.

<אסתר בלום: התמיכות של 2017.

אברהם נגוסה: יש אתר של משרד הקליטה, מישהו מונע ממך להיכנס לאתר?

<אסתר בלום: לא.

<אסתר בלום: אני מדברת על התמיכות שניתנות לארגוני עולים.

<אסתר בלום: זאת אומרת, ארגון מפעיל.

<אסתר בלום: הוזכר כאן "ידיד" והוזכרו עמותות של עולים חדשים שבשפה שלהם ובהבנה של - - - נותנים מענה לעולים החדשים בהתאם למנטליות, להבנה של החברה כאן ושל החברה שם.

<אסתר בלום: ארגוני העולים, "ידיד" ויש את כל הארגונים האלה, נותנים מענה לאוכלוסייה ואנחנו גם נותנים מענה לאוכלוסייה שאנחנו מטפלים בה.

<אסתר בלום: זה כבר עשרות שנים שלכל הארגונים האלה יש מרכזי מידע וליווי ומיצוי זכויות.

<אסתר בלום: משרד הקליטה הבין וזה כבר 6 שנים שרצה האפשרות להגיש בקשה לקבל תמיכה.

<אסתר בלום: אם אני מפעילה מרכז מידע, אני יכולה לקבל תמיכה.

<אסתר בלום: אם אני עומדת, כמובן, בעוד שלל קריטריונים, אני יכולה לקבל תמיכה ממשרד הקליטה.

<אסתר בלום: אבל מה, משרד הקליטה החליט השנה לשנות את הקריטריון.

<אסתר בלום: מה זה אומר?

<אסתר בלום: זה אומר שמרכז המידע הוא רק קבלת קהל.

<אסתר בלום: כמובן שאתה צריך להוכיח עבודה, אז אם אתה מוכיח עבודה, אתה מוכיח שיגיעו אליך 40 אנשים או מספר פניות מסוים בשנה, בחודש.

<אסתר בלום: אבל זה אפשרי רק בקבלת קהל.

<אסתר בלום: היום יש לי מענה ב"ווטסאפ" אני יכולה לנהל שיחות עם אנשים ב"וואטסאפ" שעות.

<אסתר בלום: אני יכולה להגיד: "אתה בכפר סבא, אני לא אענה לך, אתה צריך להגיע למשרד שלי"?

<אסתר בלום: זה באמת מאוד חבל.

<אסתר בלום: זו מכה קשה לשירות שארגוני העולים נותנים.

<אסתר בלום: המשרד חייב לחזור בו.

<אסתר בלום: אני רק רוצה גם לציין שמשרדי ממשלה אחרים כמו משרד הכלכלה שהוא לא משרד זניח, הוא מאפשר לתת שירות בערוצים האלה של אינטרנט וטלפון.

<אסתר בלום: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נמשיך עם מרכז השלטון המקומי.

אברהם נגוסה: יש נציג?

<דנה גורדון שושני: כן.

אברהם נגוסה: בבקשה, נציגה.

אברהם נגוסה: גברת לירון כרמלי?

<דנה גורדון שושני: לא.

<דנה גורדון שושני: לירון כרמלי מרמלה.

<רות דיין מדר: לירון בוודאי תשלים את הדברים שלי.

<רות דיין מדר: אני מחזקת את הדברים שנאמרו פה.

<רות דיין מדר: אני חושבת שקיים מחסור עצום בידע לעולים, למרות שאנחנו מדינה שלאורך כל השנים מקיימת עלייה.

<רות דיין מדר: אני לא יודעת אם צריך לעשות קו חם כמו שיש במשרד לשוויון חברתי עבור אזרחים ותיקים שנותן להם מידע און-ליין כל הזמן.

<רות דיין מדר: ניתן לעשות זאת, זו לא בעיה.

<רות דיין מדר: אבל פשוט צריך לעשות וצריך שתהיה חלוקת עבודה של מי נותן מה או איך מרכזים את המידע במקום אחד על מנת שכל עולה שצריך, לא משנה אם זה רופא שצריך עזרה, אם זה אזרח ותיק שצריך עזרה, על מנת שיוכל להיות בקליטה מלאה.

<רות דיין מדר: אנחנו נשמח כשלטון מקומי לסייע בעניין.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: אני לא ממש מרגיש נוח במה שאת אומרת כי מדינת ישראל קיימת 69 שנים, היא קולטת עלייה.

אברהם נגוסה: ואת אומרת לי עכשיו שצריך לעשות.

אברהם נגוסה: אז למה עד עכשיו לא עשינו?

אברהם נגוסה: לא התחלנו לקבל עולים אתמול בבוקר.

אברהם נגוסה: השלטון המקומי הוא זרוע ביצוע של הממשלה.

אברהם נגוסה: הרשות המקומית היא חלק מהרשות המבצעת, בדרך כלל העולים נקלטים אצלם ברשויות המקומיות – אם אתם לא עשיתם עד עכשיו ואת אומרת "עכשיו נעשה", קודם כל, זה מדהים.

אברהם נגוסה: דבר שני, אני רוצה שתציעי מה לעשות.

אברהם נגוסה: מה צריך לעשות להבנתך למיצוי זכויות?

<רות דיין מדר: אני לא המדינה.

<רות דיין מדר: המדינה והמשרד לעלייה וקליטה הוא זה שצריך להגדיר מה הוא רוצה ויש ממשלה - - -

קסניה סבטלובה: סליחה, אבל משרד העלייה והקליטה מטפל בעולים עד 15 שנה בלבד, אני רוצה להזכיר לך.

<רות דיין מדר: בסדר.

<רות דיין מדר: כרגע אנחנו מדברים על עולים שעלו.

קסניה סבטלובה: לא.

קסניה סבטלובה: זה מאוד חשוב.

קסניה סבטלובה: לי יש זכות להפריע לך כחברת כנסת.

קסניה סבטלובה: אני רוצה לעדכן אותך, אם את לא יודעת.

קסניה סבטלובה: ישנן בעיות קשות מאוד, לא רק עם העולים החדשים שמוגדרים ככאלה, אלא יש אוכלוסיות עולים שעלו ואף נמצאים 25 ו-30 שנה בארץ - - -

<רות דיין מדר: אבל אלה כבר אזרחי מדינת ישראל ולא עולים.

<רות דיין מדר: גם ההורים שלי - - -

קסניה סבטלובה: הם עדיין עולים ובני עולים, ודווקא בגלל שמשרד העלייה והקליטה לא מטפל בצרכים שלהם - - -

<רות דיין מדר: גם אני בת של עולים.

קסניה סבטלובה: אז דווקא אתם צריכים.

קסניה סבטלובה: כן.

<רות דיין מדר: אני רוצה לתת תשובה רצינית ולא - - -

קסניה סבטלובה: התשובה הכי רצינית שתוכלי לתת היא למה לא עשיתם את זה עד עכשיו.

קסניה סבטלובה: זה זלזול ממש.

<רות דיין מדר: אני לא יכולה לשמוע שמישהו אומר זלזול בלי - - - בוא לא נתבלבל.

<רות דיין מדר: מדינת ישראל אחראית בעשרה תחומים: בדיור, בבריאות, בחינוך, ברווחה.

<רות דיין מדר: הרשות המקומית לא אחראית על כל התחומים האלה.

<רות דיין מדר: הרשות המקומית לא יודעת מה הזכויות של העולים בביטוח הלאומי.

<רות דיין מדר: צריך שיהיה גוף אחד שירכז את כל המידע ואת כל הזכויות כדי שתושב עולה שהוא גרוש, שהעסקים שלו עדיין בצרפת, שיש לו אבא קשיש – צריך להיות גוף אחד שיידע את כל המידע, שיידע לתת לו און-ליין את המידע על כל תחומי החיים שלו ולא שיזרקו אותו מגוף לגוף.

<רות דיין מדר: בשביל זה צריך עבודה רב-מערכתית של משרדי הממשלה יחד עם הרשויות המקומיות שיתנו לו את המידע במקום אחד.

<רות דיין מדר: את כל המידע במקום אחד, לאותו אדם.

<רות דיין מדר: תפירה אישית בהתאם לצרכים ולחוסר הידע שקיים לו בהתאם לרמה שלו, בהתאם למציאות שלו.

<רות דיין מדר: זה מה שצריך שיהיה.

<רות דיין מדר: כמו שיש למשרד לשוויון חברתי וכמו זה של האזרחים הוותיקים.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אני אלך בדרך שלך.

אברהם נגוסה: את מסכימה אתי שהרשות המקומית היא זו שמתכללת את העבודה מערכתית שציינת?

<רות דיין מדר: לא.

<רות דיין מדר: בתחום הבריאות לא; בתחום ביטוח לאומי לא.

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: אני אשלים את השאלה ואחר כך תעני לי בצורה מרוכזת.

אברהם נגוסה: אני אומר שאת צודקת, קליטת עלייה היא מערכתית – זה לא משרד אחד.

אברהם נגוסה: אבל אני שוב אומר שהרשויות המקומיות הן המתכללות בעיר שלהן, בטריטוריה שלהן.

אברהם נגוסה: עיר מסוימת, העיר שלה, היא המתכללת, היא בעלת הבית.

אברהם נגוסה: יש אגף חינוף, אגף רווחה, אגף שיכון, אגף בריאות - - -

<רות דיין מדר: אין.

<רות דיין מדר: אין שיכון, אין בריאות.

<רות דיין מדר: אין תעסוקה.

<רות דיין מדר: יש הרבה פרמטרים שלא קיימים.

<רות דיין מדר: לרשות המקומית אין את כל הידע.

<רות דיין מדר: צריך לאגם את הידע במקום אחד שנותן מענה לכל אדם בהתאם לצרכים שלו.

אברהם נגוסה: משרד הקליטה עובד ברשויות המקומיות בתיאום עם הרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: נכון או לא נכון?

<רות דיין מדר: הידע לא קיים, הידע לא זורם.

יואל רזבוזוב: יש מינהלת קליטה ברשות מקומית.

אברהם נגוסה: יש רשות קליטה או לא?

אברהם נגוסה: תעני לי.

אברהם נגוסה: נגיד לדוגמה, את באה מרמלה, לירון, האם ברמלה יש רשות קליטה עירונית או לא?

<רות דיין מדר: והאם את יודעת את כל הזכויות שקיימות בכל משרדי הממשלה עם כל הפרויקטים שקיימים או לא?

קסניה סבטלובה: ואם המינהלת הזאת לא יודעת, אז למה היא לא יודעת.

אברהם נגוסה: בבקשה תעדכנו אותנו איך עיריית רמלה, לדוגמה, מעבירה מידע לעולים, איך אתם קולטים את העולים, מה שיתוף הפעולה שלהם עם משרדי הממשלה.

<רות דיין מדר: ואיך אתם מקבלים את המידע ממשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע את זה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חברת הוועדה.

<לירון כרמלי: ברמלה יש לנו מחלקה לעלייה ולקליטה.

<לירון כרמלי: יש לנו פרוייקטורים שמתוקצבים על ידי משרד הקליטה.

<לירון כרמלי: הפרוייקטורים עוסקים בעידוד עלייה וליווי העולים בימים הראשונים, שזה אומר כל הפרוצדורה הראשונית: ללכת למשרד הקליטה, לרשום במשרד החינוך, לפתוח חשבון בנק.

<לירון כרמלי: את כל הפרוצדורה הזאת אנחנו פיזית עושים עם העולים והולכים לאן שהם צריכים.

<לירון כרמלי: בימים הראשונים הם גם נמצאים אצלנו בדירות קלט שהרשות מממנת כדי שלעולים יהיה איפה לגור בימים הראשונים.

<לירון כרמלי: אנחנו גם עוזרים להם במציאת דירה.

<לירון כרמלי: עד פה אלה השלבים הראשונים של הפרוייקטורים.

אברהם נגוסה: לפני זה.

אברהם נגוסה: האם משרד הקליטה עדכן אתכם, את עובדי המחלקה, מה הזכויות של העולים החדשים?

אברהם נגוסה: האם אתם יודעים מה הזכויות של העולים.

<לירון כרמלי: בחלק מהמקרים כן.

<לירון כרמלי: במשרד הקליטה יש לנו את המשרדים, הם מגיעים לשם ויודעים פחות או יותר מה הזכויות שלהם.

<לירון כרמלי: אבל מפה ועד בפועל הדרך ארוכה.

<לירון כרמלי: אני יכולה לתת לכם כל מיני דוגמאות: יש מישהי שצריכה ללכת לביטוח לאומי – אני מאוד מסכימה בנושא של ביטוח לאומי – היא מגיעה לשם.

<לירון כרמלי: מי לוקח אותה?

<לירון כרמלי: אנחנו.

<לירון כרמלי: הגיעה לשם.

<לירון כרמלי: לאן היא פונה?

<לירון כרמלי: מי ממלא אתה את הטפסים?

<לירון כרמלי: הם לא יודעים כלום, מקבלים דף.

<לירון כרמלי: מה אתם רוצים?

<לירון כרמלי: מה הם צריכים להביא?

<לירון כרמלי: תלושים, מסמכים – העולים הולכים וחוזרים עשרים פעם עד שאנחנו הולכים אתם ויושבים אתם בביטוח לאומי.

<לירון כרמלי: זה כל יום, זה כל היום.

<לירון כרמלי: אני לא מספרת פה משהו שלא קורה.

<לירון כרמלי: עולה חדש נעצר – יש לי את זה גם – ב-12 בלילה.

<לירון כרמלי: למי מתקשרים?

<לירון כרמלי: לקליטה.

<לירון כרמלי: מה הזכויות שלו?

<לירון כרמלי: לאן הוא פונה?

<לירון כרמלי: אומרים: אנחנו לא רוצים שהוא יהיה בעיר עכשיו, להרחיק אותו מהעיר למקום אחר.

<לירון כרמלי: מי מטפל בזה?

<לירון כרמלי: מי מטפל בעולים שמגיעים עכשיו, יש לנו עלייה גדולה שמגיעה עם מחלות, כל היום בבתי חולים.

<לירון כרמלי: לשלוח עולה לבד לבית חולים?

<לירון כרמלי: לא.

<לירון כרמלי: אז אנחנו נוסעים עם העולים לבתי חולים ביום הראשון.

<לירון כרמלי: להישאר אתו גם בלילה.

<לירון כרמלי: ומה קורה כשהוא צריך טיפולים?

<לירון כרמלי: - - - יוצאים לעיר אחרת?

<לירון כרמלי: זה כל הזמן.

<לירון כרמלי: בסופו של דבר, מי עושה את זה?

<לירון כרמלי: אנחנו.

<לירון כרמלי: הצוות של הרשות המקומית, העובדים שלי שצריכים ללכת לכל המקומות האלה.

<לירון כרמלי: זה בסדר?

<לירון כרמלי: כן, זה גם בסדר.

<לירון כרמלי: האם זה התפקיד?

<לירון כרמלי: אני לא יודעת, אתם תגידו.

<לירון כרמלי: הם יודעם מה הזכויות שלהם?

<לירון כרמלי: לא.

<לירון כרמלי: אנחנו הולכים אתם ושואלים תוך כדי.

<לירון כרמלי: מרכז המידע, מה שגם חברת הכנסת אמרה שהיא רוצה, זה יהיה מצוין.

<לירון כרמלי: שיהיה מרכז אחד שנותן את המענה, כמו שרות אמרה, זה חובה.

<לירון כרמלי: אחרי שיודעים את המידע, מי הולך אתם?

<לירון כרמלי: אנחנו נלך אתם, אוקיי.

<לירון כרמלי: אם הפרוייקטורית שלי כל היום הולכת לבתי חולים, האם היא יכולה להיות - - -

אברהם נגוסה: עובדי המחלקה, אלה שהולכים לעבוד עם העולים החדשים, האם הם מקבלים הדרכה או סמינר הכשרה כדי להעביר להם את הזכויות של העולים ואיך לעבוד עם העולים?

אברהם נגוסה: כרגע אני לוקח את העיר רמלה, ולכן, האם עברתם הכשרה והסברה, אוריינטציה בעניין זכויות?

אברהם נגוסה: האם משרד הקליטה העביר לכם, גם ביטוח לאומי?

<לירון כרמלי: אני לא יודעת מה קורה בשאר הערים בארץ.

<לירון כרמלי: פה אני לא אוכל לדבר בשם כולם.

<לירון כרמלי: אני יכולה להגיד שספציפית בעיר שלי קיימנו פגישה עם המרחב שלנו, עם דיור ושיכון ועם הזכויות, כל הצוות שלי הגיע למשרד עצמו וישבנו יום שלם כדי ללמוד.

<לירון כרמלי: זאת אומרת, אנחנו עושים את זה ברמה הפרסונלית כי חשוב לנו הקשר הזה, גם משרדי המחוז יושבים אצלנו.

<לירון כרמלי: עשינו את זה והעובדים שלי פחות או יותר יודעים.

<לירון כרמלי: אבל עדיין, כל עולה יכול לקבל כל כך הרבה דברים אחרים, זה לא שנותנים לפי שטנץ ולזה זכאים כולם.

<לירון כרמלי: אתה יודע בגדול מי זכאי לדיור ציבורי, אבל יש כל כך הרבה דברים קטנים בדרך.

<לירון כרמלי: כל הנושא של הבטחת הכנסה, כל הנושא של ביטוח לאומי ונכות, זו פרוצדורה ענקית, זה מערך שלם שצריך להיות סביב העולים בשפות.

<לירון כרמלי: קודם כל, הנושא של הנגשת מידע – כל הטפסים צריכים להיות בשפות.

<לירון כרמלי: צריך ברוסית, צריך בצרפתית, צריך בספרדית, צריך באמהרית.

<לירון כרמלי: אחר כך אנחנו יושבים ואנחנו קוראים להם כל היום ומתרגמים את הטפסים.

<לירון כרמלי: צריך מישהו שימלא את הטפסים, צריך מישהו שיקרא את הטפסים, צריך מישהו שיכוון.

<לירון כרמלי: מבחינת אנשים, לא נורא, הרשות תוסיף עוד פונקציה, הממשלה תשלם עוד פונקציה.

<לירון כרמלי: זאת לא הבעיה.

<לירון כרמלי: אבל פונקציה אחת לא יכולה לעשות את הכול.

<לירון כרמלי: צריך גם את המרכז של המידע, גם את הליווי להגיע לכל המקומות, צריך בקופת חולים וביטוח לאומי ומס הכנסה וצירך בבנקים.

<לירון כרמלי: יש כל כך הרבה מקומות - - - צרכים של העולים.

<לירון כרמלי: אנחנו לא באמת מצליחים לתת את כל המענה עם כל הרצון הטוב.

<לירון כרמלי: אני חושבת שאצלנו, יחסית – מכירים ורות מכירה את העיריה – אנחנו נותנים מענה מקיף, בבוקר, בלילה, בצהריים, זה לא משנה מתי, אנחנו נמצאים אתם ולא עוזבים אותם.

<לירון כרמלי: אבל יש גם גבול של הרשות.

<לירון כרמלי: פה אנחנו צריכים את העזרה של הממשלה ושל המשרדים לראות איך עוזרים לנו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לפנות למשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: נציגת משרד הקליטה, את יודעת שמדינת ישראל לא סתם קבעה משרד ממשלתי ברמה מיניסטריאלית לתכלל את נושא העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: כידוע, קליטת העלייה היא מערכתית, ולכן המדינה באה אמרה: בואו נקים משרד אחד אחראי בעניין זה.

אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו שומעים, את יודעת, שממש הכול מפוזר, אין תכלול, אין בעל בית.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך: מה משרד הקליטה עושה במצב הזה?

אברהם נגוסה: האם זו לא האחריות של משרד הקליטה להבהיר את הזכויות, את החובות של העולים החדשים שמגיעים למדינת ישראל?

אברהם נגוסה: האם זו לא אחריות

אברהם נגוסה: כם להכשיר את העובדים ברשויות המקומיות ובמשרדים אחרים?

אברהם נגוסה: בואי תכניסי אותנו למה שאתם עושים.

אברהם נגוסה: למה המשרד קיים, אם כך?

<אידה בן שיטרית: זו באמת שאלה מצוינת, למה המשרד קיים.

<אידה בן שיטרית: זו בערך השאלה שנשאלה לפני 50 שנה.

<אידה בן שיטרית: בדיוק בשנה הזו נציין 50 שנה להקמת המשרד.

<אידה בן שיטרית: אני דווקא רוצה להתייחס לפתיח שלך.

<אידה בן שיטרית: עשית אבחנה, לדעתי, מאוד מדויקת בקשר לדיון הזה היום.

<אידה בן שיטרית: אחד, זה הנושא של המידע; והשני, הנושא של מיצוי זכויות.

<אידה בן שיטרית: זו אבחנה מצוינת, אנחנו יכולים להתחיל דווקא מהמידע.

<אידה בן שיטרית: משרד העלייה והקליטה מנגיש את המידע שלו לעולים החדשים בכמה צורות.

<אידה בן שיטרית: דבר אחד, אנחנו אחד המשרדים היחידים שיש לו אתר אינטרנט פעיל ב-5 שפות, שמתעדכן כל הזמן, 24 שעות ביממה ממש.

<אידה בן שיטרית: אני חושבת שאתה יכול לשוטט באתרים אחרים, אתה לא תמצא מידע נגיש בכל כך הרבה שפות.

אברהם נגוסה: אבל שמעת אותה.

אברהם נגוסה: מחלקת קליטה בעיריית רמלה מתחננת למשרדי הממשלה: תעזרו לנו, אנחנו לא יודעים.

<אידה בן שיטרית: כדאי לשים את הדברים על השולחן.

<אידה בן שיטרית: הנושא של הנגשת מידע דווקא כשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות עובד דווקא מצוין.

<לירון כרמלי: אבל זה לא מספיק - - -

<אידה בן שיטרית: דווקא כאן הרעיון של העסקת פרוייקטורים שהוא כוח אדם נוסף על כוח האדם שנמצא במשרד הקליטה, עשרות רבות של יועצי קליטה שפוגשים את העולים יום יום, יש גם פרוייקטורים ברשויות המקומיות שמשרד הקליטה מממן את הפעילות שלהם והרשויות מעסיקות אותם.

<אידה בן שיטרית: הקבוצה הזאת בהחלט עוברת הכשרה, התפקיד שלהם הוא ממש – איך אפשר להעלות על הדעת שפרוייקטור ילווה משפחת עולים כמו שהיא מתארת, מהרגע הראשון שהיא מגיעה מבלי שהוא יידע את הדברים?

<לירון כרמלי: אנחנו באמת שואלים את השאלה - - -

<אידה בן שיטרית: הוא עובר הכשרה.

<אידה בן שיטרית: ברור שהוא עובר הכשרה - - -

<אסתר בלום: הם לא עוברים הכשרה ולא מקבלים הכשרה בקשר לזכויות והחובות של העולים.

<אידה בן שיטרית: אחרת איך הם - - -

<לירון כרמלי: אני לא יודעת איך – זאת השאלה שנשאלת.

<אידה בן שיטרית: איך אפשר להפעיל פרוייקטור אם הוא לא עובר הכשרה?

<לירון כרמלי: הם בעצמם מתחננים למידע.

<אידה בן שיטרית: לא, לא.

<אידה בן שיטרית: זה לא - - -

אברהם נגוסה: לקחנו כמקרה את העיר רמלה ושמעת אותה.

<אידה בן שיטרית: זה כמו - - - יישב ויקבל משפחת עולים ולא יקבל את ההכשרה המתאימה.

<אידה בן שיטרית: מה זאת אומרת - - -

<לירון כרמלי: לא.

<לירון כרמלי: זה לא אותו דבר.

<לירון כרמלי: הם לא עובדים של - - -

<אידה בן שיטרית: ברור שכן.

<אידה בן שיטרית: השאלה היא אחרת.

<אידה בן שיטרית: השאלה אם כמות האנשים האלה שמתווכים את העולים לרשויות מספיקה.

<אידה בן שיטרית: השאלה אם כוח האדם מספיק, אם הידע שלהם מספיק.

<אידה בן שיטרית: הרי זה אין סופי.

<אידה בן שיטרית: ברור שלשלב הראשון, כמו שהגדרת, לקליטה הראשונית, זה בהחלט מספיק.

<אידה בן שיטרית: אנחנו מדברים אחר כך הלאה.

<אידה בן שיטרית: מה קורה בעומק.

<אידה בן שיטרית: כשאתה מדבר על מיצוי זכויות, אני מניחה שאתה מדבר על כך שעולה ידע את הזכויות שמגיעות לו בכל תחומי החיים.

<אידה בן שיטרית: ב-10 שנים האחרונות משרד הקליטה עבר מהפכת שירות מהקצה לקצה.

<אידה בן שיטרית: נניח, לפני 10 שנים עולה היה מגיע ומזמין תור, נכנס למשרד הקליטה ואומר: יש לי בעיה בנושא סל קליטה.

<אידה בן שיטרית: הוא היה מקבל תשובה בנושא סל קליטה והולך הביתה.

<אידה בן שיטרית: היום הטיפול הוא אחר.

<אידה בן שיטרית: השירות הוא אחר לחלוטין.

<אידה בן שיטרית: השירות היום הוא שירות שמוודא באותו רגע שהעולה מגיע: קיבלת תשובה לגבי סל קליטה, בוא נבדוק עכשיו מה קורה עם הזכאויות האחרות שלך.

<אידה בן שיטרית: ישבים ועושים סריקה.

<אידה בן שיטרית: תכנת השירות בנויה כך שיש רשימה של נושאים שאתה צריך לבדוק עם כל עולה שנכנס:

<אידה בן שיטרית: האם מיצית את הזכאות שלך - - - האם קיבלת את הסיוע הזה.

<אידה בן שיטרית: אם אתה בעל מקצוע רישוי, האם עברת את כל התהליכים שאתה צריך.

<אידה בן שיטרית: הוא לא עוזב את יועצת הקליטה או את יועץ הקליטה עד שהוא מקבל תשובה לגבי כל הפרמטרים שלו.

<אידה בן שיטרית: זה מיצוי זכויות בעינינו.

<אידה בן שיטרית: הייתי בטוחה שזה הדיון, איך אנחנו עושים כדי להעמיק את מיצוי הזכויות.

<אידה בן שיטרית: כמו שנאמר פה, בטוח שמסתובבים בארץ אלפי עולים שלא מיצו את כל הזכויות שלהם, שלא יודעים על כל הזכויות שלהם.

<אידה בן שיטרית: חוץ מאתר האינטרנט אנחנו מעמידים לרשותם עשרות פרסומים בשפות שונות, מעל 100 כותרים בשפות שונות.

<אידה בן שיטרית: אולי המידע הכתוב כבר פס מהעולם, אבל זו טעות גמורה משום שהעולים החדשים הם הצרכנים הכי טובים והכי נאמנים והכי מסורים למידע הכתוב.

<אידה בן שיטרית: איך אנחנו יודעים את זה?

<אידה בן שיטרית: הם נכנסים אל יועצת הקליטה עם הפרסום, מסמנים במרקרים את מה שהם לא מבינים ומבקשים להרחיב.

<אידה בן שיטרית: ככה מתייעל השירות והטיפול.

<אידה בן שיטרית: אתה אומר בשביל מה קם משרד הקליטה – בדיוק בשביל הדברים האלה.

<אידה בן שיטרית: משר הקליטה קם כדיל לתת את הטיפול הראשוני כדי שבשנה הראשונה – קודם בחצי שנה הראשונה, אחר כך בשנה הראשונה – כמו שנאמר פה, יש זכויות, עד 15 שנה אנחנו מלווים אותם הזכויות מסוימות.

<אידה בן שיטרית: אבל כולנו יודעים כאן שתהליך הקליטה הראשוני בשנה הראשונה, בשנתיים הראשונות, הוא ממש קריטי להצלחה שלו בהמשך.

<אידה בן שיטרית: אם בשנה הראשונה הוא לא יעבור את תהליך לימוד העברית כמו שצריך, אנחנו יודעים שהרבה עולים בשנה הראשונה מתפתים ללכת ולעבוד ולא ללמוד את השפה.

<אידה בן שיטרית: בסוף זה תוקע אותם משום שאם לא יודעים את השפה העברית, הם לא ייקלטו בעבודה.

<אידה בן שיטרית: לכן אנחנו עובדים חזק על זה שהם ימצו את תהליך לימוד העברית.

<אידה בן שיטרית: לא מספיק להם קורס אחד?

<אידה בן שיטרית: הם יקבלו קורס שני.

<אידה בן שיטרית: הם לא רוצים לחכות כדי להירשם לקורסים של משרד החינוך?

<אידה בן שיטרית: נתנו להם את הוואוצ'רים, אפשרנו להם ללכת ולהירשם לכל מקום שהם רוצים ובלבד שילמדו עברית.

<אידה בן שיטרית: בנושא של תעסוקה, בנושא של רישוי, אנחנו מספקים להם קורסי הכנה לרישוי, קורסי סיוע כדי לעבור את המבחנים.

<אידה בן שיטרית: עושים מאמץ גדול בשנה-שנתיים-שלוש הראשונות על מנת למצות את הזכויות שלהם בתקופה הזאת כדי שיהיה להם יותר קל בשלב יותר מאוחר.

<אידה בן שיטרית: הנושא של הטפסים.

<אידה בן שיטרית: במסגרת המהפכה של השירות, את כל הטפסים שלנו תרגמנו לשפות.

<אידה בן שיטרית: אתם בהחלט צודקים, לא יכול להיות שאתה לוקח עולה ומחתים אותו על טופס והוא קורא את זה בעברית.

<אידה בן שיטרית: לכן הצמדנו לכל טופס כזה שאנחנו משרד הקליטה מחתימים אותו תרגום.

<אידה בן שיטרית: הוא חותם על העברית אבל הוא קורא בשפה שלו ויודע על מה הוא חותם.

<אידה בן שיטרית: ההנגשה של השפות, לדעתי היא אל"ף-בי"ת.

<אידה בן שיטרית: לכן יש לנו מגוון גדול - - -

אברהם נגוסה: הטפסים העיקריים תורגמו לשפות העולים?

<אידה בן שיטרית: כן.

<אידה בן שיטרית: גם לאמהרית.

<אידה בן שיטרית: כל מיני טפסים שקשורים גם לסיוע בדיור.

<אידה בן שיטרית: זה החלק שאנו נמצאים בו עכשיו.

<אידה בן שיטרית: כל המהפכה הזאת היא מהפכה גם למיצוי זכויות וגם – מיצוי זכויות לא יכול להיות מנותק מההנגשה הלשונית.

<אידה בן שיטרית: אתה ממצה זכות – תעשה את זה בשפה של העולה.

אברהם נגוסה: מה עם הטפסים של הביטוח הלאומי?

<אידה בן שיטרית: אתה שואל את משרד הקליטה, יש פה את כל משרדי הממשלה.

<אידה בן שיטרית: אני חושבת - - -

אברהם נגוסה: אני שואל כי אתם מתכללים.

אברהם נגוסה: האם אתם דיברתם עם הביטוח הלאומי על הצורך הזה והאם אתם הפעלתם פרויקט יחד כדי לתרגם את הטפסים העיקריים.

אברהם נגוסה: זה מה שאני שואל אותך.

<אידה בן שיטרית: אני לא רוצה לענות במקום הביטוח הלאומי, אבל אין כמו הביטוח הלאומי - - -

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: את הצד של משרד הקליטה.

<אידה בן שיטרית: אתה מדבר על התפקיד של משרד הקליטה - - -

אברהם נגוסה: נכון, נכון.

<אידה בן שיטרית: שמשרד הקליטה יפעיל את ההנגשה הלשונית בכל משרדי הממשלה.

<אידה בן שיטרית: יש גבול למה שאפשר לדרוש ממשרד הקליטה - - -

אברהם נגוסה: לא, לא.

אברהם נגוסה: אני רוצה למקד את העניין, אל תנסי לברוח.

אברהם נגוסה: אני אומר את זה, אני לא מצפה שאת תעשי בכל משרד את העבודה של משרד אחר.

אברהם נגוסה: אני אומר שאת כמשרד הקליטה המתכללת והאחראית והפה של העולים, האם דיברת עם המשרדים הרלוונטיים לעשות?

אברהם נגוסה: זה מה שאני שואל אותך.

<אידה בן שיטרית: יש הרבה משרדים שאנחנו נמצאים בקשר שוטף אתם.

<אידה בן שיטרית: למשל, נמצא פה משרד הרווחה.

<אידה בן שיטרית: אחד משיתופי הפעולה הטובים של הנגשה לשונית הוא דווקא עם משרד הרווחה.

<אידה בן שיטרית: כל הסיפור של עובדים סוציאליים דוברי שפות.

<אידה בן שיטרית: אני מדברת על כל מיני תחומים.

<אידה בן שיטרית: יש שיתופי פעולה.

<אידה בן שיטרית: לגבי ביטוח לאומי, אני לא יודעת להגיד לך.

<אידה בן שיטרית: אני לא עובדת באופן ישיר מול הביטוח הלאומי - - -

אברהם נגוסה: אבל האם שאלת?

<אידה בן שיטרית: - - - שאנחנו עובדים מול משרדים אחרים.

<אידה בן שיטרית: למשל, המשרד לשוויון חברתי פה, הוא הוזכר בנושא הזה של מידע לקשישים עולים.

<אידה בן שיטרית: לקחנו את המידע שלהם וחשבנו שנכון לתרגם אותו לשפות.

<אידה בן שיטרית: אנחנו נמצאים בתהליך הזה של לתרגם את המידע הזה לשפות.

<אידה בן שיטרית: אם יש מידע נוסף מלבד המידע של משרד הקליטה שאנחנו חושבים שיש מקום להנגיש אותו לשונית, אז אנחנו עושים את זה.

<אידה בן שיטרית: זה לא התפקיד שלנו, אבל אנחנו עשים את זה.

<אידה בן שיטרית: אנחנו מקיימים שיתופי פעולה בעניין הזה.

<אידה בן שיטרית: אבל זה לא התפקיד של משרד הקליטה לקחת את כל פרויקט ההנגשה הלשונית של משרדי הממשלה השונים.

<אידה בן שיטרית: בפירוש לא.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהנושא שאנחנו מדברים עליו היום הוא מאוד חשוב.

טלי פלוסקוב: זו לא הפעם הראשונה שאנחנו דנים בנושאים שקשורים למיצוי זכויות, במיוחד לעולים חדשים ובמיוחד כשמדובר בעולים חדשים מבוגרים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לפנות כאן לנציגה של משרד הקליטה.

טלי פלוסקוב: מאוד נהניתי לשמוע ממך על כל התכניות.

טלי פלוסקוב: יש לי טענה שאני לא פעם אמרתי בוועדות הכנסת, לא רק בוועדת הקליטה: יש לנו פער מאוד גדול בין מה שאנחנו שומעים מנציגי המשרדים השונים – אני לא טוענת ספציפית על משרד הקליטה – לבין מה שאומרים אנשים שחיים את החיים בשטח.

טלי פלוסקוב: פה יש לנו כמה נציגים ויש פה נציגת הרשות וכן הלאה.

טלי פלוסקוב: לי יש תחושה – אגב, זו לא רק תחושה שלי אלא גם אני אומרת את זה על בסיס הפניות שאנשים פונים אלינו – נציגי משרד הקליטה שפועלים בערים, ברשויות, ואולי לא ברשויות המקומיות אלא נציג של משרד הקליטה, הם אנשים מנותקים מהעולים.

טלי פלוסקוב: אני אומרת מילה קשה, אבל אני לא פעם אחת שומעת תלונות שאנשים שם מדברים בגסות רוח, שאנשים שם מזלזלים בעולים, שאנשים שם לא נותנים כבוד לאדם מבוגר.

טלי פלוסקוב: הנה, יושבים פה אנשים שגם נתנו לי כמה דוגמאות כאלה.

טלי פלוסקוב: ויש לי עוד, אם תרצי.

טלי פלוסקוב: למרות שאת אומרת שאתם משרד הקליטה, לא יכולים לקחת אחריות על כולם, אני חושבת שכן צריך לקחת אחריות על כולם.

טלי פלוסקוב: אתם המשרד המתכלל את כל הנושאים שקשורים לעולים חדשים.

טלי פלוסקוב: אם אתם צריכים לדאוג, כן, אין טפסים במשרד הזה, אז אתם צריכים לשבת להם על הראש ולהגיד שצריך לספק את הטפסים.

טלי פלוסקוב: אתם רוצים שאנחנו נעביר הצעת חוק כזאת?

טלי פלוסקוב: אנחנו נעביר הצעת חוק כזאת.

טלי פלוסקוב: אבל אני חושבת שזה בסיסי לחלוטין לתת לאנשים האלה מידע מימיהם הראשונים בארץ.

טלי פלוסקוב: בעלייה של שנות ה-90 נכשלנו כמדינה.

טלי פלוסקוב: הפסדנו הרבה רופאים, הפסדנו הרבה מהנדסים, הפסדנו אנשים משכילים על חשבון מדינה אחרת שהגיעו לארץ, ולמה הפסדנו אותם?

טלי פלוסקוב: כי לא הגענו אליהם.

טלי פלוסקוב: כי לא הגענו ללב שלהם.

טלי פלוסקוב: ואנחנו ממשיכים באותה דרך, גם יום אותו דבר.

טלי פלוסקוב: אנשים שמגיעים מצרפת, ינסו לראות מה קורה במדינת ישראל, לא ימצאו עבודה – הם פשוט יחפשו מקום אחר.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדינה שחייבת את העלייה הגדולה הזאת.

טלי פלוסקוב: אז בואו נשנה את הגישה, לא נעביר את האחריות לאחרים.

טלי פלוסקוב: כל אחד, במקום שלו, יחשוב איך אני יכול לתת לאותו עולה חדש שהגיע עכשיו לארץ את כל הסיבות להישאר כן ולהצליח במדינה הזאת.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו לא נהיה שם, בוודאי כמו שאת אומרת, הם יאבדו את הדרך כאן במדינה.

טלי פלוסקוב: אני כבר 27 שנה בארץ ועדיין מוצאת דברים שלא ידעתי אותם קודם.

טלי פלוסקוב: אין אף אחד במדינת ישראל שמכיר את כל החוקים הקטנים האלה והשורות הקטנות האלה.

טלי פלוסקוב: אז זה התפקיד שלנו.

טלי פלוסקוב: יש מול העיניים שלכם עולה חדש?

טלי פלוסקוב: תפתחו את העיניים, תנו את כל היחס האפשרי, כמובן כל אחד בתחום שלו.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, אולי אנחנו באמת צריכים להעביר הצעת חוק שאומרת שכל מסמך שעולה חדש עד 10 שנים בארץ – אני אומרת את זה ככה בשלפיה – כל מסמך שהוא חותם בשפה עברית, כל משרדי הממשלה יהיו חייבים לתת לו את המסמך בשפה שהוא מבין.

<קריאה: זה קריטי מה שאמרת.

<קריאה: זה קריטי.

טלי פלוסקוב: אז אנשים יידעו על מה הם - - -

אברהם נגוסה: בואו נלך על זה.

טלי פלוסקוב: אני רואה את אתר האינטרנט שלכם, באמת יישר כוח על העבודה שאתם עושים באתר האינטרנט.

טלי פלוסקוב: אבל לא כולם נמצאים באינטרנט.

טלי פלוסקוב: אנשים מבוגרים שאין להם מחשב, איך אנחנו מגיעים לאנשים האלה?

טלי פלוסקוב: את אמרת משפט מאוד חזק: האנשים האלה מגיעים וקוראים נייר.

טלי פלוסקוב: אז מה לעשות, צריך עוד קצת לבזבז כסף ולתת להם את המידע הזה בנייר.

טלי פלוסקוב: איפה שיש מידע בנייר, אנשים קוראים ויודעים אותו.

טלי פלוסקוב: אז כל משרד ממשלתי, כשאתם רואים עולה חדש – אני לא יודעת מאילו משרדים פה כי לא הייתי בהתחלה – רואים עולה חדש, תשנו את הגישה.

טלי פלוסקוב: פה צריך להיות משהו אחר.

טלי פלוסקוב: פה צריך להיות משהו מיוחד.

טלי פלוסקוב: פה אדם שאני רוצה שהוא יישאר במדינה הזאת, אני רוצה לתת לו את כל הפלטפורמה להצליח במדינה הזאת.

טלי פלוסקוב: אם אני לא הייתי מגיעה עם עברית – אני הייתי בת 28, פה יש חברי כנסת צעירים שלמדו פה, אני לא – אני הגעתי כשהייתי בת 28, ואם לא הייתי לומדת עברית קודם, אני לא יודעת אם הייתי מגיעה למה שהגעתי.

טלי פלוסקוב: דבר נוסף, מדי פעם אני נוסעת עם הסוכנות היהודית למדינות שם עובדים עם העולים הפוטנציאליים שלנו.

טלי פלוסקוב: לפי דעתי, כבר שם צריך להתחיל ללמד אותם מי זו מדינת ישראל, אלו חוקים יש במדינת ישראל, עם מה הוא יכול להיפגש בדרך שלו.

טלי פלוסקוב: הם רעבים לכל הדברים האלה.

טלי פלוסקוב: אז גם פה, "נתיב" וכל הפרויקטים האלה, תנו להם כמה שיותר מידע במפגשים.

טלי פלוסקוב: משפט אחרון, המשרד היחיד שיודע על כל עולה חדש שמגיע לארץ זה משרד הקליטה.

טלי פלוסקוב: האם משרד הקליטה לא יכול לכל עולה שמגיע לארץ להוציא מכתב בשפת המדינה שהוא הגיע ממנה, לברך אותו על כניסתו למדינה, לתת לו דברים בסיסיים, לתת לו את אתר האינטרנט שהוא יכול להיכנס ולקבל את כל המידע.

טלי פלוסקוב: תנו להם.

טלי פלוסקוב: הם לא יודעים שיש את אתר האינטרנט הזה.

טלי פלוסקוב: לא יודעים.

<אידה בן שיטרית: כל עולה שנוחת בשדה התעופה מקבל - - -

טלי פלוסקוב: תנו להם מידע בסיסי.

טלי פלוסקוב: תנו להם את זה.

<אידה בן שיטרית: אבל הוא מקבל ערכת מידע של כל הנושאים - - -

טלי פלוסקוב: אז תעשו את זה עוד פעם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אין ספק שצריך שינוי יסודי בעניין מיצוי זכויות של עולים חדשים.

אברהם נגוסה: אני מסכים אתך, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, אולי אנחנו - - -

טלי פלוסקוב: לגבי הצעת החוק?

אברהם נגוסה: הצעת החוק.

אברהם נגוסה: אני מסכים אתך - - -

טלי פלוסקוב: משותפת של כל הוועדה.

אברהם נגוסה: נעשה הצעת חוק ונקדם את זה בצורה מזורזת.

טלי פלוסקוב: אני אקח את זה.

טלי פלוסקוב: עם אברהם ניקח את זה - - -

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: בואו נעשה את זה.

אברהם נגוסה: נעשה ממש שינוי משמעותי בנושא.

אברהם נגוסה: נציגת ביטוח לאומי, בבקשה.

<דפני מושיוב: אפשר להציע משהו לגבי החוק, אם אתם הולכים בכיוון הזה?

<דפני מושיוב: דבר קטן, לידיעתכם, אחד הדברים המעניינים שלמדנו על האוכלוסייה של החרשים היא שעל פי חקיקה יש להם סל תקשורת.

<דפני מושיוב: העולים זקוקים לא רק לחומר כתוב, אלא גם לאנשים שיידעו לתרגם.

<דפני מושיוב: אני ממליצה לעיין בחוק שמיועד לאנשים חירשים עם סל התקשורת שקיים ולראות איך מקדמים את הנושא הזה לכל עולה חדש בצורה חופשית.

אברהם נגוסה: אני צריך ללכת להצביע ולחזור.

אברהם נגוסה: אז חברת הכנסת טלי פלוסקוב מחליפה אותי.

קסניה סבטלובה: רק אוסיף על מה שאמרתי בהתחלה.

קסניה סבטלובה: אנחנו מתייחסים פה לא רק לכאלה שמוגדרים על פי החוק כעולים חדשים.

קסניה סבטלובה: אחרי 10 או 15 שנה בארץ, הבעיות לא נעלמות.

קסניה סבטלובה: במקרים רבים הבעיות האלה רק מתגברות כי משרד הקליטה כבר לא מטפל באנשים האלה ובעצם אף אחד לא מטפל באנשים האלה.

קסניה סבטלובה: עם כל הכבוד לתלאות שכל עולה עבר פה, אבל ישנה עכשיו אוכלוסייה מוגדרת שהיא מתקשה מאוד, אוכלוסייה מוחלשת מאוד.

קסניה סבטלובה: תסתכלו רק על המספרים של הקשישים העניים שמתוך 180 אלף קשישים שנמצאים מתחת לקו העוני, יש כ-150 אלף עולים שהגיעו בשנות ה-90, דוברי רוסית ודוברי אמהרית.

קסניה סבטלובה: מה לעשות, זאת עובדה.

קסניה סבטלובה: אם לא תטפלו בהם וכל הזמן תגידו שאתם רוצים עכשיו לטפל אך ורק בעולים החדשים, זה נפלא אבל זה לא מספיק כי ישנה עוד קבוצה של עולים פחות חדשים, אבל עדיין אנשים שזקוקים מאוד לעזרה ולסיוע ושמישהו ידפוק להם בדלת ושמישהו יביא להם את המכתב הזה ושמישהו ידפיס להם את המידע הזה ויגיד להם: מגיע לכם ככה, מגיעים לכם תלושי מזון, מגיע לכם סיוע בשכר דירה, תפנו לכתובת ולטלפון, יש שם דוברי רוסית, דוברי אמהרית, דוברי צרפתית, דוברי פורטוגזית, יעזרו לכם שם.

קסניה סבטלובה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה, קסניה.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה לחזק את מה שאמרת.

טלי פלוסקוב: אלה אנשים שלא נקלטו במדינה שלנו בגלל טעויות הקליטה שאנחנו כמדינה עשינו.

טלי פלוסקוב: לכן כל משרד כאן צריך לקחת אחריות על עצמו, לא רק משרד הקליטה את הכול, למרות שמשרד הקליטה צריך לתכלל, אבל כל משרד צריך לקחת אחריות על הטיפול בעולים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

קסניה סבטלובה: אני הולכת להצביע בוועדת חוץ וביטחון.

טלי פלוסקוב: הבנתי שיש פה כמה דיונים.

טלי פלוסקוב: עוד מישהו רוצה להתייחס?

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, תציגי את עצמך.

בן ישעיהו: אני ממינהל הגמלאות בביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחר כך אני אבקש ממשרד הבריאות גם התייחסות.

בן ישעיהו: הועלו כמה טענות לגבי הביטוח הלאומי.

בן ישעיהו: אני רוצה להבחין בין שני עניינים.

בן ישעיהו: היה עניין של החוויה הלא נעימה והיחס הלא יפה שמקבלים עולים או אנשים בסניפים.

בן ישעיהו: קודם כל, אני מאוד מצטערת על כך ואני מקווה שמדובר על מקרים פרטיים שלא מעדים על הכלל, כי יש היום תודעת שירות שאנחנו מנסים להנחיל והסניפים מאוד משתדלים.

בן ישעיהו: אני מקווה שמדובר במקרים חריגים, ואם יש מקרים פרטיים שאפשר להעביר אלינו, הם יטופלו.

בן ישעיהו: לגבי המידע נעשות המון פעולות במסגרת ההסברה.

בן ישעיהו: אנחנו משתתפים בתכניות ברדיו רקע ויש הרצאות גם ברוסית.

בן ישעיהו: לביטוח לאומי יש אמנה עם צרפת, אז נעשות גם הרצאות לעולים חדשים מצרפת בשיתוף עם משרד הקליטה - - -

<קריאה: כן?

<קריאה: מתי, איפה?

בן ישעיהו: את רוצה תאריכים?

<קריאה: בחו"ל, אולי.

<קריאה: בארץ?

בן ישעיהו: הביטוח הלאומי גם שולח נציגים – לגבי מה שאמרה חברת הכנסת פלוסקוב – נשלחים גם נציגים של הביטוח הלאומי לירידים של הסוכנות היהודית בחו"ל.

<אידה בן שיטרית: יש חוברת הסברה מצוינת בצרפתית.

בן ישעיהו: יש חוברות הסברה גם בצרפתית, באנגלית - - -

טלי פלוסקוב: אתם יכולים להעביר לנו קצת חומרים לוועדה?

טלי פלוסקוב: במיוחד חוברות.

בן ישעיהו: בשמחה.

בן ישעיהו: עלתה הטענה שמדובר בשפה מאוד משפטית.

בן ישעיהו: החוק שלנו הוא מאוד מורכב, לצערי, גם לדוברי עברית.

בן ישעיהו: לעיתים קשה להנגיש אותו בשפה פשוטה.

בן ישעיהו: אם יש לכם הצעה, אנחנו נשמח לשיתוף פעולה עם דוברי שפות.

בן ישעיהו: אני מסכימה.

בן ישעיהו: אני לא חושבת שזה מחליף את זה.

בן ישעיהו: צריך להיות גם מידע גם בצורה כתובה - - -

טלי פלוסקוב: אין לי בעיה.

בן ישעיהו: - - וגם בנוסף יש שאלות ותשובות.

בן ישעיהו: אני לא יודעת אם זה מתוחזק, אבל אני זוכרת שהיה - - -

טלי פלוסקוב: תחשבו על זה.

טלי פלוסקוב: זה עובד מאוד יפה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עובדים ככה.

בן ישעיהו: לעתים קשה להגיע למקום הזה, אז אני רק אוודה שההנגשה של השאלות והתשובות גם תהיה יותר קלה.

בן ישעיהו: חוברות ספציפיות יש גם בכמה שפות.

בן ישעיהו: יש לנו מוקד למתקשרים מחו"ל.

בן ישעיהו: זה אמנם פחות רלוונטי לעולים שנמצאים בארץ.

בן ישעיהו: בהבטחת הכנסה, מי שמקבל דמי קיום במשך שנה ממשרד הקליטה, אני יודעת ששולחים אותו להבטחת הכנסה.

בן ישעיהו: חלק מהסניפים שלנו נפגשים עם מרכזי קליטה בערים.

בן ישעיהו: חלק – יכול להיות שצריך להרחיב את זה.

טלי פלוסקוב: אם את רוצה, אני אתן לך דוגמה במה טיפלנו בוועדה אחרת, אמנם, פשוט זה קשור לביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: קשישים מבוגרים ששנתיים ברצף העלו להם הבטחת הכנסה - - -

בן ישעיהו: שילמו להם.

טלי פלוסקוב: שילמו והעלו להם.

טלי פלוסקוב: כל שנה הייתה עלייה של השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: ואז פשוט שכחו להודיע לנכים, מבוגרים, שהם גם זכאים לקבל את התוספת הזאת.

טלי פלוסקוב: מה שהם היו צריכים לעשות זה להגיש בקשה להשלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: אם הנושא הזה לא היה עולה מאחד מהאנשים שפנו אלינו, אף אחד מאתנו לא ידע.

טלי פלוסקוב: איך ביטוח לאומי לבד לא חשב לשלוח מכתבים לאנשים האלה ולהזמין אותם להגיש בקשה להשלמת הכנסה?

טלי פלוסקוב: אתם צריכים לחוש את זה, אתם צריכים לפתוח את הראש ולחשוב על זה.

<לירון כרמלי: זה לא בנוהל העבודה שלכם.

<לירון כרמלי: זה לא בנוהל העבודה שלכם ליזום, להזמין את האנשים - - -

טלי פלוסקוב: לא ידעו.

טלי פלוסקוב: אנשים פשוט לא ידעו.

בן ישעיהו: אני מסכימה איתך.

בן ישעיהו: בסופו של דבר, גם אנחנו בני אדם, אני חושבת שהייתי באותה ועדה, ברגע שאנחנו שומעים על המקרים האלה אז אנחנו מנסים לתקן.

בן ישעיהו: אנחנו מנסים לצפות דברים מראש אבל לא תמיד מצליחים, לצערנו.

טלי פלוסקוב: סליחה שאני קוטעת אותך.

טלי פלוסקוב: אומר עכשיו משפט שבעיני אתם כביטוח הלאומי צריכים לקחת את זה – אני לא אמרת את – כל העובדים צריכים קצת יותר לב לאנשים.

טלי פלוסקוב: עובדים הפכו להיות אנשים טכניים לחלוטין.

טלי פלוסקוב: אתם צריכים להיפתח לאנשים.

טלי פלוסקוב: את יודעת איזו תדמית לא טובה יש לביטוח הלאומי?

בן ישעיהו: אני יודעת.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שזה לא תואם למה שאני יודעת על הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: כל זה קורה כתוצאה של מפגש בין האנשים.

טלי פלוסקוב: תפתחו את הלב.

טלי פלוסקוב: תחייכו לאנשים.

טלי פלוסקוב: תגידו לאדם: אני כאן כדי לעזור לך, אני כאן לא כדי להקשות עליך, הנה אני ממליצה לך ככה.

טלי פלוסקוב: זה מה שיחבר אתכם לאנשים או את האנשים אליכם.

בן ישעיהו: אני מסכימה.

בן ישעיהו: חברת הכנסת פלוסקוב, אני כל כך מסכימה איתך, אבל אני אגיד לך - - -

טלי פלוסקוב: סדנאות?

בן ישעיהו: אני יודעת שאתם לא תסכימו אתי, אבל רוב העובדים שלנו הם אנשים טובים עם לב רחב שמנסים לעשות מיצוי זכויות ופונים אלי בפניות למה אי אפשר ואולי נגמיש ואולי נרחיב ואולי נקל.

בן ישעיהו: בסופו של דבר, מה מגיע לתקשורת?

בן ישעיהו: לא המקרים שהיו טובים וחייכו אליו אלא מקרים שהיו לא נחמדים.

טלי פלוסקוב: אנחנו מכירים גם את זה.

בן ישעיהו: אני מסכימה אתכם.

בן ישעיהו: אנחנו צריכים כל הזמן להשתפר ולשפר ולהיות עם היד על הדופק כדי שלא יהיו יותר מקרים כאלה, אבל זה קורה בסופו של דבר ואנחנו כמה שננסה לצמצם תמיד יהיו פה ושם מקרים.

בן ישעיהו: צריך לצמצם וצריך להשתדל כמה שיותר.

בן ישעיהו: אני מסכימה באמת בכל לב.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

<לירון כרמלי: לא מזמן המשרד לשוויון חברתי עשה אתנו פרויקט ואמר:

<לירון כרמלי: אני רוצה להנגיש את המידע לעולים מבוגרים מקהילת יוצאי אתיופיה.

<לירון כרמלי: הגיע המשרד לשוויון חברתי עם נציגות, עם מישהו דובר את השפה.

<לירון כרמלי: כינסנו מבוגרים מבני הקהילה האתיופית למיצוי זכויות.

<לירון כרמלי: זה היה רעיון של המשרד ואני חושבת שהם עושים את זה בעוד יישובים בארץ.

בן ישעיהו: יש לנו אגף לייעוץ לקשיש שגם עושה דברים כאלה עם קהילת יוצאי אתיופיה ועם יוצאי ברית המועצות לשעבר.

בן ישעיהו: גם אצלנו נעשות פעולות.

בן ישעיהו: יכול להיות שלא מספיק - - -

<לירון כרמלי: עולים לפעמים מגיעים עם תעודות כמו תעודת נכה.

<לירון כרמלי: שם הוא מוכר עם 100% וכשמגיע לפה מקבל 50% וחודשיים-שלושה עד שבכלל מקבל את הכסף שלו.

<קריאות: שנה.

<קריאות: שנה.

<לירון כרמלי: לא רציתי להגיד.

<לירון כרמלי: זה פשוט נורא.

<לירון כרמלי: יש לי עולים שלפעמים אני משאירה אותם בדירות קלט עוד שבועות כי הם לא יכולים לשכור דירה.

<לירון כרמלי: הם לא יכולים בכלל לעבור.

<לירון כרמלי: הם אצלי לפעמים חודש בדירה, זו לא דירה מי יודע מה, כי הם לא מקבלים את הכסף.

<לירון כרמלי: ם הפער הזה למרות שהם מביאים את כל המסמכים – אם שם קיבלו 100%, למה פה 50%?

<לירון כרמלי: זה לא מקרה אחד - - -

בן ישעיהו: אני לא יודעת - - -

<לירון כרמלי: אני יודעת, אני מבינה.

<לירון כרמלי: זה פשוט יותר מדי דברים.

<לירון כרמלי: בסופו של דבר אנחנו עומדים מול העולה ואנחנו גם מתוסכלים כי גם לנו אין מענה.

<לירון כרמלי: בסופו של דבר הוא בא אלינו.

<לירון כרמלי: יושבת אצלי אישה חולה שלא יכולה לעבוד, באמת את רואה שהיא נכה וצריכה את העזרה, אנחנו כל היום איתה – תשאלו את ביטוח לאומי לידנו, כל היום אנחנו נמצאים שם – תביאו את זה, תביאו את זה, לא מגיע לה ככה.

<לירון כרמלי: אבל למה לא מגיע לה?

<לירון כרמלי: אם שם הגיע לה אז למה פה לא?

<לירון כרמלי: למה היא צריכה ללכת לעבוד כשהיא לא יכולה להזיז את היד?

<לירון כרמלי: צריך לעשות משהו אחר, אני לא רוצה להגיד רוך, אבל קצת גם לראות את הדברים ואולי להקל ואולי לגמיש.

<לירון כרמלי: אז מה?

<לירון כרמלי: החוק הוא חוק, אבל אנשים הגיעו לפה בלי לדעת כלום - - -

אברהם נגוסה: תודה.

בן ישעיהו: לא, אבל אפשר גם לתקן את החוק - - - אבל זה לא בידיים שלנו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אין ויכוח שצריך לעשות את זה ואנחנו גם נדאג לקדם את החוק כמה שיותר מהר.

בן ישעיהו: יש רק עוד התייחסות אחת שהיא גם איזושהי בשורה.

בן ישעיהו: דיברו פה על יציאות לחו"ל של אנשים שיוצאים וחוזרים – אנחנו עובדים עכשיו על מחשבון יציאות לחו"ל שיהיה הרבה יותר ידידותי כי באמת אלה חוקים מסובכים שגם אני לא - - -

טלי פלוסקוב: זה יהיה באינטרנט?

בן ישעיהו: יהיה באינטרנט.

בן ישעיהו: כרגע זה בבדיקות, אבל יהיה מחשבון יציאות לחו"ל, שאם אתה יוצא - - -

טלי פלוסקוב: אפשר לבקש עוד משהו, אדוני?

אברהם נגוסה: אלה בשורות טובות.

טלי פלוסקוב: ברגע שאתם עושים כאלה דברים טובים – כמה חברים יש בוועדת העלייה והקליטה?

טלי פלוסקוב: שבעה-שמונה?

<דנה גורדון שושני: תשעה.

אברהם נגוסה: תשעה.

טלי פלוסקוב: דבר כזה תעבירו לנו.

טלי פלוסקוב: תנו לנו הישג, אנחנו רק נשווק את מה שאתם עושים כי זה בעצם הישג שלכם, כדי שהאנשים יידעו להשתמש בזה.

אברהם נגוסה: תשלחו לוועדה.

אברהם נגוסה: הוועדה תדאג להעביר לחברי הוועדה.

טלי פלוסקוב: בדיוק.

טלי פלוסקוב: את זה אני אומרת לכולם.

טלי פלוסקוב: אם יש איזשהו הישג של המשרד שאתם משיגים בנושא של קליטה, תעבירו את זה אלינו כדי שאנחנו גם נדע – אמרתם מיצוי זכויות – וכל האנשים במדינה הזאת יידעו את מה שאתם עושים.

טלי פלוסקוב: תעבירו לנו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: משרד הבריאות, בבקשה.

<איתי קליטניק: אני מנהל תחום בכיר זכאות התחייבויות לשב"ן, השתתפות בשב"ן באגף לפיקוח על קופות חולים.

<איתי קליטניק: משרד הבריאות רואה חשיבות רבה בהנגשה תרבותית ולשונית של זכויות למבוטחים, לתושבים שעלו למדינת ישראל.

<איתי קליטניק: לראייה יש את חוזר המנכ"ל לגבי הנגשה תרבותית ולשונית.

<איתי קליטניק: בעקבותיו עשה המשרד מספר צעדים.

<איתי קליטניק: אחד מהם, משהו שאנחנו שמים עליו דגש ומבקרים את זה מספר פעמים בשנה בבקרות שאנחנו עושים בשטח, זה שבכל המרפאות יש גם את מיצוי הזכויות, גם את הזכאויות שמגיעות למבוטחים בתרגום למספר שפות, בעיקר במוקדים של עולים, אם אלה עולים מרוסיה ודוברי השפה הרוסית, אם אלה דוברי השפה האמהרית.

<איתי קליטניק: במוקדים האלה יש שילוט וספרים בשפות ובהנגשה לשונית.

<איתי קליטניק: הוקם מוקד התרגום הרפואי.

<איתי קליטניק: זו גולת הכותרת שאנחנו משקיעים בה רבות.

<איתי קליטניק: ישנם נציגים שמוכשרים – כרגע, ב-4 שפות ואנחנו בתקווה להרחיב את זה – בשפות העיקריות שמדברים במדינה מעבר לעברית: ערבית, רוסית, אמהרית וצרפתית.

<איתי קליטניק: במוקד יש מוקדנים שמוכשרים בהנגשת השפה.

<איתי קליטניק: דיברנו על בעיות טכנולוגיות לאנשים שאין להם גישה לאינטרנט.

<איתי קליטניק: היום יכול אדם דובר אמהרית לשבת מול הרופא, הרופא והפונה מרימים את שפופרת הטלפון במרפאה ויש אדם שמגשר ביניהם שפתית.

<איתי קליטניק: הכול יכול להיעשות גם במרפאה וגם מהבית במוקד הפניות של משרד הבריאות, פניות הציבור שמספרו 5400*.

<איתי קליטניק: דיברנו על השילוט, דיברנו על המוקד.

<איתי קליטניק: במקומות שיש בהם ריכוז של עולים אנחנו משתדלים ודורשים מקופות החולים לשים מתאם שירות באותה שפה.

<איתי קליטניק: מתאם בשפה הרוסית, הערבית, האמהרית.

<איתי קליטניק: אתר "קול הבריאות" למיצוי זכויות הוא אתר יחסית חדש, עדיין בחיתוליו.

<איתי קליטניק: אבל השנה, חלק מתכניות העבודה שלו זה תרגום האתר לרוסית ואמהרית תחילה ולערבית.

<איתי קליטניק: בהמשך אנחנו מקווים גם לעוד שפות.

טלי פלוסקוב: אני לפני ניתוח, אני צריכה לחתום על טופס הסכמה לניתוח.

טלי פלוסקוב: האם אני מבינה על מה אני חותמת?

אברהם נגוסה: בשבוע שעבר עולים מברזיל גילו את הנושא הזה.

<איתי קליטניק: אני חייב לציין שעדיין קצת יותר קשה למצוא אנשי שירות שיודעים את השפה הפורטוגזית - - -

טלי פלוסקוב: אנחנו נדאג לכם לפורטוגזית.

טלי פלוסקוב: אנחנו נמצא.

<איתי קליטניק: זה השלב הבא באתר מוקד התרגום הרפואי.

<איתי קליטניק: זה הפתרון הטוב ביותר - - -

אברהם נגוסה: יש ברוסית?

טלי פלוסקוב: ברוסית ואמהרית יש?

טלי פלוסקוב: ספרדית?

אברהם נגוסה: צרפתית יש?

טלי פלוסקוב: תרשום בבקשה.

<אסתר בלום: - - - עוד לפני הפורטוגזית - - -

<לירון כרמלי: - - - אוכלוסייה, רעננה.

<לירון כרמלי: צריך - - -

טלי פלוסקוב: מה עוד?

טלי פלוסקוב: איזה עוד שפות?

טלי פלוסקוב: צרפתית - - -

<קריאות: - - -

טלי פלוסקוב: טוב, גיאורגית זה – יצטרכו ברוסית - - -

<איתי קליטניק: - - - אנחנו גם תלויים באנשי מקצוע שדוברים את השפות.

<איתי קליטניק: זו לא בעיה להכשיר אנשים שדוברים את השפה.

<אינה ישראלי: אני יכולה לעזור לך להתנדב - - -

אברהם נגוסה: חשוב ללכת על השפה הפורטוגזית כיוון שעכשיו מספר העולים מברזיל גודל.

<לירון כרמלי: נשמח להביא לכם עולים שיעברו הכשרה ויעבדו אצלכם.

<לירון כרמלי: יש לנו המון דוברי ספרדית - - -

<איתי קליטניק: אני מסכים.

<איתי קליטניק: המוקד פועל ולדעתי אפשר בקלות לגשר על - - -

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: יש לך שאלה, אסתר?

<אסתר בלום: לא שאלה.

<אסתר בלום: יש לי הצעה קונקרטית.

אברהם נגוסה: אז אולי תשמרי את ההצעה עד שנשמע את משרדי הממשלה, ואז נכניס את ההצעה שלך.

אברהם נגוסה: או שאת רוצה שמשרדי הממשלה יתייחסו להצעה שלך?

<אסתר בלום: לא.

<רות דיין מדר: אני רוצה להציע הצעה למשרדי הממשלה.

<רות דיין מדר: ברשויות המקומיות זה קיים – שבמשרדי הממשלה שיהיה אדם יהיה אחראי על עולים באותו משרד ויבחן את כל הצרכים, אם זה רישוי ואם זה הנגשת מידע.

<רות דיין מדר: משרד הרווחה, משרד החינוך, בכל משרד יהיה עובד שיהיה - - - לנושא של עלייה וקליטה וייתן את מלוא המידע וגם יטפל במלוא הבעיות.

טלי פלוסקוב: הצעה טובה, אבל כמה היא יישומית?

אברהם נגוסה: את חושבת שאין?

<רות דיין מדר: לדעתי זה קיים בחלק מהמשרדים.

<רות דיין מדר: במשרד הרווחה זה קיים, במשרד הבריאות יש פונקציה שדומה לזה, אולי צריך לשכלל אותה.

אברהם נגוסה: טוב, צודקת.

אברהם נגוסה: הצעה טובה.

<רות דיין מדר: זה יהיה גם בנוסף על תפקידו, אבל יהיה לו זום-אין לנושא של עולים.

טלי פלוסקוב: צודקת.

אברהם נגוסה: נמשיך בהצעה.

אברהם נגוסה: אסתי, תעשי גם את ההצעה שלה, יכול להיות שנשמע תגובות מהמשרדים שהולכים לדבר.

<אסתר בלום: אחת לכם לחברי הכנסת ואחת למשרדי הממשלה.

<אסתר בלום: דפני מושיוב ממשרד הרווחה הזכירה את האפשרות להצעת חוק של סל תרגום, התאמה של סל תרגום לחירשים לעולים החדשים.

<אסתר בלום: אין הגבלה – מי שצריך את השירות הזה, צריך לקבל אותו.

<אסתר בלום: אנחנו נשמח מאוד לדבר אתכם על זה ולקדם את הנושא הזה כי הוא מאוד חיוני ובסיסי.

<אסתר בלום: דבר שני, בין שני המשרדים, אם זה ביטוח לאומי ומשרד הקליטה, בסוף השנה הראשונה העולים החדשים צריכים להתחיל לשלם ביטוח לאומי.

<אסתר בלום: הם לא יודעים את זה.

<אסתר בלום: הם צריכים להתחיל לשלם ביטוח לאומי בתום בשנה הראשונה אבל הם לא יודעים את זה.

<אסתר בלום: אף אחד לא אומר להם את זה: זו השעה, זה הזמן, בוא תדאג לזה, אל תצבור אלפי שקלים חוב.

טלי פלוסקוב: אז באמת למה לא להוציא מכתב כמו שאתם שולחים לבן 70?

<אסתר בלום: ההצעה היא מאוד פשוטה.

<אסתר בלום: משרד הקליטה אמר עכשיו שהם אחראיים בשנה הראשונה ובשנה השנייה.

<אסתר בלום: למשרד יש מערכת לצורך תעסוקה בלבד, אם אני לא טועה, לשלוח מסרונים בשפות לעולים.

<אסתר בלום: תשלחו באופן יזום: בעוד חודש אתה תהיה חייב להתחיל לשלם מיסים בביטוח לאומי, אנא תגיע לביטוח הלאומי הקרוב לביתך.

<אסתר בלום: אם נצא מכאן עם הדבר הזה, כבר נשנה הרבה מאוד דברים.

<אסתר בלום: לגבי הצעת החוק, חברי הכנסת הנכבדים, אנחנו נשמח מאוד לשבת אתכם עליה.

אברהם נגוסה: אנחנו נציין את זה בהצעת חוק מיצוי זכויות וחובות.

אברהם נגוסה: גם את החובות צריכים לדעת.

בן ישעיהו: מבחינתנו, כמה שפחות ביורוקרטיה.

בן ישעיהו: אם אפשר, לעשות את זה אפילו בין המשרדים.

בן ישעיהו: שמשרד הקליטה אולי יעביר אלינו רשימות ואנחנו נפנה אל האנשים.

טלי פלוסקוב: בביטוח הלאומי לא רשום לכם תאריך העלייה ארצה של גל מבוטח?

בן ישעיהו: רשום.

בן ישעיהו: אנחנו מקבלים מידע ממשרד הפנים.

בן ישעיהו: אני לא יודעת אם נעשה משהו אוטומטי.

בן ישעיהו: אני יכולה לברר במינהל הביטוח והגבייה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שכדאי.

בן ישעיהו: אני יכולה לברר אם נעשה משהו לשלוף את האנשים לפח תאריך עלייה.

טלי פלוסקוב: כן, בדיוק.

טלי פלוסקוב: אפשר לתכנת את זה.

בן ישעיהו: - - - לא צריך גם את הממשק עם משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: נשמח לקבל בכתב את תוצאות הבירור שלך.

בן ישעיהו: בסדר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נפנה עכשיו – נציגת רמלה, רצית להגיד משהו?

<לירון כרמלי: כן.

<לירון כרמלי: משהו בנוגע למשטרה.

<לירון כרמלי: יש לנו מקרים שחוקרים ילדים או בני נוער ולא תמיד זה בשפה.

<לירון כרמלי: היה לי מקרה חמור מאוד עכשיו שחקרו את הילדה.

<לירון כרמלי: שאלתי: למה לא טיפלו ולמה לא פתחו תיק?

<לירון כרמלי: היא אמרה לי: בכלל לא הבנתי מה הם רוצים ולא הבינו אותי.

<לירון כרמלי: זה גם משהו שצריך.

<לירון כרמלי: כשחוקרים עולה חדש, אם אין להשיג מישהו, אז אפשר לפנות למשפחה, לרשות.

<לירון כרמלי: הפרוייקטורים שלנו הולכים ועושים את זה.

<לירון כרמלי: הם לא צריכים, אבל הם עושים את זה.

טלי פלוסקוב: זה נושא נפרד שצריך לטפל בו גם.

<לירון כרמלי: זה ממש קריטי.

<לירון כרמלי: ילד לא תמיד מבין – לא ילד ברמה - - - שפה, שפה.

<לירון כרמלי: השפה.

<לירון כרמלי: ילד זה בסדר שחוקרים, קרה משהו וצריך לדבר אתו.

טלי פלוסקוב: שיבין.

אברהם נגוסה: נעבור למשרד הרווחה.

אברהם נגוסה: דפני, בבקשה.

<דפני מושיוב: לנו יש מה שנקרא מודל קליטה יישובי שאתה נתקלת בו בבאר שבע.

<דפני מושיוב: הבנו ששער הכניסה למחלקת הרווחה הוא מוד קריטי.

<דפני מושיוב: יש שם עובד סוציאלי ומלווה שזה תלוי בסוג העלייה שמגיעה לפי השפה.

<דפני מושיוב: ביחד עם ארגוני העולים, אנחנו גם מפתחים היום מערך של מתנדבים ואנשי סמך מקצועיים שקיימים במערכת, להכשיר אותם גם לתרגום כי זה לא מספיק לדעת שפה, צריך גם לדעת איך לתרגם בחדר הטיפולי.

<דפני מושיוב: כלומר, יש איזושהי - - - רגישות.

<דפני מושיוב: אנחנו גם מסתכלים על מי שמתרגם.

<דפני מושיוב: לפעמים אנשים חשופים למידע שמשפיע עליהם וצריך גם ללוות את המתורגמנים האלה.

<דפני מושיוב: זה תהליך שאסתר ואני עושות והיא אחר כך תרחיב במידע על הצעת החוק שלמדנו מעולם החירשים, שבנוי לתפארת.

<דפני מושיוב: הלוואי ומדינת ישראל תחוקק חוק דומה לכל מי שיש לו חסם לשוני-תרבותי ללא מגבלת זמן.

<דפני מושיוב: זה דבר מקסים וזה פותח הרבה מאוד מקום לאדם שאיננו דובר עברית לבחור לא להיות מוגבל למישהו ספציפי וגם ליצור סטנדרטים לכל הנושא הזה שבאמת לא כל אחד ייכנס ויתרגם.

<דפני מושיוב: צריך לייצר כאן חקיקה שהיא גם מכינה על הלקוחות שצריכים את התרגום ולתת להם את השירות המיטבי.

אברהם נגוסה: תודה רבה, דפני.

טלי פלוסקוב: סליחה, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: בכל מקרה משרד העבודה והרווחה, בטח שמעתם שאני עומדת בראש ועדת משנה לעניין האזרח הוותיק.

טלי פלוסקוב: אני מדברת על אנשים מבוגרים מהעלייה של שנות ה-90 שהגיעו לארץ בגיל 55-50, מהם ממש לא הרבה אנשים ששולטים בשפה העברית.

טלי פלוסקוב: כשמגיעה אליהם הביתה מי שבודקת זכאות לסיעוד - - -

<דפני מושיוב: אבל זה ביטוח לאומי.

טלי פלוסקוב: בסדר.

טלי פלוסקוב: אני כרגע פונה לכולם.

טלי פלוסקוב: איך אדם מבוגר שאין לו אף אחד לידו יכול לתקשר עם מישהו שלא יודע את שפתו?

טלי פלוסקוב: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם: כשאתם מטפלים בקשיש, גם אם הוא עלה לפני 20 שנה, רוב הסיכויים שהקשיש הזה לא יודע עברית.

טלי פלוסקוב: אז או לבדוק לפני שאתם מגיעים אליו אם הוא מדבר עברית.

טלי פלוסקוב: אם הוא לא מדבר עברית, אז לשלוח מישהו שיבין.

טלי פלוסקוב: האנשים האלה הרבה פעמים מדברים על בדידות.

טלי פלוסקוב: הבדידות הזאת הרבה פעמים בגלל שהם לא מבינים גם את מי שהגיע אליהם במטרה טובה לעזור ולתמוך.

טלי פלוסקוב: אבל אם הוא לא מבין מה המטרה של אותו אדם, לא השגתם את המטרה.

טלי פלוסקוב: אז תעשו עוד צעד נוסף לבדוק לפני שאתם מגיעים לאדם מבוגר מיהו.

טלי פלוסקוב: משרד הרווחה, אני יודעת שהשר מקדם תכנית להגיע לקשישים בני 86 ומעלה.

טלי פלוסקוב: אם אותו אדם שיגיע ידבר עברית ומי שמקבל את השירות לא מדבר עברית – חבל על הכסף שלכם.

טלי פלוסקוב: לא עשיתם שום דבר.

טלי פלוסקוב: קחו את זה בחשבון, אתם חייבים להתאים את המטפל לאדם שצריך את השירות הזה.

טלי פלוסקוב: השעה הזאת יכולה להציל את האדם, אבל רק אם הם מדברים, רק אם הם מתקשרים.

טלי פלוסקוב: אז גם את זה בבקשה קחו בחשבון.

אברהם נגוסה: אני רוצה להוסיף שאלה למשרד הרווחה.

אברהם נגוסה: מדינת ישראל היא מדינת רווחה.

אברהם נגוסה: המדינה, כמדינת רווחה, נמדדת בשירותים שהיא נותנת לציבור החלש, לציבור הנזקק.

אברהם נגוסה: למיטב ידיעתי, לפחות בזמני, בעבודה סוציאלית לא מלמדים על מיצוי זכויות וחובות בלימודי עבודה סוציאלית לעובדים סוציאליים.

אברהם נגוסה: אם התוכן הזה נכנס עכשיו לאקדמיה בעבודה סוציאלית, אז אני לוקח את דברי בחזרה.

אברהם נגוסה: אבל כשאני למדתי עבודה סוציאלית, לא היה.

אברהם נגוסה: אני חושב שגם היום, אם אין שינוי, אז העובדים הסוציאליים שעובדים היום ברשויות המקומיות בלשכות סוציאליות בכל עיר ועיר, אין להם כל כך ידע על זכויות וחובות של העולים.

אברהם נגוסה: האם אתם, משרד העובדה והרווחה, עושים הכשרה מיוחדת לעובדים סוציאליים, בעיקר אלה שעובדים עם העולים החדשים?

אברהם נגוסה: יש יוזמה כזו?

<דפני מושיוב: כן.

<דפני מושיוב: אני חייבת להגיד לך שזה לא רק לעולים חדשים.

<דפני מושיוב: בוא נפריד בין התהליך שהמל"ג אחראי עליו באוניברסיטאות שמכשיר עובדים סוציאליים לבריאות, לחנוך, לרווחה.

<דפני מושיוב: אתה יודע, להרבה תחומים.

<דפני מושיוב: ברגע שהם נכנסים למחלקות לשירותים חברתיים, יש מה שנקרא תהליך הכשרה לתפקיד.

<דפני מושיוב: בהכשרה לתפקיד בבית הספר המרכזי ב"די-מול", אם אתה זוכר, שם יש הכשרה לפקיד, וכל עו"ס משפחה מקבל את ההכשרה.

<דפני מושיוב: היום יש גם, כמו שאתה מכיר, את תכנית "עוצמה" – מרכזי עוצמה שהדברים המרכזיים שלהם זה להנגיש את המידע ומיצוי זכויות.

<דפני מושיוב: זה תהליך שנעשה בין העו"ס משפחה לבין העבודה הקהילתית כדי לראות תופעות ולנסות ולזהות מקומות בהם אפשר לשפר את איכות השירות ומיצוי זכויות בראייה מערכתית ברשות המקומית בנוגע לאותם אנשים שמגיעים למערכת הרווחה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו עוברים עכשיו למשרד הבינוי והשיכון.

אברהם נגוסה: שמעתם על העניין של מיצוי זכויות בדיור ציבורי וגם סיוע לשכר דירה - - -

טלי פלוסקוב: סיוע למשלמי משכנתה.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: לא הרבה יודעים על הזכויות שלהם.

אברהם נגוסה: האם המהלך שאתם עושים, האם יש יוזמה, האם אתם מפעילים איזושהי תכנית בנושא הזה, האם אתם מכשירים את העובדים שלכם בנושא הזה להעביר את הזכויות לעולים חדשים?

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע, בבקשה.

<אסנת רחמים: אני מנהלת תחום פניות סיוע במשרד השיכון.

<אסנת רחמים: דיברו פה על כמה נושאים: דיור ציבורי, שכר דירה, הנגשת מידע.

אברהם נגוסה: זכות למשכנתה גם.

טלי פלוסקוב: החזר לקשישים.

<אסנת רחמים: בנושא של הדיור הציבורי – הדיור הציבורי לעולים חדשים, 15 שנה בארץ, הוא באחריות משרד הקליטה.

<אסנת רחמים: מי שאמור להנגיש את המידע לעולים החדשים זה משרד הקליטה.

<אסנת רחמים: הוא קובע את הקריטריונים והוא אמור להנגיש את המידע, לומר להם מה הזכויות שלהם, מי זכאי, מי לא זכאי.

טלי פלוסקוב: האם את יודעת שאנחנו פה לא פעם אחת מדברים על כך שלא יכול להיות שאדם מבוגר, קשיש, נשאר בתור של משרד הקליטה גם אם הוא מעל 15 שנה בארץ?

טלי פלוסקוב: עד שהוא הולך לעולמו הוא נשאר בתור של משרד הקליטה עם אותם 24 אלף קשישים שממתינים לדיור ציבורי.

אברהם נגוסה: 27 אלף.

טלי פלוסקוב: 24 אלף קשישים בסך הכול.

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: 20 אלף קשישים.

<אסנת רחמים: זה לא צריך להיות ככה.

<אסנת רחמים: אם הוא קשיש הוא נשאר בתור של משרד הקליטה.

טלי פלוסקוב: זה אומר שאין לו סיכוי לקבל דיור ציבורי.

<אסנת רחמים: אם הוא לא קשיש, הוא עובר לתור של משרד השיכון וזה מה שקורה.

<אסנת רחמים: אני יכולה לבדוק את הנושא הזה ולאות אם אפשר לשנות.

<אסנת רחמים: לגבי סיוע בשכר דירה – יש לנו במשרד מחלקה, מחלקת קצבאות, שהעובדים שלה דוברי רוסית והיא אחראית על כל הנושא של סיוע בשכר דירה למי ש-5 שנים בארץ מיום עליית העולה החדש לארץ.

<אסנת רחמים: הם נותנים את כל המידע, הם נותנים את כל השירות בשפה הרוסית.

<אסנת רחמים: האתר של משרד השיכון נותן מידע בכמה שפות.

<אסנת רחמים: הוא נותן מידע בשפה הרוסית, בשפה האנגלית המוקד הטלפוני שלנו שנותן מידע על סיוע בדיור גם נותן מידע בכמה שפות וגם בשפה הרוסית.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו כבר מדברים פה בוועדה, יש מוקד שנותן מענה בשפה הרוסית.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שמי שעובד במוקד הזה, אלה עובדי קבלן שהם כבר 8 שנים עובדים כעובדי קבלן ולא כעובדי המשרד וכל פעם אתם צריכים לעשות מכרז, אז לפחות תשמרו על האנשים האלה כי האנשים האלה כבר יודעים לתת שירות.

טלי פלוסקוב: שלא ייקחו אנשים חדשים שצריך ללמד אותם 5 שנים מהתחלה.

<אסנת רחמים: נכון שיוצא מכרז כל 5 שנים עם אפשרות להארכת התקשרות.

<אסנת רחמים: העובדים באלה עוברים הכשרה בכמה שפות והם נותנים את המידע.

<אסנת רחמים: החזרי משכנתה – יש תכנית במשרד השיכון של החזרי משכנתה לקשישים שעלו עד שנה מסוימת שמשלמים סכום מסוים והדירה עלתה סכום מסוים - - -

טלי פלוסקוב: רק זכאים להשלמת הכנסה.

<אסנת רחמים: כן, קשישים שמתקיימים מהשלמת הכנסה, מהבטחת הכנסה, זכאים להחזרי משכנתה בסכום מסוים.

<אסנת רחמים: גם בנושא הזה מטפלת חברה חיצונית בהתקשרות אתנו, שהעובדים שלה הוכשרו והם דוברי השפה הרוסית.

<אסנת רחמים: אני יכולה להגיד שבתקופה האחרונה היה חוסר מידע.

<אסנת רחמים: הרבה קשישים לא ידעו שמגיע להם - - -

טלי פלוסקוב: ולמה הם עכשיו יודעים?

טלי פלוסקוב: כי אנחנו פה התחלנו לדבר על זה.

<אסנת רחמים: גם נכון.

<אסנת רחמים: כל הפניות האלה טופלו וכל האנשים שלא היה מגיע להם כשהם פנו אלינו, טופלו וקיבלו את מה שמגיע להם.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לך, אני חייבת להגיד את זה.

טלי פלוסקוב: נגעת בנושא של החזר למשכנתה.

טלי פלוסקוב: אחד, אנחנו כאן העלינו את הנושא הזה, כאשר גם קודם, כשהתחלתי לטפל בזה, אמרו לי כל הזמן במשרד השיכון: הכול עובד אוטומטית, לא צריך לפנות לאף אחד, הכול עובד אוטומטית.

טלי פלוסקוב: ואני אומרת לך שאחרי שאנחנו העלינו את הנושא הזה לסדר-היום, עשרות משפחות קיבלו החזרי כספים – וכל הכבוד, פה אני אומרת יישר כוח על ההחזר הרטרואקטיבי כי יש אנשים שהחזירו להם עשרות אלפי שקלים על כל השנים אחורה.

טלי פלוסקוב: אבל שוב, אם לא היינו מעלים את הסוגיה הזאת כאן, אף אחד לא היה מתעורר.

טלי פלוסקוב: איך אי אפשר לשלב את הנתונים?

טלי פלוסקוב: קשיש שזכאי להשלמת הכנסה ויש לו משכנתה, איך אתם משרדי הממשלה, לא יודעים לדבר זה עם זה?

<אסנת רחמים: זה נכון.

<אסנת רחמים: הקשיש לא אמור לפנות אלינו בנושא הזה.

<אסנת רחמים: המידע אמור לעבור אלינו - - -

טלי פלוסקוב: מהבנקים.

טלי פלוסקוב: אני יודעת.

טלי פלוסקוב: אבל אם זה לא קורה?

<אסנת רחמים: בשביל זה אנחנו טיפלנו בנושא הזה וכל מי שפה ולא קיבל – קיבל החזר רטרואקטיבי.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: אבל אני חושבת על אנשים שלא שמעו אותנו ברדיו ולא שמעו אותנו בטלוויזיה ואילי יש עוד נושאים כאלה.

<אסנת רחמים: - - - נהלים ואנחנו - - -

לכם כאן: אתם חייבים ללמוד לדבר זה עם זה.

לכם כאן: אתם חייבים לחבר את הנתונים ביניכם כדי למצות את הזכויות.

לכם כאן: זה הנושא של הדיון היום: מיצוי זכויות.

לכם כאן: אתם חייבים להפנות את תשומת לבם של אותם אנשים שזכאים להטבות ואז הם יקבלו אותן.

לכם כאן: אם אנחנו לא עושים את זה, האנשים האלה נשארים מעבר לגדר, וזה נורא חבל.

לכם כאן: עם תקציב כזה גדול ששמנו לנושא הזה וכמעט – ראיתי נתונים, ניצלו פחות מחצי מהתקציב הזה.

לכם כאן: מה זה אומר?

לכם כאן: זה אומר שאנשים פשוט לא ידעו לקבל את מה שמגיע להם מהמדינה.

לכם כאן: פה אתם צריכים לעבור למצב אקטיבי ולא פסיבי.

לכם כאן: אתם מחכים שאנשים יבואו וישאלו.

לכם כאן: זאת הטעות.

לכם כאן: אתם צריכים לבוא לאנשים ולהגיד להם: מגיע לך.

לכם כאן: איך אנחנו עושים את זה?

לכם כאן: זה מה שצריך לשנות פה בין המשרדים.

לכם כאן: אגב, לא רק כלפי העולים אלא כלפי כל המדינה שלנו.

לכם כאן: תשנו את הגישה, תבואו אתם לאנשים ותגידו ואז האזרח ירגיש שמישהו פה דואג לו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: סיימת?

אברהם נגוסה: תודה.

טלי פלוסקוב: סליחה שהתפרצתי ככה.

<אסנת רחמים: אני מסכימה עם הצעת חוק שיכולה לקדם את הנושא הזה.

אברהם נגוסה: כן, בסדר גמור.

אברהם נגוסה: אנחנו נקדם את זה.

אברהם נגוסה: אני חוזר לסוכנות היהודית, מר ג'ק קורקוס הוא מנהל תחום הזכאות.

אברהם נגוסה: אני חושב שכל מה שאנחנו מדברים, השורש צריך להיות אצלכם.

אברהם נגוסה: כי אתם בקשר עם העולה הפוטנציאלי כבר בארץ המוצא שלו ואתם בקשר אתו, אתם עוזרים לו לעלות לישראל ואני בטוח שאתם גם עושים שם הסברה ואוריינטציה.

אברהם נגוסה: האם אתם דואגים להבהיר לעולים מה מחכה להם פה במדינת ישראל בעניין של מיצוי זכויות וחובות?

אברהם נגוסה: האם יש לכם תכנית בסוכנות גם בתרגום לשפה שלהם וגם אוריינטציה לאנשים?

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים שתסביר לנו.

<ג'ק קורקוס: בוקר טוב.

<ג'ק קורקוס: אני אתן את השלבים שהעולה עובר אצלנו כך שהוא מקבל בסופו של דבר מידע.

<ג'ק קורקוס: אני לא מתיימר להגיד שעולה מקבל מאתנו את כל המידע ואני אסביר גם למה.

<ג'ק קורקוס: קודם כל, יש נציגי שירות במרכז הגלובלי שלנו שנמצאים בקשר טלפוני רצוף עם עולים.

<ג'ק קורקוס: עולים יכולים להתקשר 23 שעות ביממה ולקבל שם מידע.

טלי פלוסקוב: ומה עם - - -

<ג'ק קורקוס: 23 שעות מפני שהסבירות שבשעה הזאת מתקשרים, עם כל מה שיש לנו בעולם, יצא שלא צריך את השעה.

טלי פלוסקוב: רציתי להבין מה המשמעות של השעה - - -

אברהם נגוסה: תסביר לנו, תתאר לנו את האינטראקציה ואת התהליך.

אברהם נגוסה: אני נמצא ביו יורק, אני מתקשר לטלפון של הגלובל ואני אומר שהחלטתי לעלות למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת מה הזכויות שלי ומה החובות שלי.

אברהם נגוסה: תתחיל איך אתם מסבירים להם.

<ג'ק קורקוס: קודם כל, העולה שמתקשר נענה בשפה שלו.

<ג'ק קורקוס: יש לנו דוברי 5 שפות במרכז הגלובלי והוא נענה בשפה שלו.

<ג'ק קורקוס: אלה אנשים שבאו מאותה מדינה, בדרך כלל.

<ג'ק קורקוס: דבר שני, הם פתחים תיק עליה – זה נעשה באינטרנט בשיחה הזאת.

<ג'ק קורקוס: דבר שלישי, אם הוא רוצה מידע, הוא מקבל אתרי אינטרנט.

<ג'ק קורקוס: יש אתר אינטרנט של הסוכנות שבו יש כבר פירוט של הזכויות באופן כללי, כותרות.

<ג'ק קורקוס: אנחנו לא מתיימרים, אנחנו לא יכולים לייצג פה ולדבר בשם כל משרדי הממשלה ולתת פירוט לכל אחד.

<ג'ק קורקוס: אבל, יש מקרים פרטניים של אנשים שאנחנו יודעים, אנחנו בודקים את העבר הישראלי שלהם שהוא עשוי להשפיע על הזכויות שלהם ולכן אנחנו מסייגים, במקרים מסוימים, ואומרים: את זה תקבל, את זה לא תקבל, לזה תצטרך לעבור ועדת ערעורים במשרד הקליטה באמצעותנו.

<ג'ק קורקוס: כלומר, אנחנו יודעים לנתח את מצבו של העולה ועל פי זה להגיד לו פחות או יותר למה הוא יהיה זכאי.

<ג'ק קורקוס: אנחנו גם אומרים תמיד וגם כותבים את זה, שלא של הזכויות או כמעט הכול בעצם תלוי בהחלטות של משרדי הממשלה, בעיקר של משרד הקליטה.

<ג'ק קורקוס: כלומר, הזכאות נקבעת על ידם ועל ידי הסטטוס, אם זה גורר זכאות או קטין חוזר או אזרח עולה וכולי, יש סטטוסים שונים.

<ג'ק קורקוס: את אלה אנחנו יודעים להגיד.

<ג'ק קורקוס: הדבר השני, יש ראיון אישי לכל עולה.

<ג'ק קורקוס: אנחנו נפגשים עם כל עולה ועולה ושם מלבנים שוה את הנושא של הזכויות.

<ג'ק קורקוס: יש כאלה, אני מוכרח להגיד, שמגיעים לריאיון הזה ושוכחים לשאול את השאלות.

<ג'ק קורקוס: זה לא אומר שאנחנו בעצמנו לא אומרים לו את הדברים.

<ג'ק קורקוס: גם נותנים לפעמים חומר כתוב.

<ג'ק קורקוס: יש לנו חומר כתוב גם ב-5 שפות וזה בכותרות.

<ג'ק קורקוס: אנחנו לא יכולים לתת בדיוק פירוט של מה המשרד עצמו נותן.

<ג'ק קורקוס: ואתרי אינטרנט גם לאן לגשת, כולל קווי חינם למרכז הגלובלי שלנו.

<ג'ק קורקוס: בנוסף, משרדי הסוכנות והשליחים והעובדים שלנו בחו"ל נמצאים כל הזמן לרשות אותם אנשים ששואלים שאלות.

<ג'ק קורקוס: גם המטה בארץ.

<ג'ק קורקוס: זה מבחינת אינפורמציה.

<ג'ק קורקוס: יש לנו חומר כתוב שאנחנו נותנים אותו לא רק באינטרנט.

<ג'ק קורקוס: יש לנו גם חומר שאנחנו נותנים ממש קשיח.

<ג'ק קורקוס: מעט, אבל אנחנו נותנים, מפני שאנחנו לא יכולים – למשל, פעם היה מדריך לעולה שהיה מוציא אותו משרד הקליטה יחד אתנו וזה הופסק.

<ג'ק קורקוס: אנחנו משתדלים לעדכן את הרשימה לפחות, את רשימת הזכויות בכותרות שאנחנו נותנים.

<ג'ק קורקוס: אני מוכרח להגיד שהעובדים אצלנו והשליחים עוברים הכשרה בנושא הזה של הזכויות.

<ג'ק קורקוס: רכזי השירות בגלובל עוברים אצלי באופן אישי כל חודש וחצי ריענון שבו מלבנים כל מיני נושאים, בין השאר גם על הזכויות ועל השינויים ועל העדכונים שיש.

טלי פלוסקוב: אתם מזמינים את משרדי הממשלה האלה כדי שיבואו וירצו להם?

<ג'ק קורקוס: אנחנו לא מזמינים אותם כי הם אנשי המקצוע שנותנים לנו את המידע.

<ג'ק קורקוס: אנחנו שואבים מהם את המידע.

<ג'ק קורקוס: היתרון שלנו הוא שאנחנו יודעים לעשות אינטגרציה ואנחנו מדברים גם על שיכון וגם על קליטה וגם על ביטוח לאומי.

<ג'ק קורקוס: על הכול.

<ג'ק קורקוס: אבל להגיד שלמקרה ספציפי נוכל לתת את התשובות – לא.

<ג'ק קורקוס: אנחנו לא תמיד יודעים.

<ג'ק קורקוס: יש גם עולים שלא תמיד בעצמם יודעים מה מצבם מבחינת חובות וכולי ולכן זה קצת יותר מורכב.

טלי פלוסקוב: זה ברור.

<ג'ק קורקוס: אבל אנחנו יודעים לעשות את האינטגרציה בין כל הזכויות כדי להגיד בסטטוס מסוים מה יקבל העולה.

<ג'ק קורקוס: אני מוכרח להגיד שהנושא של המידע הוא בעייתי כשאתה נותן אותו בחו"ל.

<ג'ק קורקוס: העולה בחו"ל מוטרד מהרבה דברים: החינוך של הילדים, איך המטען ילך ומתי הוא יטוס בדיוק.

<ג'ק קורקוס: הוא מאוד מוטרד.

<ג'ק קורקוס: כשאנחנו נותנים לו את המידע, לא תמיד זה נשאר בזיכרון.

<ג'ק קורקוס: אז אם נותנים לו משהו כתוב, זה בכותרות.

<ג'ק קורקוס: לצערי, הרבה פעמים לא שומרים את זה.

טלי פלוסקוב: טעימה, טעימה.

טלי פלוסקוב: אתה לא צריך להיכנס לפרטים קטנים, אבל טעימה אתה חייב לתת להם.

טלי פלוסקוב: עצם העובדה שהוא צריך לדעת שיש לו אתר אינטרנט ב-5 שפות והוא יכול - - -

<ג'ק קורקוס: אנחנו עושים את זה.

<ג'ק קורקוס: גם כל עולה מחויב אצלנו להגיע לערב מידע.

<ג'ק קורקוס: לפחות במשלחות הגדולות מגיע לערב מידע שבו מדברים כמעט אך ורק על הזכויות, על הסטטוסים וכולי ועל השלבים בתהליך העלייה.

<ג'ק קורקוס: כך שמבחינה זו אין אדם שהיה אצלנו שלא יודע שיהיה לו משהו.

<ג'ק קורקוס: אנחנו גם אומרים לו שיהיה עליו לשאול.

<ג'ק קורקוס: לצערי, יש לנו משפט שאומר: בישראל אף אחד לא יגיד לך מה הזכויות שלך, אתה צריך ללכת בעצמך למצות אותן.

טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שאמרנו.

<ג'ק קורקוס: זאת המציאות.

<ג'ק קורקוס: צריך להילחם במציאות הזאת ולשנות אותה הגיע הזמן, לזה אני מסכים.

<ג'ק קורקוס: בנוסף לזה, כאשר העולה מגיע לארץ, שוב, יש לו פה טרדות של בית ספר וילדים וקייטנה וכולי וכולי, כך שללכת ולהתעסק בזכאויות שלו, זה לא תמיד בראש סדר העדיפויות.

<ג'ק קורקוס: לכן, פה אני הייתי מצפה שתהיה התזכורת של הגופים הקולטים.

<ג'ק קורקוס: שוב תהיה תזכורת.

<ג'ק קורקוס: כלומר, לא שהעולה יחפש אתכם אלא שהגופים צריכים חפש קצת את האנשים.

<ג'ק קורקוס: דובר פה על הביטוח הלאומי – הביטוח הלאומי יודע בדיוק מתי כל עולה הגיע מפני שהוא נותן לו את הקצבאות.

טלי פלוסקוב: נכון.

<ג'ק קורקוס: יש קצבאות ילדים, יש קצבאות זקנה והביטוח הלאומי יודע בדיוק.

<ג'ק קורקוס: זאת אומרת, כל גוף כאן יכול לדעת מתי העולה מגיע ויש לו גם כתובות.

<ג'ק קורקוס: למשרד הקליטה יש כתובות של כל עולה, כך שאפשר להנגיש מידע, שוב לשלוח אליו - - -

טלי פלוסקוב: יש טלפונים.

טלי פלוסקוב: לשלוח הודעת SMS לכל אחד מהיום הראשון שהוא נמצא פה.

<ג'ק קורקוס: גם זה.

<ג'ק קורקוס: הרי כל אחד מקבל היום נייד כבר בשדה התעופה.

טלי פלוסקוב: נכון.

<ג'ק קורקוס: אבל אני מוכרח להגיד שלא כל העולים עוברים דרך הסוכנות היהודית.

<ג'ק קורקוס: צריך לשים לב לזה.

<ג'ק קורקוס: לא כולם עוברים דרכנו, חלק עושים פה שינוי סטטוס.

<ג'ק קורקוס: היום זה גם באמצעותנו.

<ג'ק קורקוס: כלומר, אנחנו מסייעים למשרד הפנים, כך שאפשר גם שם לתת את המידע הזה.

<ג'ק קורקוס: מבחינת המידע, אנחנו משתדלים לתת כמה שיותר, תוך כדי יצירת האינטגרציה הזאת בין כל משרדי הממשלה.

<ג'ק קורקוס: להגיד שאנחנו יכולים לבוא במקומה?

<ג'ק קורקוס: זה יהיה יומרני מאוד.

<ג'ק קורקוס: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו פונים למשרד החינוך.

אברהם נגוסה: במשרד החינוך, כמו ששמעתם עכשיו, יש דאגה לעולים, בעיקר לשילובם של הילדים שלהם במערכת החינוך.

אברהם נגוסה: השאלה שלנו היא, האם משרד החינוך דואג למיצוי זכויות והעברת המידע לגבי הילדים שלהם במערכת החינוך?

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לשמוע ממשרד החינוך.

אברהם נגוסה: מי עונה?

אברהם נגוסה: רויטל דותן או גל?

<דנה גורדון שושני: - - -

אברהם נגוסה: רויטל, בבקשה.

<רויטל דותן: תודה לכם.

<רויטל דותן: משרד החינוך, בהמשך לדברים שאמרת, מגיעים גם לירידים טרום עליה ונותנים שם את המידע למשפחות שמתכוונות לארץ כי באמת יש הרבה שאלות בנושא חינוך, זה מאוד חשוב להם.

<רויטל דותן: אנחנו כמובן פועלים על פי חוזר מנכ"ל.

<רויטל דותן: חוזר מנכ"ל נמצא בשקיפות באתר משרד החינוך וכמובן באתר האגף שלנו, אגף קליטת תלמידים עולים.

מידע בשפות: בימים אלה אנחנו מוציאים פליירים גם לרשויות וגם למשפחות עולים, זה נמצא עכשיו באגף פרסומים אצלנו.

מידע בשפות: לגבי מורים עולים, גם מורים עולים מקבלים מידע מהאתר של אגף התמחות וכניסה להוראה.

מידע בשפות: האגף הזה נמצא בקשר עם משרד הקליטה ועם האגף להכשרת תארים ודיפלומות.

מידע בשפות: מקבלים גם מידע בשפות, מידעון שממש עכשיו מודפס וייצא בעוד שבוע בצרפתית, ספרדית, רוסית, אנגלית ועברית כמובן.

מידע בשפות: יש מידע על כל השלבים שהמורה העולה צריך לעבור עד לקבלת רישיון הוראה קבוע.

מידע בשפות: אני רוצה לומר שמורים עולים מקבלים שעות תוספתיות עד 7 שנים מהיום שהם נכנסים להוראה.

מידע בשפות: ביסודי הם מקבלים 8 שעות, בעל-יסודי הם מקבלים 6 שעות.

מידע בשפות: כמובן שאנחנו ממליצים על הוראה בכיתות קטנות למורים עולים שמתחילים את דרכם בהוראה.

אברהם נגוסה: תודה.

טלי פלוסקוב: עוד משפט אחד למשרד החינוך.

טלי פלוסקוב: אני פשוט חוויתי הרבה דברים על בשרי ולכן, אם הייתי יכולה לעשות את זה כשהגעתי לארץ, הייתי עושה, אבל עוד לא יכולתי.

טלי פלוסקוב: משרד החינוך, מה שחשוב כאן זה הקשר עם ההורים.

טלי פלוסקוב: הם מגיעים למדינה שונה מהמדינה ממנה באו.

טלי פלוסקוב: גם השיטה עצמה שונה, גם המנטליות אחרת, גם היחס של ההורים למערכת שונה.

טלי פלוסקוב: לצערי הרב, כשאני אימא לילדים בבית הספר, לא הבנתי.

טלי פלוסקוב: אני לא הבנתי מה החלק שלי היה יכול להיות בחינוך של הילדים שלי במערכת החינוך העירונית.

טלי פלוסקוב: רק אחר כך, עם הזמן, הבנתי עד כמה ההורים כאן יכולים להשפיע, עד כמה הם יכולים לקחת חלק.

טלי פלוסקוב: זה חשוב מאוד.

טלי פלוסקוב: את אמרת שיש מגשרים בין המשפחות – אתם חייבים פה לשתף אותן ולספר להן כמה שיותר על מערכת החינוך בארץ, לא רק את מה שמגיע אלא מה שונה כאן מאיפה שאתם באתם:

טלי פלוסקוב: פה אתם יכולים להיות פעילים, פה אתם יכולים לבוא ולא לפחד להגיד ולהביע עמדה.

טלי פלוסקוב: להרגיש שההורה יכול להגיע למורה ולהגיד שהוא לא מרוצה ממשהו.

טלי פלוסקוב: המנטליות היא שונה.

טלי פלוסקוב: גם היום, מי שמגיע, הם די מפחדים.

טלי פלוסקוב: אלה שמגיעים מאוקראינה לא יבואו ולא יגידו, הם מפחדים.

טלי פלוסקוב: צריכים לפתוח ולהראות להם שהם נכנסים למדינה אחרת ופה מותר ופה צריך לדבר כדי שלילד יהיה יותר טוב ויותר קל במערכת החינוך.

טלי פלוסקוב: תנו דגש גם לקשר.

טלי פלוסקוב: הילד איכשהו נכנס למערכת, זה טבעי.

טלי פלוסקוב: אבל ההורים, פה צריך לעזור להם להיכנס ולהפוך לחלק של ההוראה במדינה.

<רויטל דותן: את מעלה נקודה מאוד חשובה.

<רויטל דותן: אנחנו באמת כל הזמן לומדים באגף שלנו את מערכות החינוך שמהן באים העולים כדי לתווך להם, כדי לעשות את ההתאמות, כדי להסביר להם דברים שהיו כל כך ברורים.

<רויטל דותן: אנחנו רואים את זה בכל כך הרבה היבטים.

<רויטל דותן: אם זה דרך הציונים שהתלמידים מקבלים.

<רויטל דותן: אם יש ארצות שבהן הציון הוא מ-1 עד 20, ואצלנו הוא מ-1 עד 100, אז כמובן שהם צריכים לדעת מה אומר כל ציון שהילד שלהם מקבל.

טלי פלוסקוב: את זה למדנו מהר.

<רויטל דותן: בכל כך הרבה היבטים ההבדלים.

<רויטל דותן: בעניין המעורבות של ההורים כאן במערכת החינוך היא שונה לחלוטין ממרבית הארצות שמהן מגיעים העולים.

<רויטל דותן: המגשרים שלנו שעובדים עם המשפחות מקבלים הכשרה מקצועית.

<רויטל דותן: הם מקבלים הכשרה לנושא החינוך המיוחד.

<רויטל דותן: מה קורה בחינוך החברתי פה בארץ שהוא באמת שונה מאוד.

<רויטל דותן: כל החינוך הבלתי פורמלי.

<רויטל דותן: אנחנו מנסים לעודד אותם להשתלב, אם זה בתנועות נוער ואם זה בפעילויות חברתיות.

<רויטל דותן: התאמנו את תנאי ההיבחנות לתלמידים העולים.

<רויטל דותן: הנושא של מעורבות חברתית, אנחנו מתאימים אותו לעולים.

<רויטל דותן: אנחנו כל הזמן מנסים ללמוד ולתת מענה.

טלי פלוסקוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נעבור, גם במשרד החינוך, לחינוך מבוגרים בקשר לאולפן.

אברהם נגוסה: השבוע שעבר כשקיימנו דיון בעניין קליטת עולה מהודו, התברר לנו שהיו עולים שלא ידעו שמגיע להם אולפן.

אברהם נגוסה: אנחנו הופתענו פה איך יכול להיות שעולה חדש הגיע למדינת ישראל, הוא לא יודע שיש לו זכות ללמוד באולפן.

אברהם נגוסה: האם רק מי שבא אתם מלמדים או שאתם גם עושים מאמץ למיצוי זכויות ולהעברת המידע, למשל, לעולים קשישים וגם לעולים שמגיעים ומהר רצים לעבוד.

<גלי צדיק: בוקר טוב.

<גלי צדיק: האולפנים לעברית לעולים חדשים באגף לחינוך מבוגרים של משרד החינוך, קולטים את העולים באמצעות משרד הקליטה.

<גלי צדיק: כל עולה שרוצה ללמוד עברית מופנה לאולפנים באמצעות משרד הקליטה ולא יכול להגיע ישירות לאולפנים משום שהוא חייב לקבל את הזכאות ללימודי אולפן בחינם באמצעות משרד הקליטה.

<גלי צדיק: כל עולה שכבר מגיע אלינו מקבל מאתנו באולפנים את ההסברים על מסלולי הלימוד, רמות הלימוד וכן הלאה.

<גלי צדיק: את המידע לגבי פתיחת כיתות אולפן, תאריכי פתיחה, תאריכי מבחנים האגף מעביר לפני תחילת שנת לימודים בכל שנה למשרד הקליטה כדי שכל עולה שמגיע לשם כדי לקבל הפנייה לאולפן כבר יידע גם מה יהיו תאריכי הקורסים כדי שלא יקרה מצב שעולים לא יגיעו ללימודים כי הם לא ידעו מתי יתחיל קורס.

<גלי צדיק: כל התאריכים מפורסמים שנה מראש.

<גלי צדיק: בנוסף לזה, באתר של משרד החינוך מופיעה רשימת כל האולפנים עם הכתובות והטלפונים בכל עיר.

<גלי צדיק: המידע הזה עובר גם לסוכנות היהודית.

<גלי צדיק: לדעתי מתפרסם גם באתר הסוכנות.

<גלי צדיק: אנחנו בשלבי הכנה של איגרת מידע לעולה שכל עולה שיגיע לאולפן, בנוסף להסברים שהוא מקבל, יקבל גם דף מידע על מסלולי הלימוד והסילבוס של הקורסים השונים שיש באולפנים או באולפן הספציפי שלו.

<גלי צדיק: האיגרת הזו תתורגם ל-4 שפות ותופיע החל מספט

<גלי צדיק: מבר באתר מלווה הוראה באתר של משרד החינוך שנקרא מודל.

אברהם נגוסה: לא לכל העולים יש אפשרות לגשת ולהשתמש באינטרנט, באתרים של משרדים שונים.

אברהם נגוסה: את יודעת, אלה עולים שהגיעו מאתיופיה, עולים קשישים מארצות שונות שלא כל כך מתמצאים, זה לא בדור שלהם.

אברהם נגוסה: האם אתם משתמשים ברדיו "רקע"?

אברהם נגוסה: יש שפות שונות: גם ברוסית, גם באמהרית וגם בצרפתית.

אברהם נגוסה: יש שפות שונות של עולים חדשים שדווקא העולים המבוגרים הם יותר שומעים את רדיו "רקע" כי זו הדרך שלהם להתחבר או לשמוע מה קורה בעולם.

אברהם נגוסה: האם אתם משתמשים ברדיו "קרע" להעביר ודעות.

אברהם נגוסה: לא רק להסתמך על אתרי האינטרנט.

<גלי צדיק: אני חושבת שאני צריכה לבדוק את זה.

אברהם נגוסה: זה חבל.

אברהם נגוסה: זה פספוס.

<גלי צדיק: משרד החינוך, בתחום של האולפנים, העולים לא מגיעים אליו ישירות אלא אך ורק באמצעות משרד הקליטה ולכן כל המידע הרלוונטי לנושא לימודי האולפן שיש לנו, אנחנו מעבירים באמצעות המחוזות למשרד הקליטה על מנת שהעולים יקבלו אותו.

אברהם נגוסה: עניין הזכויות – משרד הקליטה מגדיר אותם כזכאים לאולפן, זה יכול להיות לחצי שנה, ובמקרה של עולה מאתיופיה, 10 חודשים.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים במציאות שהעולים לא מצליחים ללמוד את השפה בזמן קצר כל כך.

אברהם נגוסה: האם למשרד החינוך, למחלקת חינוך מבוגרים, יש יוזמה לאנשים שילמדו באזור המגורים שלהם אחרי העבודה?

אברהם נגוסה: האם יש יוזמה כזו?

אברהם נגוסה: האם אתם עושים מאמץ כדי להעמיק את הידע בשפה העברית?

<גלי צדיק: כן, בהחלט.

<גלי צדיק: בכל מקום בארץ שיש דרישה או אוכלוסייה פוטנציאלית ללימודי עברית, מעבר לאולפן הבסיסי הראשוני, האולפנים ומנהלי האולפנים מונחים להיענות לדרישות האלה באמצעות אולפני המשך, באמצעות אולפני ערב שהם פחות אינטנסיביים שמיועדים לאנשים שכבר עובדים.

<גלי צדיק: באמצעות מודולות יותר קצרות של אולפן, פחות אינטנסיביות שמתאימות לאנשים שלא יכולים לעמוד בדרישה האינטנסיבית של לימודים כל יום.

<גלי צדיק: ובאופן כללי, לגלות גם פדגוגית וגם אנושית לצרכים של האוכלוסיות הספציפיות שהאולפן הספציפי באזור מסוים נתקל בהם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: נשמח מאוד לקבל בכתב את הבירור בעניין השימוש ברדיו "רקע".

<גלי צדיק: מאה אחוז.

אברהם נגוסה: אני פונה לא רק למשרד החינוך.

אברהם נגוסה: אני פונה לכל משרדי הממשלה: אל תסתמכו רק על האינטרנט כי הדור המבוגר לא משתמש בזה ולכן הולך לאיבוד בעניין מיצוי זכויות.

אברהם נגוסה: אני חושב שרדיו "רקע" בשפות שונות הוא כלי חשוב מאוד להעביר מיד ואני מציע להשתמש בו.

אברהם נגוסה: אני מבין ששמענו את כל נציגי המשרדים שהגיעו, אבל האם יש מישהו שהגיע לפה ולא נתנו לדבר ורוצה לדבר לפני שאני מסכם את הדיון?

אברהם נגוסה: אין.

אברהם נגוסה: אנחנו מסכמים את הדיון.

אברהם נגוסה: אני מבקש ממנהלת הוועדה לקרוא את הסיכומים ואז אני אברך את כולם בסיום הדיון.

אברהם נגוסה: בבקשה.

העלייה והקליטה: ב', להקים ועדה – זו עדיין קריאה למשרד הקליטה – בין משרדית בשיתוף כל המשרדים בהובלתו ותכלולו לשם בחינת האופנים לסייע בהעברת המידע וליווי העולים החדשים והוותיקים שאינם דוברי עברית לשם מיצוי זכויותיהם וחובותיהם.

<קריאה: וארגוני העולים.

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: זה בין משרדי.

אברהם נגוסה: חשוב להכניס את השלטון המקומי.

<דנה גורדון שושני: אולי בשיתוף ארגוני העולים או נציגות מארגוני העולים.

<קריאה: - - - את האחריות.

<דנה גורדון שושני: מי רצה להוריד אחריות?

אברהם נגוסה: אנחנו נסכם.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו נדבר על ארגוני העולים.

אברהם נגוסה: קודם כל, יהיה תיאום בין המשרדים.

אברהם נגוסה: זו המציאות שאנחנו מבינים עכשיו שאין כל כך תיאום בין המשרדים, אין כל כך תכלול חזק בעניין הזה.

אברהם נגוסה: ולכן חשוב מאוד שמשרד הקליטה כמשרד המתכלל ייקח את הנושא הזה, יוביל את הנושא הזה.

אברהם נגוסה: בשלב הבא אנחנו נתייחס לשיתוף הפעולה עם ארגוני העולים.

אברהם נגוסה: כרגע, אם נכניס אותם, אני יודע את הרגישות של משרדי הממשלה בנושא הזה.

<דנה גורדון שושני: ג', למשרד הקליטה – לשלוח לעולים מסרונים, כל אחד במועד הנכון לו, כדוגמת: בחודש הבא אתה שנה בארץ ועליך לפנות למוסד לביטוח לאומי לשלם דמי ביטוח לאומי.

<אידה בן שיטרית: את בטוחה שזה למשרד הקליטה?

<אידה בן שיטרית: לא היית רוצה שהביטוח הלאומי - - -

<דנה גורדון שושני: זה לא אני.

<דנה גורדון שושני: זה מה שנאמר בדיון.

<דנה גורדון שושני: מה שאתה מחליט.

אברהם נגוסה: אני אגיד לך - - -

<אידה בן שיטרית: - - - יותר ביטוח לאומי.

<אידה בן שיטרית: ביטוח לאומי יכול לעשות את הפעולה הזאת מול המבוטחים, זה נראה יותר הגיוני.

בן ישעיהו: כפי שאמרתי, אני אבדוק עם מינהל הביטוח והגבייה מה אפשר לעשות אצלנו.

<ג'ק קורקוס: אני חושב שמי שיודע בדיוק כמה זמן עבר מיום העלייה זה משרד הקליטה.

<ג'ק קורקוס: הביטוח הלאומי פחות יודע.

אברהם נגוסה: נכון.

אברהם נגוסה: כמו שאמרתי בהתחלה - - -

<אידה בן שיטרית: שמשרד הקליטה יעביר הודעה בגין הביטוח הלאומי?

<אידה בן שיטרית: זה לא הגיוני.

<ג'ק קורקוס: זה לא רק ביטוח לאומי.

<ג'ק קורקוס: הרי בשנה הראשונה העולה נמצא תחת המטריה - - -

<אידה בן שיטרית: גם הביטוח הלאומי מסכים כאן שאם מישהו צריך להודיע - - -

<ג'ק קורקוס: אבל העולה נמצאה בשנה הראשונה תחת משרד הקליטה.

<אידה בן שיטרית: - - - גם יודעים.

אברהם נגוסה: נציגת משרד הקליטה, נציגת משרד הקליטה, הנושא לא נתון למשא ומתן.

אברהם נגוסה: לפי כוונתנו, מה שאנחנו הבנו וגם לפי המציאות של המבנה השלטוני במדינת ישראל, יש משרד עלייה וקליטה שהוא מתכלל את העניין של העלייה והקליטה.

<אידה בן שיטרית: הוא לא בא במקום משרדי הממשלה האחרים.

אברהם נגוסה: זה לא בא במקום, אבל זה תפקידו.

אברהם נגוסה: אני שוב אומר לך שאני לא מצפה שאת תעשי את העבודה של משרד החינוך, את העבודה של ביטוח לאומי, של בריאות.

אברהם נגוסה: אני מצפה שאת כמשרד המתכלל מטעם מדינת ישראל, תדאגי להפעיל את המשרדים האחרים למען העולים, ולכן את האחריות אנחנו נטיל על משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: זה העניין.

אברהם נגוסה: אני רוצה שאתם תתכללו.

<אידה בן שיטרית: אני מסכימה אתך.

<אידה בן שיטרית: אבל אני אומרת - - -

אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו אומרים.

<אידה בן שיטרית: שקשורה למשרד ממשלתי אחר, מן הראוי שאותו משרד ממשלתי ידבר ישירות עם האוכלוסייה המבוטחת.

אברהם נגוסה: את ההובלה ניתן לכם.

אברהם נגוסה: אם תהיה להם תקלה, אתם תדברו עם אותו משרד.

אברהם נגוסה: אבל אני חושב שהאחריות וההובלה צריכות להיות במשרד הקליטה.

<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת למשרד לביטחון הפנים להצמיד באגף החקירות מלווה דובר את שפת הנחקר העולה או הנער העולה.

<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת לכל המשרדים לייחד בכל משרד אדם שיהיה אחראי לצורכי העולים החדשים הפונים אליו וליזום יידוע עולים בדבר זכויותיהם.

<דנה גורדון שושני: ד', חברי הוועדה ייזמו הצעת חוק המחייבת את כל משרדי הממשלה בהם צריכים אזרחים ועולים חדשים וותיקים שאינם דוברי עברית, לקבל בנוסף לטופס עליו הם צריכים לחתום, טופס ובו כל המידע בשפתם.

<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת לכל המשרדים להפיץ מידע באמצעות רדיו "רקע" בשפות השונות.

<דנה גורדון שושני: מידע לעולים.

<דנה גורדון שושני: הוועדה תקיים ישיבה עם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי לשיפור הנגשת המידע לעולים בשפתם בדבר זכויותיהם במוסד לביטוח לאומי ומיצוי הזכויות.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נעביר גם לכם את הסיכום.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הישיבה נעולה.