ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 112, 2017-05-09 14:10

אורי מקלב: אנחנו מתנצלים על האיחור הקל, אצלנו זה איחור קל.

אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה של כנסת ישראל.

אורי מקלב: היום יום שלישי, י"ג באייר, תשע"ז, 9.5.2017.

אורי מקלב: כשעל סדר יומנו זה מפגש עם חברי ועדת החינוך, המחקר והטכנולוגיה של הבונדסטאג ממדינת גרמניה.

אורי מקלב: אני שמח לפגוש ידידים טובים.

אורי מקלב: חברי הוועדה, חברי הכנסת חיים ילין, חברת הכנסת יעל כהן פארן, חברים בוועדה.

אורי מקלב: אנחנו ביום פעילות רבה כיום השני שנפתח מליאת הכנסת, מושב הקיץ, אז אנחנו מתנצלים על אולי האי דיוקים ועל כך שלא כולם יכלו להגיע למפגש הזה.

אורי מקלב: אבל אנחנו גם מעריכים וגם מודים על הביקור שלכם פה בישראל וכמובן גם פה בכנסת ישראל.

אורי מקלב: זה בא לבטא ידידות עמוקה בין ישראל לגרמניה.

אורי מקלב: ביקור שמחזק ומעצים ומעמיק שיתוף פעולה כלכלי ומדיני בין מדינת ישראל לבין מדינת גרמניה.

אורי מקלב: עם כל הצניעות, אנחנו גם מכירים את המעמד שלנו בעולם כמדינה של הייטק, פיתוח, מחקר, טכנולוגיה מתחדשת ומעצמה של סייבר.

אורי מקלב: ואנחנו גם רואים בהתאם את הביקור שלכם שהוא לא רק ביקור ידידותי ונימוסי, אלא מתוך רצון ללמוד ולקבל אחד מן השני.

אורי מקלב: במקורות היהודים שלנו יש פתגם שאומר טובים השניים מן האחד.

אורי מקלב: כל אחד יכול להרים 50 ק"ג.

אורי מקלב: שניים מרימים ביחד 150 ק"ג.

אורי מקלב: אז אנחנו מאמינים ששיתוף פעולה והידוק הקשר רק יכול לעזור לשני הצדדים.

אורי מקלב: ולכן אנחנו נמצאים פה כמפגש, כישיבה מיוחדת וכמפגש עבודה.

אורי מקלב: אנחנו מדינה צעירה מאוד.

אורי מקלב: כשאני נולדתי המדינה הזו הייתה בת 9, ילדה קטנה.

אורי מקלב: ואנחנו אחרי שתי מלחמות, שואה קשה, רדיפות רבות שרצו להשמיד ולהעלים את העם היהודי והנה אנחנו היום נמצאים פה בנקודת זמן שאנחנו תורמים לא רק בשביל עצמנו.

אורי מקלב: תורמים בפיתוחים שלנו ובהמצאות לחברה כולה, למאות מיליוני אנשים בעולם.

אורי מקלב: מיטיבים איתם.

אורי מקלב: בהרבה דברים קידמנו את האנושות כולה.

אורי מקלב: ואני אומר לכם את זה בכנות.

אורי מקלב: אצלנו זה לא בשביל ביזנס ולא רק בשביל ביזנס, ודאי לא בשביל ביזנס כעיקר ולא רק בשביל איזה מגמה של השתלטות ולהשפיע על העולם אלא באמת לתרום לאנושות.

אורי מקלב: אצלנו זה ערך עליון לעזור לאנושות כולה.

אורי מקלב: אנחנו גם רואים את זה, בעזרת השם, כתשובה וחיזוק לתקומה שלנו, כבסיס לחיזוק קשרים מדיניים עם מדינות שהן פחות ידידותיות מגרמניה או ארצות הברית.

אורי מקלב: גם מדינות שהן באופן טבעי לא אמורות לשמור קשרים מדיניים.

אורי מקלב: אנחנו רואים את הנושאים של הטכנולוגיה והחידושים והפיתוח והתרומה לאנושות כבסיס איתן ואמיתי לחיזוק קשרים.

אורי מקלב: אנחנו מאמינים גם בשלום.

אורי מקלב: אנחנו מאמינים ורוצים שלום וגם פועלים בשביל השלום וגם מוכנים בשיתוף פעולה עם רבים בנושאים כלכליים, מסחריים, בריאות, חקלאות, מים, תשתיות, כפי שאנחנו יודעים לעשות את זה.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד מילה אחת על הסייבר.

אורי מקלב: אנחנו חזרנו רק שלשום מביקור במרכז מיוחד בבאר שבע, מרכז שמתכלל את המלחמה ומאבק ותשובות למלחמות סייבריות.

אורי מקלב: התרשמנו באמת מדברים מיוחדים וחדשניים שיש שם ובתוך דגש שזה חייב להיות גם כן מתוך שיתוף פעולה בין מדינות.

אורי מקלב: זה לא רק עוזר במלחמות האלה שיש לנו, שאנחנו היום, הן חלק מהשיח גם שלכם, כפי שאתם גם ודאי מתמודדים.

אורי מקלב: גם מהמגמות והפעילות שלנו אנחנו יודעים שביחד, רק ביחד, אפשר לעשות את זה.

אורי מקלב: יש לנו גם ידידות כנה ורבת שנים.

אורי מקלב: אבל יש לנו גם אויבים משותפים, יש איסלאם קיצוני, יש אויבים שנלחמים במדינות רבות.

אורי מקלב: אנחנו גם ביחד בעניין הזה.

אורי מקלב: ואנחנו יודעים שהיום המלחמה והתשובות לדברים האלה דווקא בפן הפיזי, במלחמה או בתשובות הטכנולוגיות המתקדמות החדשניות, כפי שאמרתי, הסייבריות, הם יכולים באמת לתרום הרבה בשביל להגיע להישגים ולמנוע את השפיכות דמים ולהציל חיים ובכלל קיום שלנו.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שאנחנו לא פעם ראשונה, אני בזה רוצה לסיים, יש לנו כמה וכמה שיתופי פעולה בין גרמניה לבין ישראל.

אורי מקלב: אנחנו אירחנו לא ממזמן, כאן לפני כחודשיים, גם ועדה של הבונדסטאג שהייתה בנושא דיגיטציה.

אורי מקלב: ועדת הדיגיטציה, ככה קראו לה.

אורי מקלב: לנו זה שמות אחרים אבל ארחנו, מאוד התרשמנו מהיכולות שלכם, מהנכונות שלכם.

אורי מקלב: יש לנו מחקרים משותפים עם שיתוף פעולה עם מכון ויצמן בננו טכנולוגיה.

אורי מקלב: רק מחר ב-10.5 מסתיים מכרז משותף לגרמניה וישראל בנושא שיפור - - -מסתיים שאפשר להגיש אותו, קול קורא, שיתוף פעולה בתחום טכנולוגיית המים.

אורי מקלב: גם במסגרת השיתוף פעולה המדעי בין ישראל וגרמניה.

אורי מקלב: רק לאחרונה לפני כחודש או כחודש וחצי אני רוצה להביא דוגמה לשיתוף פעולה ובזה אני אסיים.

אורי מקלב: חילקנו כאן פרסים לבני נוער שפעלו בתחום המחקר, המדע והטכנולוגיה.

אורי מקלב: ראינו כוחות צעירים מבריקים מאוד שהתחרו, בעיקרון, במשהו בהתאמה לגיל שלהם.

אורי מקלב: אבל הם הגיעו לרעיונות ופיתוחים עקרוניים מאוד מאוד מיוחדים שאמרו לי נציגים של חברת אינטל שהיו באותו אירוע שהם חושבים לקחת את זה.

אורי מקלב: יש להם החלטה גם על כמה מהדברים שהוצגו שם, שפותחו על ידי אותם צעירים, להפוך אותם לפיתוח מסחרי, פיתוח יישומי, לא כרעיון, במגוון תחומים.

אורי מקלב: באמת בדברים מופלאים שיכולים לתרום לכולם.

אורי מקלב: הייתה גם נציגות, הנספח המדעי של גרמניה נמצא פה ואתה תדע להגיד את זה ולציין את זה לא פחות טוב ממני, אבל אני מביא את זה כדוגמה.

אורי מקלב: ישראל יש לה באמת את היכולות בתחום הפיתוח, מחקר, חדשנות אבל לא תמיד היא יכולה ליישם את זה.

אורי מקלב: לא תמיד יש לה את היכולות ליישם את זה.

אורי מקלב: דווקא לקחת מהפרויקט הזה, שהוא היה פרויקט לנגד עינינו, ולקחת מספר נושאים, ובשיתוף פעולה של גרמניה.

אורי מקלב: כל אחד נותן את היתרונות שיש לו, כל אחד ביחד, נוכל בדבר שנראה קטן לעשות דברים גדולים.

אורי מקלב: קל וחומר בדברים משמעותיים, בדברים שכבר יש לנו בסיס לפיתוח, בסיס למחקר.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו יכולים להגיע להישגים גדולים מאוד.

אורי מקלב: אלו היו דבריי הפתיחה הקצרים - ארוכים שלי אבל אני אשתדל בהמשך לתת לכם את רוב הזמן.

אורי מקלב: אני מתכבד לכבד את עמיתי, יושב ראש המשלחת, לשאת את דברו.

אורי מקלב: בבקשה.

<Albert Robert Rupprecht: תודה רבה מר מקלב.

<Albert Robert Rupprecht: אני מודה לך ואני מודה לעמיתים שלך שהגיעו לפה והזמינו אותנו, מקבלים אותנו פה בכנסת.

<Albert Robert Rupprecht: אני חוזר על מה שאמרתי, תודה רבה שאתה מקבל אותנו פה.

<Albert Robert Rupprecht: אתה דיברת על נושא שגם אני רוצה להתייחס אליו.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו בגרמניה יודעים שמדע ומחקר הם הבסיס לחירות ולדמוקרטיה.

<Albert Robert Rupprecht: זה החלק החשוב לנו, לא רק להתקדמות של מדינתנו בגרמניה אלא הנושא הזה הוא נושא חשוב.

<Albert Robert Rupprecht: מדע הוא חשוב לכל האנושות כי דרך המדע אנחנו יכולים לעזור לאנשים למשל, לאכול, במדינות מסוימות.

<Albert Robert Rupprecht: אני חושב שאנחנו רואים פה את הבסיס, בסיס איתן לדיונים שלנו.

<Albert Robert Rupprecht: בגרמניה אנחנו ראינו את החשיבות של מדע ומחקר ואנחנו הגדלנו את התקציב, הכפלנו את התקציב, הוא היום כ-17 מיליארד אירו לשנה.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו הגענו לפה עם משלחת של הוועדה שלנו ויש לנו נציגות מכל המפלגות שלנו.

<Albert Robert Rupprecht: גברת טנק ממפלגת דילינקה, מפלגת השמאל, שטפן קאופמן, יש לנו את מר קאיגירין מהירוקים, ריינר שפרלינג, מפלגת העבודה הגרמנית, אלה המפלגות של הבונדסטאג.

<Albert Robert Rupprecht: - - - הם מפלגה אחת, אני שייך לצי אס או מבוואריה ואנחנו שייכים, כמו הצילאו, למפלגת השלטון.

<Albert Robert Rupprecht: אתה יודע שב-24 בספטמבר יש לנו בחירות בגרמניה ואנחנו אז נדע מה אנחנו נעשה בבונדסטאג בארבעת השנים הבאות.

<Albert Robert Rupprecht: חשוב לנו לדבר איתך ולסכם איתך את העתיד.

<Albert Robert Rupprecht: יש לנו אולי היבטים והדגשים שונים.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו כרגע מכינים את העבודה שלנו.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו נרצה, למשל, לדבר על הנושאים הבאים: קודם כל אנחנו רוצים לדבר על שיתוף הפעולה בין ישראל לגרמניה.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו דיברנו עם משרד החינוך שלנו, אנחנו נרצה לשמוע מכם אם אתם תרצו לשנות אולי דגשים מסוימים.

<Albert Robert Rupprecht: יש לנו מספר רב של נושאים ברמת החינוך.

<Albert Robert Rupprecht: אחת השאלות שלנו, אנחנו דיברנו בוועדה שלנו שרצינו לבוא לארץ כדי לדבר איתך.

<Albert Robert Rupprecht: קודם כל, כמובן, כי ישראל היא מדינה מרתקת עם היסטוריה מיוחדת.

<Albert Robert Rupprecht: אבל אנחנו גם חושבים שבארץ אנחנו יכולים ללמוד הרבה דברים.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו יכולים לשמוע מכם וללמוד מכם דברים שאנחנו צריכים אותם בגרמניה.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו רוצים ללמוד מכם נושאים חדשים, העברת מידע, סטרט אפים, כל מה שקורה בארץ מרתק אותנו, מעניין אותנו.

<Albert Robert Rupprecht: כמובן, מצד שני, יש לנו את ארצות הברית.

<Albert Robert Rupprecht: אבל ישראל זה הנושא.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו רואים את המדינה הקטנה שחשובה בנושא החדשנות ואנחנו נשמח מאוד לשמוע מכם ולדבר על הנושא הזה.

<Albert Robert Rupprecht: נושא נוסף הוא נושא היחס בין חינוך אקדמי לחינוך מקצועי.

<Albert Robert Rupprecht: האם אתם רואים את זה כבעייה, האם אתם רוצים לשנות, האם אתם שמחים עם מה שקורה בארץ עם החינוך האקדמי.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו דיברנו גם בינינו על החינוך בערים לעומת פריפריה.

<Albert Robert Rupprecht: בגרמניה, למשל, אנחנו רואים שזהו נושא מאוד מאוד חשוב.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו רואים שמצד אחד החינוך בערים הוא לא החינוך שקיים בפריפריה.

<Albert Robert Rupprecht: אלה הנקודות החשובות.

<Albert Robert Rupprecht: אלה הנקודות שמעניינות אותנו במיוחד אבל, כמובן, ניתן להעלות גם נושאים נוספים שמעניינים אתכם או אחרים שעומדים אולי על הפרק.

<Albert Robert Rupprecht: תודה רבה, אנחנו שמחים להיות פה ולפגוש אתכם.

<Albert Robert Rupprecht: תודה רבה.

אורי מקלב: נגעת בנקודות מדויק ממש בנושאים שגם מעסיקים את הוועדה.

אורי מקלב: אני מחזיק פה את הפרסומת על אוסף של דיונים שהוועדה דנה.

אורי מקלב: היא דנה בנושא של החינוך שדיברתם ומדענים צעירים, הפער שנוצר בין הפריפריה למרכז.

אורי מקלב: זה דברים שבאמת מעסיקים אותנו מאוד ואני שמח שיש לנו נקודות משותפות לדיון.

אורי מקלב: מה שמעסיק אותנו אולי, שלא ציינת, זה איך לוקחים מחקרים שנמצאים וחדשניים והופכים אותם לדברים יישומיים שזה דורש הרבה משאבים, הרבה התערבות ממשלה שלא תמיד יש למדינה קטנה כמו שלנו יכולת לעשות את זה ואנחנו כאן יכול להיות שיתוף פעולה.

אורי מקלב: יש לנו לא מעט התמודדות בלהשאיר פה מדענים צעירים כשבחוץ, במדינות אחרות, חוטפים אותם ומוכנים לתת להם תנאים הרבה יותר טובים.

אורי מקלב: תנאים גם כלכליים כספיים אבל גם האופן היישומי הוא הרבה יותר קל.

אורי מקלב: הנושא הביטחוני עוצר אותנו בהרבה פיתוחים.

אורי מקלב: גם צעיר שמפתח מוצר הוא כאן בארץ צריך לעבור הרבה רגולציה כדי לקבל את האישור הסופי לשווק אותו כשאותו מדען, אותם כמה צעירים יושבים בחברה בארצות הברית או מקום אחר הם מייד יכולים לשווק את המוצר, להוציא אותו בלי ש - - - וכמובן שהזמן הוא קריטי היום בנושאי הטכנולוגיה והפיתוחים, זה נושא ידוע.

אורי מקלב: אני ברשות

אורי מקלב: כם אבקש מחברי הוועדה, חבר הכנסת חיים ילין, להתייחס לנקודות שאתם העליתם, שאתם מבקשים לדון בהם וחברת הכנסת יעל כהן פארן, בבקשה.

אורי מקלב: אני גם מציע, ברשותך, אם אתה מוכן גם להגיד מאיפה אתה מגיע.

אורי מקלב: אתה מגיע מפריפריה, מה היה קודם.

אורי מקלב: אני מניח שאנשים קצת אולי חייבים תמיד - - -

חיים ילין: כבוד היושב ראש, כפי שאתה יודע, אנחנו במזרח התיכון ואתה מבקש משהו ואנחנו ננסה למלא בדיוק כמו שאנחנו יודעים לעשות את זה אצלנו.

חיים ילין: קודם כל ברוכים הבאים.

חיים ילין: אני חייב להגיד שבגלל המקום שאני גר בו, אני גר בגבול עם רצועת עזה, ויש כידוע לכם, סכסוך דמים לא פשוט.

חיים ילין: כל פעם שאני מארח או שאני נמצא עם משלחת מגרמניה - - -

אורי מקלב: תגיד שהיית ראש מועצה עד ש - - -

חיים ילין: תיכף אני ממתין.

חיים ילין: כל פעם שאני נמצא עם משלחת מגרמניה, לי באופן אישי זה מחמם את הלב ואני אנסה לנמק את זה.

חיים ילין: הטענה שלי הבסיסית היא שהמדע מנסה להתמודד מול תרחישים של טבע, זאת אומרת, מול רעידת אדמה, מתי זה יקרה, איך לצפות שדבר כזה יקרה.

חיים ילין: ואנחנו כל כך קטנים מול רעידת אדמה שאנחנו מבינים את הפרופורציות שלנו מול הטבע.

חיים ילין: אבל בסכסוכים אנושיים זה לא עניין של טבע, זה טבע האדם.

חיים ילין: זאת אומרת זה אנחנו כבני אדם.

חיים ילין: ולכן כשאנחנו עברנו, גם אתם כעם, ואנחנו כעם, את השואה ואני מארח אתכם פה, זה סימן שהסכסוך הזה, אתם דרך החינוך ואנחנו בלי לשכוח אותו נותנים עתיד לעולם כולו.

חיים ילין: זה אותי, תמיד תמיד תמיד זה מרגש.

חיים ילין: זה אומר שבסכסוך אנושי בני אדם הם היחידים שיכולים לפתור אותו, לא אף אחד אחר.

חיים ילין: אני מאוד שמח בגלל זה כל פעם לארח אתכם ולהיות חלק מהאמירות האלה תמיד שאני אומר.

חיים ילין: עוטף עזה, איפה שאני גר, אנחנו נמצאים על גבול עם רצועת עזה.

חיים ילין: יש שם 2 מיליון פלשתינאים שאין להם עתיד.

חיים ילין: לא בגללנו, תאמינו לי.

חיים ילין: אני שכן שלהם, חי איתם, קרוב ל-40 שנה.

חיים ילין: ב-2005 אנחנו עזבנו את רצועת עזה.

חיים ילין: אין אפילו ישראלי אחד שם, אין אף אחד.

חיים ילין: אבל הם בחרו, ברגע שאנחנו התחלנו לצאת, בדרך הטילים והמנהרות כדי להפיק את המקסימום מהטרור שהם יכולים לעשות.

חיים ילין: הטרור הזה הוא לא רק נחלתנו.

חיים ילין: לפני פחות משנה היה פיגוע אצלכם מברלין שישראלית, דליה אליקים, נהרגה על ידי רוצח מתועב.

חיים ילין: והטרור היום הוא נמצא בלונדון, בפריז, בברלין ובכל מקום בעולם.

חיים ילין: וזה שיתוף פעולה שצריך לעשות בין כולם.

חיים ילין: אבל למה אני אומר את המושג הזה?

חיים ילין: כי אני רוצה לנסות לחבר את המדע או מה שאנחנו יודעים ומה שאנחנו לומדים ומה שאנחנו עושים כדי שתבינו איזשהו מסר בסיסי.

חיים ילין: אנחנו פיתחנו מה שאנחנו קוראים באזור שלנו, כיפת ברזל.

חיים ילין: אני אגיד, וזה משהו שגם שייך לספורט, הדבר הכי קשה שיש בספורט זה לשחק הגנה.

חיים ילין: אולי לכם היה ליברו, אחד הגדולים בעולם, את בקנבאואר, אבל זה לא קל להיות ולשחק הגנה.

חיים ילין: זה ממש לא קל.

חיים ילין: ההגנה עוזרת לנו לקחת אוויר ולא מיד להכנס לאיזשהי מלחמה ולתת לממשלה את האפשרות לקבל החלטות נבונות.

חיים ילין: לא מהבטן, אלא מהשכל.

חיים ילין: כיפת ברזל במלחמה האחרונה יירטה קרוב ל-2500 טילים שהיו יכולים לפגוע ולהרוג אזרחים במדינת ישראל.

חיים ילין: זה פיתוח כולו של ישראל.

חיים ילין: כולו, לא למלחמה, לא בשביל להרוג, אלא בשביל להגן.

חיים ילין: וככה כשאנחנו מדברים גם על הסייבר וככה שאנחנו מדברים על המסתם.

חיים ילין: המסתם שהרבה מאוד אנשים שהיה להם התקף לב וצריכים עכשיו את המסתם הוא פיתוח כולו של ישראל.

חיים ילין: היהדות רואה בהצלת חיי אדם, הצלת אדם אחד, הצלת עולם ומלואו.

חיים ילין: צריך להבין את התרבות שלנו בשביל שאנחנו נבין למה תמיד אנחנו נלך למקומות של מצילי חיים.

חיים ילין: מצד שני אני אגיד שבפריפריה שאני גר שם אנחנו תמיד מפתחים את מה שחסר.

חיים ילין: זאת אומרת, אופי האדם הוא לפתח את מה שחסר לו תמיד, לא את מה שיש לו.

חיים ילין: אני גר במדבר ובמדבר לא היה מים.

חיים ילין: אנחנו ממחזרים 70% מהמים לצרכי חקלאות.

חיים ילין: זה המקום הראשון בעולם.

חיים ילין: אחרינו יש את ספרד עם 19%.

חיים ילין: אנחנו בלי מים לא יכלנו לפתח את כל הזנים ואת כל החקלאות שנמצאת מול רצועת עזה.

חיים ילין: כל האזור שלנו מול רצועת עזה משווק ומגדל 70% מסך כל המזון של מדינת ישראל בירקות.

חיים ילין: תחשבו אם העזתים היו בוחרים בדרך אחרת, לא בדרך הטרור אלא בדרך של שיתופי פעולה כמו שהיה לנו בשנות ה-70 ושנות ה-80 והחקלאות הייתה משותפת והם היו יכולים לאחר את כל העולם בים שלהם היפה, בחוף הים.

חיים ילין: הם היו בוחרים בדרך אחרת לחלוטין.

חיים ילין: ופה אני צריך את העזרה שלכם.

חיים ילין: לא רק במדע ובחינוך, אלא בסכסוך האנושי.

חיים ילין: בשביל שתבינו שרק מי שעבר, כמוני, שלוש מלחמות, כראש מועצה יודע מה המשמעות של השלום.

חיים ילין: וקשה להסביר לפעמים כי אנחנו חזקים.

חיים ילין: עכשיו אני אגיד לכם את המשפט האחרון.

חיים ילין: אם מדינת ישראל תוריד את הנשק היא לא תהיה קיימת.

חיים ילין: אם המחבלים יורידו את הנשק יהיה שלום.

חיים ילין: זה ההבדל שיש.

חיים ילין: ואם כולנו נצליח להבין אז יש סיכוי גדול מאוד שגם החמאס וגם ארגוני הטרור, לא רק דרך הזרוע אלא דרך ההבנה שלא יוכלו לנו בכוח אלא רק בהסכמים אז יכול להיות שאנחנו נחסוך את המלחמה הבאה.

חיים ילין: אני אתייחס, למרות הפתיח לחלק מהשאלות.

חיים ילין: פריפריה ומרכז, כמו בכל העולם, יש פערים מאוד גדולים.

חיים ילין: גם מבחינת התקציבים.

חיים ילין: הנוער, המשפחות הצעירות רוצות להגיע למרכז כי יש שם הרבה יותר עבודה, השכר יותר גבוה ואז נוטשות את הפריפריה.

חיים ילין: נוצר מצב אורבני לא פשוט במרכז כמעט כמו כל מדינות העולם.

חיים ילין: ואנחנו רואים שגם מחירי הנדל"ן הולכים ועולים באותם מרכזים.

חיים ילין: אנחנו מתמודדים עם מדינה מאוד קטנה.

חיים ילין: היא פיצית.

חיים ילין: שבחמש וחצי שעות אפשר להגיע מאילת עד הצפון.

חיים ילין: אבל עדיין יש פריפריה ויש מרכז, לא מבחינת המרחק, אלא מבחינת התפיסה המנטלית שתמיד עוזרים לחזקים.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי החזקים תמיד יודעים לעשות יותר טוב.

חיים ילין: מדינה נמדדת על ידי החוליות החלשות, כל חברה.

חיים ילין: לכן צריך להעצים את הפריפריה.

חיים ילין: הבעיה של לימודים באוניברסיטה מול לימודים מקצועיים זו תפיסה קשה.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי במדינת ישראל אומרים שמי שהולך ללמוד מקצוע או לימודי מקצוע הם אנשים שברמה סוציו אקונומית נמוכה.

חיים ילין: וצריך לתת להם אפשרות גם להכנס לאוניברסיטה.

חיים ילין: מצד שני, אנחנו נמצא את עצמנו בלי מסגרים, בלי נגרים, בלי אנשי מקצוע בסיסיים שבלעדיהם העולם לא יכול להתקיים.

חיים ילין: אני רוצה לראות מישהו שינסה להחליף אינסטלטור בבית שלו כשכל הביוב סתום.

חיים ילין: הוא באותו יום לא ייצא לעבודה ולעומת זה אין אף אחד שלמד את זה.

חיים ילין: כי זה לא נעים, לא יפה וגם השכר הוא לא בהתאם.

חיים ילין: ולכן אנחנו צריכים לבוא ולשנות גם תפיסה.

חיים ילין: זה לא רק שלנו זה כנראה דבר שקיים בכל העולם.

חיים ילין: אני מבחינתי יכול להגיד לכם רק דבר אחד לגבי הגנה.

חיים ילין: הסייבר שאנחנו היינו בו, לקחנו אותו לפריפריה והיינו בפריפריה וזה השינוי.

חיים ילין: זאת אומרת, כן לקחת דברים שהם מאוד מתקדמים ולהביא אותם לפריפריה.

חיים ילין: זה יביא משפחות צעירות לאותם מקומות ועתיד יותר טוב.

חיים ילין: יחד עם דבר שאנחנו לא מדברים עליו, תעשייה ענפה יחד עם פרנסה בלי תרבות ובלי חינוך טוב באותו אזור לא יביא את המשפחות.

חיים ילין: בסוף אנשים אחרי עבודה רוצים לשמוע קונצרט וללכת להצגה טובה.

חיים ילין: ואם הם צריכים לנסוע עוד פעם למרכז אז הם יבחרו תמיד להשאר במרכז.

חיים ילין: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

אורי מקלב: בבקשה, חברת הכנסת יעל כהן פארן.

יעל כהן-פארן: ברוכים הבאים, אני שמחה על הדיון המשותף.

יעל כהן-פארן: לפני שבוע או שבוע וחצי הייתה כאן גם משלחת של ועדת הסביבה של הבונדסטאג.

יעל כהן-פארן: זה היה לפני שהכנסת התכנסה שוב אבל אני נפגשתי איתם.

יעל כהן-פארן: אני מהמחנה הציוני, הסיעה האופוזיציונית הגדולה ביותר, מפלגת העבודה ביחד עם מפלגת התנועה בראשות ציפי לבני.

יעל כהן-פארן: אני בכלל נכנסתי לפוליטיקה מטעם התנועה הירוקה שהיא המפלגה הירוקה בישראל.

יעל כהן-פארן: אבל מאחר שבישראל עם כל המצב הפוליטי אנשים בסופו של דבר מצביעים כמעט אך ורק על נושא הקונפליקט הישראלי-פלשתינאי ומפלגת התנועה הירוקה בתוך אווירה פוליטית שחברנו לציפי לבני, לתנועה, גם בבחירות הקודמות וגם בבחירות שלפניהן מתוך אסטרטגיה להכניס נציגות אבל מתוך הבנה שזה מאוד קשה בפוליטיקה.

יעל כהן-פארן: אני יודעת שאצלכם, אתה מהירוקים ?

יעל כהן-פארן: יש לכם כ-10% מהבוחרים

<קריאה: פחות.

יעל כהן-פארן: 8% והיו 12.

יעל כהן-פארן: אני מכירה קצת את הפוליטיקה הגרמנית של הירוקים.

<Daniela De Ridder: הם איבדו קולות.

יעל כהן-פארן: בכל מקרה, אז אני הראשונה בעצם שמייצגת את הנושא הירוק בכנסת בישראל וזה כבוד גדול וגם אתגר מאוד גדול במיוחד שהנושאים האלה לא עולים בצורה שבעיני מתאימה לחשיבות שלהם.

יעל כהן-פארן: בוועדה כאן, ועדת המדע, אנחנו עוסקים לא מעט בנושאים של אנרגיה.

יעל כהן-פארן: אני עומדת בראש ועדת משנה שעוסקת באנרגיות מתחדשות ובהסכם פריז, הסכם האקלים, מעקב אחרי מה ישראל עושה, מה הממשלה עושה בעקבות ההצטרפות של ישראל להסכם פריז.

יעל כהן-פארן: ופה אני גם חייבת לומר שיש שיתופי פעולה בינלאומיים בנושאים האלה וגם בין הממשלות, אני יודעת שממשלת ישראל וממשלת גרמניה, המשרדים להגנת הסביבה משתפים פעולה בצורה מאוד משמעותית בהיבטים של סביבה, באמנות הבינלאומיות.

יעל כהן-פארן: לישראל יש הרבה מה ללמוד, עוד הרבה גם מעבר למה שהיא עושה.

יעל כהן-פארן: ובאנרגיה היא מתחדשת, התייעלות אנרגטית, מהניסיון שלכם בגרמניה, ה "אנרגיבנד" שהובלתם ב-15 ויותר שנים האחרונות.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שזה הוביל את העולם.

יעל כהן-פארן: אני חייבת לומר פה באמת קרדיט להחלטות שהתקבלו בגרמניה שהביאו לתעריף המיוחד לאנרגיה סולרית ואנרגיית רוח והביאו לכך שהמחירים מאוד מאוד ירדו ובעצם הניע קדימה את כל התעשייה של האנרגיה המתחדשת.

יעל כהן-פארן: לצערי, בישראל, למרות שיש לנו פי שניים אנרגיית שמש כל רגע וכל יום מגרמניה אבל יש לנו מעט מאוד, עדיין, ניצול של אנרגיית השמש לחשמל.

יעל כהן-פארן: יש עוד לאן התקדם.

יעל כהן-פארן: בזה אני מנסה להניע את הממשלה לעסוק קצת יותר.

יעל כהן-פארן: בעניינים של מים שבאמת גם חיים הזכיר וגם היושב ראש, אורי מקלב, ישראל, אין ספק, מובילה בטכנולוגיות של השקייה, של השבת מי קולחין, של התפלה.

יעל כהן-פארן: היום כמעט כל המים שאנחנו שותים בישראל הם מים מותפלים.

יעל כהן-פארן: 90% זה מים מותפלים.

יעל כהן-פארן: ורק מקימים עוד כי אין ברירה, אין מים.

יעל כהן-פארן: וזה גם קשור לשינויי האקלים.

יעל כהן-פארן: אנחנו במזרח התיכון כבר מרגישים את השינויים.

יעל כהן-פארן: והוא באמת נחשב לאחד האזורים שהכי נפגעים כבר היום, וייפגעו בעשרות השנים הבאות משינויי האקלים.

יעל כהן-פארן: אנחנו כבר מרגישים בצפון הארץ חוסר במים, ירידה משמעותית במשקעים בכל אזור הצפון שפעם זה היה האזור הכי ירוק בישראל ועכשיו אני מקווה שיהיה שינוי, אבל כמו שזה נראה כרגע אנחנו כבר בשנה חמישית של בצורת באזור צפון הארץ - - -

אורי מקלב: חברת הכנסת יעל, את מודעת לפיתוח החדשני, שראש הממשלה גם הזכיר אותו, בנושא המים שישראל עכשיו, בכל אופן, ישראלים, חברה ישראלית שפיתחה, מים לא רק מהתפלה אלא משהו מהחלל שקצת יותר יקר כרגע בפיתוח שלו וביישום שלו ממים להתפלה אבל זה יכול לתת להרבה מדינות - - -

יעל כהן-פארן: מים מהאוויר?

אורי מקלב: מים מהאוויר.

חיים ילין: זה דבר ידוע מאוד.

יעל כהן-פארן: זה דבר קיים אבל היישום שלו - - -

אורי מקלב: זה דוגמה לפיתוח ישראלי למים לא רק בהתפלה שיש לזה יתרונות אבל יש לזה גם חסרונות אלא מים שמגיעים מהאוויר, מהחלל, לדעת לייצר מים מה שיכול לעזור לאנושות כולה במקומות שיש מחסור, אין את האפשרות של התפלה והובלת המים אפילו בצורה של התפלה וזה נותן מנה וזה עכשיו המצאה ישראלית שכמובן, אמרה חברת הכנסת יעל כהן פארן, שאי אפשר ליישם את זה.

אורי מקלב: אין לנו את המשאבים ליישם את זה.

אורי מקלב: כאן שיתופי פעולה בין גרמניה, בין מדינות שיש להן את היכולות הכלכליות יכול להיות שינוי מהותי לפעם נוספת.

אורי מקלב: מה שאנחנו חושבים שצריך ללמוד את הפיתוחים בשיתוף הפעולה ולדעת איך ביחד מקדמים אותם.

יעל כהן-פארן: אני מסכימה איתך ואני חושבת שיש מקום.

יעל כהן-פארן: אז ציינתי את השיתוף פעולה בין הממשלות.

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת עד כמה יש שיתוף פעולה בין הגורמים העסקיים של פיתוח.

יעל כהן-פארן: אני יודעת שיש משלחות.

יעל כהן-פארן: גם יצא לי לפגוש, לפני שנכנסתי לכנסת, לא סיפרתי, אני הייתי בארגונים לא ממשלתיים, NGOs, בנושאי סביבה ואנרגייה 20 שנה אני עוסקת בתחום.

יעל כהן-פארן: אבל בסופו של דבר יש הרבה משלחות והרבה רצון לשתף פעולה, אבל מכמה שאני מתרשמת מאנשים שעוסקים בתחום בסטרט אפים של קלינטק, אין הרבה שיתוף פעולה בין ישראל וגרמניה ואני חושבת שיש מקום מאוד לשפר ולהביא ליותר חיבורים ולמשלחות של אנשי עסקים משני הצדדים בתחומים האלה.

יעל כהן-פארן: כל הצדדים ירוויחו.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שבישראל יש רמת חדשנות מדהימה וזה מה שהביא אותנו להיות מובילים בתחומים של הייטק והיום גם בקלינטק יש הרבה מאוד פיתוחים והרבה מאוד התעניינות.

יעל כהן-פארן: אבל אחד החסרונות המאוד גדולים בהייטק - קודם כל בשנות ה-90' המדינה שמה המון כסף כדי להניע את התחום ודבר שני, הרבה מאוד מהפיתוחים בהייטק מגיעים מהתעשייה שמבוססת גם, חייבים לומר את זה, על המודיעין הישראלי ועל הצבא ועל דברים שהם עשו במודיעין הם יוצאים אחר כך לאזרחות ומקימים חברה שעושה את אותו דבר, והרבה מאוד מהפיתוחים הראשונים של ישראלים בשנות ה-90' יצאו משם.

יעל כהן-פארן: בנושא הקלינטק זה קצת יותר קשה.

יעל כהן-פארן: אין את אותם כספים.

יעל כהן-פארן: הדברים שהתקדמו ב-15-10 שנים האחרונות לא זוכים לאותם משאבים מהממשלה כמו שהיו בשנות ה-90', עניין גם של סדרי עדיפויות.

יעל כהן-פארן: אני חושבת ששם יש הרבה מאוד מקום לשיתוף פעולה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

אורי מקלב: בהמשך אולי נוסיף עוד בנושאים האלה אם זה יעניין אותם.

אורי מקלב: אבל באמת אולי נוכל קצת לשמוע אותם.

<Albert Robert Rupprecht: מר קאופמן רצה את רשות הדיבור.

<Stefan Kaufmann: תודה רבה.

<Stefan Kaufmann: אני שמח להיות פה ולהשתתף בדיון הזה.

<Stefan Kaufmann: אני רוצה עוד פעם לחזור ולהגיד עד כמה אנחנו שמחים על המספר הרב של שיתופי הפעולה שקיים בין ישראל לגרמניה.

<Stefan Kaufmann: גם עבורנו זה ביטוי של החברות בין מדינותינו ואנחנו רואים הרבה סטודנטים משתי המדינות שבאות, ישראלים לגרמניה וגרמנים לארץ.

<Stefan Kaufmann: אנחנו שמחים לראות כך ואנחנו בהחלט רוצים גם, לא רק להמשיך, אלא להגדיל את מספר הסטודנטים.

<Stefan Kaufmann: אני רוצה אולי לחזור על מה שנאמר פה.

<Stefan Kaufmann: אנחנו בינינו, לשמחתנו, לא היינו בחיים במלחמת העולם השנייה ומאז בגרמניה לא היו מלחמות.

<Stefan Kaufmann: אז אנחנו באופן אישי לא חיינו ולא ראינו מלחמות.

<Stefan Kaufmann: אתה דיברת על המלחמות, ברור שמבחינת

<Stefan Kaufmann: כם הצורך בביטחון הוא אחר לגמרי.

<Stefan Kaufmann: אתה דיברת על חשיבות גם בתור אחראי על האזור שלך, אתה דיברת על מה שהמידע הישראלי הביע, למשל כיפת ברזל.

<Stefan Kaufmann: בישראל הרבה כסף הולך למדע, הולך למחקר.

<Stefan Kaufmann: מצד שני אנחנו יודעים עד כמה הגנה על המדינה היא חשובה.

<Stefan Kaufmann: מה המעמד של הביטחון מצד אחד והחדשנות, אם אנחנו רוצים להשוות בין התקציבים בגרמניה ובארץ, מה תקציב הסטרט אפים ומצד שני הגנה.

<Stefan Kaufmann: אז הביטחון זה השאלה הגדולה.

<Stefan Kaufmann: אנחנו יודעים שישראל צריכה להקציב, כמובן, בראש ובראשונה תקציבים להגנה על המדינה ולהגנה על התושבים.

<Stefan Kaufmann: אני אשמח לשמוע בדיוק מה היחס.

<Stefan Kaufmann: תודה.

חיים ילין: לענות?

אורי מקלב: לא, לא, סבב.

<Kai Boris Gehring: בהחלט, גם אני רוצה לחזור על מה שמר קאופמן אמר.

<Kai Boris Gehring: חשוב לנו לדעת בדיוק מה אנחנו יכולים כדי לתקצב את המחקר בין שתי המדינות שלנו.

<Kai Boris Gehring: אנחנו צריכים גם מצד אחד לדבר על התכנים.

<Kai Boris Gehring: מה התכנים החשובים.

<Kai Boris Gehring: אנחנו יודעים ששיתופי הפעולה בנושאי הביטחון, שיתוף פעולה מאוד מאוד פורה, מצד שני, חשוב, כמו שאת אמרת, חשוב ולהמשיך ולהגדיל אולי את שיתוף הפעולה במחקר, בטכנולוגיה, בחדשנות.

<Kai Boris Gehring: יש שאלות אקולוגיות, הגנה על הסביבה, איכות הסביבה.

<Kai Boris Gehring: כל אלה הם נושאים מאוד חשובים.

<Kai Boris Gehring: את דיברת על האנרגיה המחודשת.

<Kai Boris Gehring: כל אלה נושאים שבגרמניה אנחנו מכירים ואני מסכים איתך שאנחנו יכולים לקדם את זה בצורה מאוד חשובה.

<Kai Boris Gehring: ברשות

<Kai Boris Gehring: כם אני רוצה לדבר על נושא נוסף.

<Kai Boris Gehring: אנחנו יודעים שבעתיד, אולי בעתיד היותר רחוק, יהיה חוסר בייחודיות.

<Kai Boris Gehring: איך אתם יכולים להביא מהנדסים.

<Kai Boris Gehring: מה אתם עושים?

<Kai Boris Gehring: אתם יודעים שההתפתחות הדמוגרפית לפחות אצלנו מראה לנו שיהיו לנו פחות מדיי מדענים.

<Kai Boris Gehring: מצד שני אנחנו יודעים שבארץ, הנושא של החרדים מצד אחד ושל האוכלוסייה הערבית מצד שני.

<Kai Boris Gehring: גם פה יש לנו צורך בשיתוף פעולה ובחדשנות בגישה.

אורי מקלב: מה הוא התכוון בחרדים וערבים - - -

חיים ילין: אני הבנתי מדוייק.

חיים ילין: אין ילודה גם שם.

חיים ילין: אין ילודה - - -

אורי מקלב: זה מה שהוא אמר אצלם.

המתרגמת: הוא אומר שאין מספיק מדענים.

המתרגמת: אצלם אין ילודה ואצלם יהיה חוסר במדענים, חוסר בטכנאים, חוסר במהנדסים.

המתרגמת: זו הסיבה שהם מביאים מכל מיני מדינות מהנדסים כי אין אוכלוסייה שגדלה בגרמניה ושיכולה לעבוד במקומות עבודה האלה.

המתרגמת: השאלה אם בארץ אצל החרדים מצד אחד ואצל הערבים הישראלים מצד שני איך אתם עומדים בצורך של לגדל מהנדסים?

אורי מקלב: דווקא אנחנו, זה בא לידי ציון אצלנו שדווקא, אם ניקח לדוגמה את האוכלוסייה הערבית, ששם אנחנו רואים שיש אחוז יותר גבוה של מדעניות, שיש מחסור בכלל באופן טבעי שהולכות לתחום הטכנולוגיה והמדע ויש לנו שיפורים ואנחנו גם משקיעים בזה לא מעט.

אורי מקלב: אבל זה אחד הנושאים שמאוד מאוד מטרידים אותנו.

אורי מקלב: המסקנה שאנחנו הגענו אליה זה חשיפה כבר מגיל צעיר מאוד, מגיל הגן.

אורי מקלב: אנחנו חשבנו שחשיפה מגיל קטן מאוד לרובוטיקה, לטכנולוגיה, בסופו של דבר מנווטת ומתעלת את הנוער הזה להראות לו שיש בו כישורים ונטייה ללכת למקצועות האלה שיש בהם כאן בארץ מחסור גדול מאוד.

אורי מקלב: גם שיתוף ההורים בנושא.

אורי מקלב: להראות שאלה מקצועות שיש בהם גם עתיד כלכלי ולא רק עתיד מחקרי.

אורי מקלב: ומעבר לזה, הרבה עידוד של בתי ספר ואנחנו מתמודדים עם קושי שאין לנו תשובה, זה כוח ההוראה.

אורי מקלב: יש לנו מחסור בכוח הוראה בנושאים האלה.

אורי מקלב: אנחנו רצינו להגיע לשיתוף פעולה, למשל, עם אינטל, ובעוד חברות שיש להם אנשי מקצוע מאוד טובים בתחום הטכנולוגיה שיתרמו לקהילה יום אחד בשבוע או יומיים בחודש בתחום ההוראה.

אורי מקלב: וזה יכול לתת ולחשוף את התלמידים לדברים מעניינים, דברים מציאותיים, לא חומר לימודי יבש או דברים שהם לא יישומיים שלא תמיד המורים יודעים לתת אותם.

אורי מקלב: אלא דווקא לקחת מפתחים, אנשים שעובדים בחברות הכי גדולות ויש להם תוצאות בשטח ויש להם גם כישורים פדגוגיים שהם יתרמו לקהילה בשילוב יחד עם משרד החינוך להביא אותם להרצאות, להעביר קורסים.

אורי מקלב: וזה יתן יתרונות לנושא שדיברנו עליו.

אורי מקלב: חברת אינטל באמת גם רואה את זה נכון, היא בודקת את עצמה.

אורי מקלב: התחלף עכשיו מנכ"ל פה.

אורי מקלב: במפגש הראשון שיהיה בעוד חודש אנחנו מתכוננים להעלות את זה שוב.

חיים ילין: אני אתחיל אולי מהסוף, ממה שנאמר פה.

חיים ילין: במדינת ישראל הילודה היא גם של החברה האזרחית, לא ערבית והחרדית, היא יחסית גבוהה ביחס ל-OECD.

חיים ילין: אנחנו ב-2.7 פחות או יותר ממוצע למשפחה.

חיים ילין: המשפחות החרדיות, כמו שאני רואה אותן, ופה יכול להיות שיש לנו שוני בתפיסות, יותר ויותר אנחנו רואים נשים חרדיות לומדות תכנות ונכנסות לעולם ההייטק.

חיים ילין: יותר ויותר.

חיים ילין: אותו דבר באוכלוסייה הערבית.

חיים ילין: זאת אומרת, מה שלא נעשה על ידי חינוך נעשה על ידי זה שאנשים בסופו של דבר רוצים לתת לילדים שלהם את הכלים להתמודד עם העולם.

חיים ילין: זאת אומרת, זה לא משהו שהמדינה באה ועשתה, לא מתוך חקיקה ולא מתוך שום דבר שמכריח או משנה את התחזית הדמוגרפית של מדינת ישראל.

חיים ילין: ולגבי הנדסה, עדיין יש פה בתפיסה משהו מרתק מבחינת לימודי הנדסה ורפואה, זה מקצועות מאוד מבוקשים, לא כל אחד יכול להתקבל.

חיים ילין: לעומת זה, אנחנו רואים במכללות שיתוף פעולה מאוד גדול מול המפעלים כמו אינטל, כמו אמדוקס.

חיים ילין: והמכללות כן יש להן גמישות לתת תארים שהמפעלים צריכים.

חיים ילין: שזו תפיסה שונה.

חיים ילין: זה לא לבנות מהנדס אלא לבנות הנדסאי שמתאים יותר לטכנולוגיה ואת זה אנחנו עושים גם אצלנו באזור.

אורי מקלב: גם הצבא מכשיר.

חיים ילין: אנחנו לא מדברים על זה כאוניברסיטה, אנחנו קוראים לזה אוניברסיטת החיים שזה הצבא ששם באמת מכשיר אנשים כתשתית לרוב הסטרט אפים העולמיים שהיום קיימים.

חיים ילין: תעשיית הרכב מאוד מפותחת אצלכם.

חיים ילין: אני חושב שאתם אחת המדינות המפותחות ביותר בכל נושא תעשיית הרכב.

חיים ילין: השת"פ מול מדינת ישראל יכול להיות בלתי רגיל.

חיים ילין: אינטל קנתה את מובילאיי, אחת החברות היקרות ביותר, ב-15 מיליארד דולר, כדי לשתף פעולה במזעור הטכנולוגיה כך שהיא תכנס לטכנולוגיית הרכב.

חיים ילין: והנה לכם שיתוף פעולה שיכול להיות.

חיים ילין: אמנם זה עסקי ואף אחד לא יכול להכריח לעשות את זה אבל כן אפשר לבוא ולחבר בין שני עולמות שמאוד רוצים.

חיים ילין: עוד סטרט אפ נוסף שאני מכיר אותו באופן אישי בנושא טכנולוגיית הרכב זה השתקה.

חיים ילין: אותו רעש שאנחנו שומעים כשאנחנו נוהגים, יש היום טכנולוגיות שמשתיקות את הרעש הזה.

חיים ילין: אותו דבר קיים פה במדינת ישראל.

חיים ילין: אם נצליח לחבר טכנולוגיות של הייטק מול תעשיית הרכב אני חושב שאנחנו עשינו את שלנו ונקיים גם דור חדש של צעירים שירצו להכנס לאותה תעשייה וללמוד.

חיים ילין: לגבי תקציב ביטחון - 17% מתקציב המדינה הוא תקציב הביטחון.

חיים ילין: 17%, רק שתבינו מה המשמעות.

חיים ילין: וזה התקציב הגדול ביותר שיש במדינת ישראל.

חיים ילין: אחריו מגיע תקציב החינוך, בשביל שאנחנו נבין.

חיים ילין: הבחירות תמיד פה במדינת ישראל היא סביב המצב הביטחוני ולא הירוקים ולא המדעי ולא החינוכי ולא הדתי ולא בשום פנים ואופן.

אורי מקלב: רועי שהוא איש המחקר של הכנסת שמוצמד לוועדה רוצה רק להשלים את התשובה שהתחלת בפער שיש בין תקציב ל - - -

<רועי: צהריים טובים.

<רועי: מר קאופמן שאל קודם ביחס ליחס בין תקציב הביטחון לתקציב למחקר ופיתוח.

<רועי: אז ההוצאה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי בשנת 2015 הייתה כ-50 מיליארד.

<רועי: אבל חלקה של הממשלה במימון היה כ-6.9 מיליארד.

<רועי: רוב המימון מגיע מהמגזר העסקי ומחברות בינלאומיות.

<רועי: תקציב הביטחון היה, כאמור, כ-70 מיליארד.

<רועי: מה שאומר שבעצם היחס בין תקציב הביטחון הוא עשירית.

אורי מקלב: אין ספק שהוא נמוך מאוד.

<רועי: במדדים בינלאומיים מקובל להתייחס ליחס כאחוז מהתמ"ג.

<רועי: להוצאה לאומית למו"פ כאחוז מהתמ"ג ובפרמטר הזה, במדד הזה ישראל גבוהה יחסית, מעט יותר מ-4%.

אורי מקלב: בתמיכות ב- - - במחקר אנחנו מאוד לא גבוהים - - -

<רועי: שוב, כשמסתכלים על ההוצאה הלאומית למו"פ, ההוצאה הלאומית למו"פ, המדד בישראל, הנתונים שלה נחשבים טובים.

<רועי: אבל חלקה של הממשלה בתקצוב הזה הוא נמוך מה שאומר שיש תלות גדולה במגזר הפרטי ובחברות בינלאומיות.

אורי מקלב: מי עוד מבקש לדבר?

<Albert Robert Rupprecht: אני רוצה לחזור על מה שנאמר פה.

<Albert Robert Rupprecht: את דיברת על גרינטק ואמרת שהיית שמחה לראות פה שיתוף פעולה יותר אינטנסיבי, יותר פורה.

<Albert Robert Rupprecht: זה בהחלט מעניין אותנו.

<Albert Robert Rupprecht: יש לנו פה למשל רשימת המחקרים ונושאים שהשיתוף פעולה - - - בין 2011 ל-2016 היו לנו מספר פרויקטים.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו יכולים להגדיל את הנושא, כמובן.

<Albert Robert Rupprecht: כשאנחנו מדברים על מקס פלאנק, למשל, אנחנו יכולים אולי ביחד לבדוק איזה שיתוף פעולה יכול להמשיך.

<Albert Robert Rupprecht: אולי את רוצה להוסיף פרויקטים.

<Albert Robert Rupprecht: את דיברת על גרינטק.

<Albert Robert Rupprecht: מה למשל את יכולה להציע.

<Albert Robert Rupprecht: האם יש לך הצעה קונקרטית של נושאים.

<Albert Robert Rupprecht: אני רוצה לשאול אם אני בודק פה את הנושאים אז אולי הנושא של הסייבר זה הנושא החם אבל אולי אפשר להגדיל את שיתוף הפעולה בנושא הסייבר.

<Albert Robert Rupprecht: אולי זו הצעה שאני ארצה לקחת הביתה כדי לבדוק את זה במזרן שלנו ולבדוק מה מה מתוכנן.

<Albert Robert Rupprecht: את דיברת גם על החדשנות בארץ.

<Albert Robert Rupprecht: אבל איך מעבירים את זה מהתיאוריה לעבודה המעשית.

<Albert Robert Rupprecht: אני ארצה לדבר על מחקר ומדע.

<Albert Robert Rupprecht: זה חשוב אבל זה לא מספיק.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו צריכים גם לבדוק איך אנחנו יכולים ליישם את הטכנולוגיה.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו לא רוצים שהמחקרים יהיו בסוף באיזשהי מגירה.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו רוצים לעבוד איתכם.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו דיברנו על חדשנות.

<Albert Robert Rupprecht: אני לא יודע בדיוק איך אנחנו יכולים להגדיל את זה.

<Albert Robert Rupprecht: זו שאלה שאני רוצה לקחת איתי הביתה.

<Albert Robert Rupprecht: אני אבדוק את זה במשרד שלי.

<Albert Robert Rupprecht: אולי את יכולה לדייק ולהגיד מה היית רוצה או כבוד היושב ראש, אולי אתה יכול להגיד מה היית רוצה לראות.

<Albert Robert Rupprecht: מצד שני, מר ילין, אתה אמרת שאין פה חינוך מקצועי.

<Albert Robert Rupprecht: איך אתם רואים את העתיד.

<Albert Robert Rupprecht: מה אתם חושבים שיהיה בעוד 20-30 שנה.

<Albert Robert Rupprecht: אתה דיברת על המכללות למשל.

<Albert Robert Rupprecht: יש לנו משהו דומה בגרמניה ואנחנו ראינו שהמכללות אצלנו גם גדלו מאוד.

<Albert Robert Rupprecht: אבל מצד שני, כמו שאתה אמרת, יש הרבה פחות חינוך מקצועי.

<Albert Robert Rupprecht: מה אתם רואים, יש לכם רעיונות, התחלתם לעשות משהו, לשנות איזה משהו?

<Albert Robert Rupprecht: יש לכם אולי תכניות מבחינה פוליטית כבר איך להגדיל את זה?

אורי מקלב: אני אענה על חלק מהדברים אבל הוא פנה ליעל.

אורי מקלב: יש לי כמה דוגמאות על קצה המזלג אבל יעל את רצית משהו, אבל הוא פנה ליעל ואני אבקש בקצרה.

אורי מקלב: את מתחילה.

יעל כהן-פארן: אני התכוונתי בעיקר להמשך של המחקר.

יעל כהן-פארן: ברור שכל פיתוח טכנולוגי יש התחלה של מחקר בסיסי, יש את הפיתוח של המוצר ואז מגיע לפיתוח מסחרי.

יעל כהן-פארן: בין המחקר הבסיסי להתחלת פיתוח של מוצר אני חושבת שיש פחות בעיה כי זה סכומים קטנים יחסית של כסף.

יעל כהן-פארן: הבעיה גדולה כשיש לך כבר מוצר ראשוני, אב טיפוס, להפוך את זה למסחרי זה מה שנקרא עמק המוות, the valley of death, ששם צריך כבר סכומים הרבה יותר גדולים להפוך את זה למסחרי.

יעל כהן-פארן: ושם, הרבה מאוד חברות מתות ואני מניחה שאתם מכירים את זה בטח בכל העולם, זה לא מונח ישראלי.

יעל כהן-פארן: ואנחנו רואים את זה המון בישראל.

יעל כהן-פארן: יש המון חברות של פיתוח של אנרגיה מתחדשת, אם זה לשפר את הטורבינות ולשפר את הפאנלים הסולרים ולעשות אגירת אנרגיה, ואלה התחומים מרכזיים והתייעלות אנרגטית, אבל הם לא מתקדמים.

יעל כהן-פארן: ניהול אנרגיה, אנרגיה חכמה, הם לא מתקדמים ליישום.

יעל כהן-פארן: שאלת איך אפשר אולי לשפר את השיתוף פעולה.

יעל כהן-פארן: יש לי דוגמה שאני לא חושבת שיש אותה בין ישראל לגרמניה אבל קיימת בין ישראל וארצות הברית.

יעל כהן-פארן: קרן שהייעוד שלה הוא כספים לשיתוף פעולה ויש שם סכומים לא אדירים אבל לא רעים בדיוק למעבר הזה מפיתוח ראשוני לפיתוח מסחרי.

יעל כהן-פארן: והתנאי הוא, לשיתוף פעולה עסקי.

יעל כהן-פארן: זאת אומרת, מי שיכול לגשת לקרן זה שתי חברות, ישראלית וגרמנית ואמריקאית, במקרה של הקרן האמריקאית, היא נקראת "בד" ויש להם גם אנרגיה ויש להם גם הרבה תחומים אחרים.

יעל כהן-פארן: וזאת דוגמה לאיזשהו מודל שאני חושבת שאפשר לגמרי לעשות.

יעל כהן-פארן: אני לא בממשלה, כן, אנחנו רק בכנסת.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא יכולים להתחייב בשם אף אחד.

יעל כהן-פארן: אבל אני חושבת שאם אפשר לקדם את זה אני דיי מאמינה שממשלת ישראל צריכה לקחת דבר כזה בשתי ידיים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני אוסיף על השאלות שאתם שאלתם ובמיוחד אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: הנקודה שהעלתה חברת הכנסת יעל כהן פארן וחבר הכנסת חיים ילין, יש לנו באמת הון אנושי, מחקרים טובים, וכפי שהתרשמתם הרבה פרטיים, לא תמיד הממשלה מעורבת בזה.

אורי מקלב: אבל במדינת ישראל הקטנה, כפי שאמרנו, אי אפשר להפוך ליישומים ופיתוחים למשהו רחב יותר בגלל הגבולות והיכולות הקטנות שיש לנו.

אורי מקלב: ודווקא מדינה כמו גרמניה שגם כשלעצמה היא מדינה גדולה וגם הקשרים הפתוחים יותר שיש לה עם עוד מדינות יכולה להביא לשינוי מהותי בעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו, תפקידנו יהיה לזהות את הדברים שלנו זה חשוב, שאנחנו רואים אותם כבעלי פוטנציאל טוב מאוד.

אורי מקלב: ואתם, גם, מעניין אתכם וביחד יכולים ל- - - אני אגיד לכם דוגמה בתחום הירוק כי בזה התחלנו, שם שמנו את הדגש הפעם, אבל אני רוצה לעבור גם לתחום הרפואה מפני שמכשור רפואי, פיתוחים רפואיים, אתם, מדינת גרמניה, ידועה בפיתוחים של כלי עזר רפואיים ותכשירים רפואיים.

אורי מקלב: אני לא מדבר על תרופות דווקא אני מדבר גם על כל המכשור הרפואי.

אורי מקלב: יש בארץ היום הרבה חדשנות בנושא הזה, רובוטיקה מופלאה שהיום אפשר להשתמש ברפואה עד ניתוחי מוח מדוייקים שיד של אנוש לא יכולה לעשות אותם ודווקא היום הפיתוח הטכנולוגי יכול לעשות את זה.

אורי מקלב: פיתוחים ישראלים אבל שהם לא יצאו החוצה באופן פורץ גבולות.

אורי מקלב: וכאן יש את האפשרות לעשות את זה.

אורי מקלב: אני הבאתי את הדוגמה שהיה לנו פרס של שני צעירים שפיתחו משהו בתחום הרפואי וקיבלו על זה פרס לפני חודש וחצי שמדבר על ניתוחי ברך שמונעים ניתוחים חוזרים, שיודעים להשתמש בטכנולוגיה חדשנית לקדם את העניין הזה שהוא בגיל מבוגר ובכלל היום מאוד נפוץ לדברים שפורצי דרך נפלאים.

אורי מקלב: אם לא שאולי אינטל במקרה הזה לאור השיתוף פעולה והנספח כן ירימו את זה, כזה דבר יכל להיות קבור באיזה מקום מבלי שאף אחד ירים אותו ככה שיש הרבה דברים שמונחים על מדפים או מחקרים ואנחנו לא משתמשים בהם.

אורי מקלב: אני אביא משהו שלי באופן אישי מאוד כואב, הוועדה הייתה שותפה יחד בעניין הזה.

אורי מקלב: אני רוצה להשאר בתחום החקלאי ירוק.

אורי מקלב: דוגמה שקרתה לפני עשרה ימים.

אורי מקלב: אנחנו ביקרנו לפני כמה חודשים בפיתוח ישראלי חדשני שמקדם חקלאות ירוקה בשטח אורבני על גגות של מבנים.

אורי מקלב: גידולים חקלאיים גם לשימושים אישיים וגם לשימושים אפילו מסחריים תוך ניצול - - - לאור מצב שהיום החקלאות מאוד מאוד מתרחקת ממרכזי האוכלוסייה ויותר ויותר שטחי חקלאות הופכים לשטחים אורבניים שהיום האנושות גרה בהם ובונים אותם.

אורי מקלב: ואנחנו מרחיקים את החקלאות מאיתנו.

אורי מקלב: זה גם מייקר, זה גם מרחיק את המוצר.

אורי מקלב: אנחנו יכולים להשתמש דווקא בחוסר במדינות מתפתחות שיש להן מחסור בקרקעות כאלה ויש להם ערים צפופות לנצל שטחי גגות לצורך חקלאות שהיא בקלות הופכת לחקלאות כדאית ובשטח קטן ומצומצם אפשר להפיק תפוקות מאוד מאוד גבוהות.

אורי מקלב: זה גורם לכך שהמבנה חוסך באנרגיה.

אורי מקלב: כל האנרגיה של חימום וקירור - זה חוסך.

אורי מקלב: שימוש במים באחוז שהוא עשירית מהשימוש במים בחקלאות רגילה.

אורי מקלב: הרובוטיקה מביאה לכך שכמעט ואין מגע אדם.

אורי מקלב: היא יודעת לנצל- - - אני אביא לכם דוגמה.

אורי מקלב: כדי לקבל איזה ירק שהוא בסופו בקוטר של 20-30 ס"מ בשטח אדמה מאז שהוא קטן בגודל של ס"מ צריך להשאיר לו את הגודל הזה לכל אורך הגידול שלו.

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על משואות, על רובוטיקה, על גגות, על שינויים.

אורי מקלב: אפשר לגדל צורה צפופה שמספיק לו בשטח קטן הרבה ויחד כשהוא גדל, יחד להניע אותו ולהרחיב אותו ולעשות איתו לפי הצרכים שלו ביכולות באמת מופלאות.

אורי מקלב: הם צריכים פחות ריסוס, הירק הזה.

אורי מקלב: ירק זה מאוד מתאים לגדל.

אורי מקלב: לא צריך הדברה, אפשר להגיע לאחוז גבוה מאוד של ירקות נקיים מכל מיני מזיקים קטנים שאנחנו צריכים להתמודד איתם בצורת הדברה.

אורי מקלב: בצורה המזיקה לסביבה ולפרי.

אורי מקלב: אני יכול להרחיב עכשיו חצי שעה.

אורי מקלב: מפעל כזה שהוקם ליד ירושלים באזור חצי מדברי נסגר לפני עשרה ימים.

אורי מקלב: לא יכל לפרוץ את הדרך לבד.

אורי מקלב: עשה שם דברים, השתמש בדברים שפיתחו אותם לחלל, השתמש בטכניקה כזאת.

אורי מקלב: אדם המציא לבד.

אורי מקלב: והוא, דרך אגב, מהאוכלוסייה החרדית, במקרה.

אורי מקלב: אבל דיברתם על כך.

אורי מקלב: והוא באמת סגר את המפעל שלו מחוסר יכולת להתמודד לבד.

אורי מקלב: קצת בירוקרטיה מול הרשויות מצד אחד, הארנונה, המיסים, המים.

אורי מקלב: אבל לא משנה.

אורי מקלב: אבל גם אם הדבר הזה היה מתפרץ החוצה, דבר כזה היה יכול לעשות שינוי בהרבה מקומות.

אורי מקלב: אנחנו, הזמן שלנו, השעון לא עובד לטובתנו.

אורי מקלב: יש הרבה נושאים שאתם העלתם אותם שאנחנו גם מתמודדים איתם בנושא החינוך.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שמשאבים, חשיפה, אנחנו נותנים דגש היום למשל, לגיל הרך, לקייטנות מדעיות, רובוטיקה.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שאת הנוער בגיל רך צריך לחשוף אותו.

אורי מקלב: הסברה להורים.

אורי מקלב: אמר חבר הכנסת חיים ילין, היום גם מסגרים, גם מכונאים, גם רתכים חייבים להיות עם טכנולוגיה מתקדמת.

אורי מקלב: היום מכונאי זה לא מי שעובד מתחת לרכב.

אורי מקלב: הוא צריך להיות איש מחשבים.

אורי מקלב: היום הרכב, וזה יהיה יותר ויותר אנשים טכנולוגיים.

אורי מקלב: וגם במדינת ישראל אנשים עם מקצועות מכניסים.

אורי מקלב: אנחנו מנסים לעשות הרבה מאמצים, משאבים, אנחנו נראה אם אנחנו נצליח.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שהנושא של לדעת להפיק סטרט אפים ופיתוחים ולעשות אותם יישומיים וכדאיים ומסחריים.

אורי מקלב: והנושא האחרון שאנחנו באמת תחת הרושם הזה, אני חושב ששיתוף פעולה בתחום הסייבר הוא שיתוף פעולה שאפשר לגרום לכך יותר ויותר להעמיק אותו.

אורי מקלב: אי אפשר היום עם מלחמה בסייבר.

אורי מקלב: סייבר הוא לא רק צבאי ובטחוני.

אורי מקלב: הוא היום כלכלי מאוד, הוא מסחרי מאוד.

אורי מקלב: היום כל הגופים הפיננסיים, הפרטיים, כולם צריכים להגיע לתשתיות נחשבות, חשמל, תחבורה, היום הכל זה טכנולוגיה ואם לא נדע יחד עם הטכנולוגיה המתקדמת לדעת איך המענה של זה עם השיתוף פעולה בסייבר, לשלב את הסייבר, אנחנו לא נוכל להתקדם.

אורי מקלב: אבל גם בסיור שהיינו התרשמנו מאוד בצורך בשיתוף פעולה בינלאומי.

אורי מקלב: אי אפשר להתמודד.

אורי מקלב: גם מי שרוצה ופועל במדינת ישראל או במדינת גרמניה הוא לא חייב להיות במדינת גרמניה.

אורי מקלב: הוא יכול להיות בכל מדינה אחרת והוא נמצא בכל מקום במדינה.

אורי מקלב: הוא יכול להיות באיזה אי ומדינת ישראל או מדינת גרמניה פתוחה בפניו אם אנחנו לא - - - לכן דווקא השיתוף פעולה בעניין הזה.

אורי מקלב: אני חושב שצריך לעשות ישיבת עבודה, לעשות לכם סיור.

אורי מקלב: להתרשם ולראות איך מעמיקים את זה.

אורי מקלב: אני מבחינתי סיימתי.

אורי מקלב: אם אתם רוצים להגיד עוד מילה אפשר.

חיים ילין: אני אגיד משהו לגבי איך שאני רואה את המכללות.

חיים ילין: אני רוצה לנסות להסביר שכנסת ישראל לא מתעסקת באסטרטגיה של מדינה.

חיים ילין: כנסת ישראל היא מחוקקת.

חיים ילין: זה שונה לגמרי מהפרלמנטים שקיימים באירופה שיש שם נציגי אזורים ונציגים גם - - - זה שונה לחלוטין במדינת ישראל יש רק את כנסת ישראל.

חיים ילין: לכן, השלטון המקומי יש לו לא מעט כוח.

חיים ילין: זאת אומרת, מי שאחראי על אזור מסוים מתוך הניסיון שלי, זה מה שאני יכול להביא מתפקידי הקודם - - - איך שאני רואה את הדברים - - -

אורי מקלב: כשרשות מקומית רוצה לקדם מדענים צעירים היא יכולה לעשות את זה - - -

חיים ילין: הנושא של אוניברסיטאות, בסופו של דבר, בעולם יצטרכו לבוא ולגדל את הדור הבא של הפרופסורה.

חיים ילין: של אותם אנשים שמגדלים אנשים לדור הבא.

חיים ילין: המכללות יצטרכו להתעסק לא ברמה האסטרטגית אלא יצטרכו להתעסק ברמה הפרקטית בכל המקצועות.

חיים ילין: אבל מי ילמד אותם אם לא אותם אנשים שבעצם למדו באוניברסיטה.

חיים ילין: איפה שאין גמישות.

חיים ילין: אוניברסיטאות אין להן גמישות.

חיים ילין: מכללות יש להן הרבה מאוד גמישות מחשבתית והתאמת תכניות למציאות של היום.

חיים ילין: זה כמעט בכל מקום בעולם באוניברסיטה להזיז מקצוע מסוים יכול לקחת יותר מאשר לבנות בניין.

חיים ילין: זה לא פשוט.

חיים ילין: לכן צריך להבין, בסוף אנשים, לא כולם בנויים להיות פרופסורים אבל יכולים כן להיות תכנתים ויכולים להיות כן אלה שממציאים כל מיני דברים בלי לעבור את התהליך הזה של הפרופסורה.

חיים ילין: לכן, ככה אני רואה את זה, בסופו של דבר לשם העולם הולך ואנחנו צריכים לפתח מהמכללות כלפי מטה, כלפי התיכון וכלפי מטה, כמה שיותר נכון בשביל שיבואו כמה שיותר מוכנים.

חיים ילין: יהיו כאלה שימציאו, יהיו כאלה שיבנו ויהיו כאלה שיתחזקו.

חיים ילין: זה ככה אני רואה את העולם מתחלק.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לסיים.

אורי מקלב: אם רוצים להוסיף עוד מילת סיכום זה הזמן.

<Albert Robert Rupprecht: תודה רבה, אנחנו מודים לכם על המפגש.

<Albert Robert Rupprecht: השעה הייתה שעה מאוד פורייה.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו רק יכלנו לגעת בנושאים מסוימים, כל הנושאים שמעניינים אותנו.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו שמחים להיות פה.

<Albert Robert Rupprecht: אני אקח את השאלות הבייתה.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו נבדוק איך אנחנו יכולים לעזור לרעיונות של סטרט אפ כדי להעמיק את השיתוף פעולה שלנו אחרי הפיתוח הראשוני של הרעיונות כדי להגיע לשיתוף פעולה שיאפשר את הפיתוח של הרעיונות כדי להגיע לאופציות שאתם הזכרתם.

<Albert Robert Rupprecht: את דיברת על הפרטנרים מאמריקה.

<Albert Robert Rupprecht: האמריקאים הם מאוד חזקים ומצד שני אם אנחנו מסתכלים על שיתוף הפעולה בין גרמניה לישראל אנחנו בעצם ברמה אחת הישראלים מאוד חזקים בתחום אחד, בתחום הרעיונות, החדשנות ואנחנו חזקים בתחום אחר, אני חושב, כמו שאת אמרת וכמו שאמרתם כולכם, אנחנו יכולים להתקדם ולהתקדם בצורה מאוד יפה אם אנחנו ממשיכים את שיתוף הפעולה שלנו.

<Albert Robert Rupprecht: תודה רבה, אני מודה לכם על הזמן שהקדשתם לנו.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו רוצים לאחל למדינת ישראל קודם כל שלום.

<Albert Robert Rupprecht: שלום הוא הדבר הכי חשוב.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו רוצים לראות את השלום.

<Albert Robert Rupprecht: עוד פעם תודה רבה אנחנו לא ידענו בדיוק מי השתתף במפגש שלנו.

<Albert Robert Rupprecht: יש לנו מתנה קטנה.

<Albert Robert Rupprecht: אני לא קיבלתי את המתנה הזאת שאנחנו נותנים לך אז אנחנו קצת מקנאים בך.

<Albert Robert Rupprecht: אנחנו שמחים להעניק לך את המתנה הזאת.

אורי מקלב: אנחנו מודים על המתנה.

אורי מקלב: מה שנעשה שנשאיר את זה פה שזה יהיה רכוש הוועדה ואז זה יוכל לשמש את כולנו.

אורי מקלב: זה יהיה גם תזכורת.

אורי מקלב: אני גם במילה אחת רוצה לפני שאנחנו נעשה את טקס חילופי המתנות.

אורי מקלב: אנחנו גם רוצים לסכם שהתרשמנו מאוד.

אורי מקלב: קודם כל ראינו שיש לנו קווי חשיבה משותפים.

אורי מקלב: אנחנו רואים עין בעין את שיתוף הפעולה החשוב.

אורי מקלב: אנחנו גם חושבים שמידע ויכולות כדאי לשתף.

אורי מקלב: לא צריך להיות רכושני.

אורי מקלב: אין בזה שום תועלת שמשאירים את זה רק לעצמנו.

אורי מקלב: אנחנו לפי השאלות ולפי ההשתתפות ראינו את הרצינות והרצון לשתף פעולה ולהתקדם בדברים המשותפים.

אורי מקלב: התברר לנו שיש לנו הרבה מה לעשות ביחד.

אורי מקלב: אני רוצה להודות להם על השעה הפרקטית.

אורי מקלב: אנחנו ברשותכם, גם כנסת ישראל מעניקה לכם תשורה שעטופה בצבעים של הדגל שלנו, כחול לבן.

אורי מקלב: וזה בעצם תבליט של בניין הכנסת.