הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 157, 2017-06-19 11:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת לפתוח את דיון הוועדה בנושא פיקוח ואכיפה על עבודת בני נוער.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בישיבת מעקב.

יפעת שאשא ביטון: זה עוד דיון בסדרה של דיונים שקיימנו בנושא, כולל בניית תכנית הגברת פיקוח ואכיפה, כניסה למערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: יצרנו כאן שורה של צעדים שדרכם אנחנו ביקשנו גם להעלות את המודעות לגבי התנאים של העסקת בני נוער כדי שבני הנוער יהיו מודעים לזכויות שלהם.

יפעת שאשא ביטון: החלטנו שאנחנו לא עוצרים אצל בני הנוער, אנחנו מביאים את זה גם לידיעת ההורים, ומשם אנחנו מרחיבים את זה למערכת החינוך כדי שנקיף את זה מכל כיוון אפשרי, כולל סוגית המעסיקים.

יפעת שאשא ביטון: יצרנו מספר תהליכים בשטח, חלקם עבדו יותר, חלקם עבדו פחות.

יפעת שאשא ביטון: הישיבה הזו מבקשת לראות מה נעשה בחודשים האחרונים לקראת הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר שוב שאנחנו מבקשים לסקור את הפעולות שנעשו בחודשים האחרונים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יום לפני חופשת הקיץ, ה-19 בחודש היום.

יפעת שאשא ביטון: בני הנוער שלנו יצאו בהמוניהם לעבודה, ואני חושבת שהתפקיד של כולנו הוא להגן עליהם ולוודא שהם לא מנוצלים.

יפעת שאשא ביטון: בהקשר הזה נכנס נדבך נוסף שאנחנו לא דיברנו בו, והוא הנושא של איסור העסקת בני נוער באתרי בנייה.

יפעת שאשא ביטון: מסתבר שזה משהו שלא נאכף עד הסוף.

יפעת שאשא ביטון: אני מכניסה את זה כפרמטר נוסף בנושא הדיון שלנו היום.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו כשכולם כאן, אנחנו נתחיל עם משרד העבודה הרווחה והמשרד לשירותים חברתיים, שהיה משרד הכלכלה פעם.

עבדאללה אבו מערוף: האיסור באתרי בנייה.

יפעת שאשא ביטון: בכלל למי שהוא מתחת לגיל 18.

יפעת שאשא ביטון: אסור.

יפעת שאשא ביטון: אסור.

יפעת שאשא ביטון: אסור בשום תנאי ובשום צורה.

יפעת שאשא ביטון: נמצא אתנו חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יפעת שאשא ביטון: כשתרצה לדבר, בשמחה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל עם משרד העבודה הרווחה, בבקשה.

<מאיר דוד: צהריים טובים.

<מאיר דוד: מאיר דוד, מנהל אגף האכיפה במינהל ההסדרה והאכיפה.

<מאיר דוד: אני אדבר על היבט האכיפה, ורן ידבר על נושא הבטיחות.

<מאיר דוד: הוא שייך למינהל הבטיחות.

<מאיר דוד: אנחנו כבר התחלנו את פעילות הקיץ שלנו, לא חיכינו ל-20 ביוני.

<מאיר דוד: גם ממידע שהגיע אלינו מהנוער העובד והלומד, גם ממידע שאספנו, כבר יצאנו לשטח.

<מאיר דוד: תכנית האכיפה שלנו כוללת אכיפה בכל שעות היממה – גם ביום וגם בלילה.

<מאיר דוד: אנחנו נגיע לעסקים בהפתעה גם בלילות ובערבים.

<מאיר דוד: כמובן שההתמקדות שלנו תהיה במקומות שיש תופעה רווחת של העסקת בני נוער – אולמות אירועים, מסעדות וכולי.

<מאיר דוד: אבל אנחנו נכנסים היום יותר ויותר גם למקומות לא שגרתיים, לדוגמה, מאפיות, שמעסיקות נערים ב-02:00 בלילה.

<מאיר דוד: בתי אריזה בחקלאות.

<מאיר דוד: משחטות שמעסיקות קבלני כוח אדם ומביאים ילדים מכל מיני כפרים ומעסיקים אותם בכל מיני עבודות קשות מאוד.

<מאיר דוד: גם למקומות האלה אנחנו נכנסים.

<מאיר דוד: בחלק מהמקומות יש לנו תיקי חקירה רחבים מאוד, אז אני לא אפרט אותם.

<מאיר דוד: אני רק אציין גזר דין שהתקבל ממש לאחרונה כנגד קבלן שמעסיק ילדים בדואים מתחת לגיל 14 בדרום בחקלאות.

<מאיר דוד: הוא העסיק אותם בלילות ובזמן הלימודים.

<מאיר דוד: בשבוע שעבר הוא קיבל קנס של עשרות אלפי שקלים.

יפעת שאשא ביטון: כמה?

יפעת שאשא ביטון: אתה זוכר פחות או יותר את הסכום?

<מאיר דוד: לא את הסכום המדויק, אבל זה עשרות אלפי שקלים.

<מאיר דוד: הוא קיבל קנס ויש לו הרשעה פלילית.

יפעת שאשא ביטון: סכום ששווה לו לקבל ולהמשיך להעסיק אותם, או משהו שהוא דרמטי?

<מאיר דוד: לא שווה לאף אחד להיות מורשע בבית הדין.

יפעת שאשא ביטון: זו הרשעה פלילית?

<מאיר דוד: ודאי, זו הרשעה פלילית, והסכום הוא גבוה מאוד.

<מאיר דוד: אלה הפעילויות שאנחנו מתמודדים אתן השנה יותר במקומות הקשים, מקומות שלא רואים אותם ביום-יום, או שהעובדים בהם מוסתרים מעין הציבור.

<מאיר דוד: זה לא כמו במסעדה, שרואים את המלצר, או בבית הקפה.

<מאיר דוד: אנחנו מרחיבים את הפעילות יותר ויותר כי אנחנו עושים את זה ביחד עם גורמי אכיפה נוספים מהביטוח הלאומי ועם רשויות המסים, כי חשוב לנו להגיע לאותם נערים.

<מאיר דוד: אני רוצה להגיד שמתחילת השנה ועד היום לא קיבלנו שום תלונה מנערים.

<מאיר דוד: לא פנו אלינו הנערים, לכן אנחנו לא יכולים להתבסס על תלונות, אלא אנחנו יוצאים לשטח באופן עצמאי.

<מאיר דוד: בנושא ההסברה – אנחנו עדכנו את האפליקציות שלנו עם הזכויות ועם התעריפים החדשים.

<מאיר דוד: עדכנו את פנקס המידע שלנו, מה שהכנו בשנה שעברה.

<מאיר דוד: עדכנו אותו.

<מאיר דוד: הוא מעודכן באתר, נשמח להעביר אותו גם לרשויות המקומיות וגם למשרד החינוך להפצה.

<מאיר דוד: אנחנו נפגשנו עם נציגי "עיר ללא אלימות".

<מאיר דוד: נפגשנו עם פורום ההנהלה שלהם ועם הרכזים שלהם והעברנו להם את ההסברה הזאת כדי שהם יעבירו את זה הלאה לשטח לרכזים.

<מאיר דוד: אנחנו הולכים לממן ביוטיוב פרסומות הסברה שעשינו בעבר, נעשה את זה גם השנה.

<מאיר דוד: לתת לזה תקציב כדי לפרסם את זה במהלך הקיץ.

<מאיר דוד: השקנו אתר שכולו זכויות עובדים גם בשפה הערבית לילדי החברה הערבית.

<מאיר דוד: עשינו הסברה לחברה הערבית כשסיימנו.

יפעת שאשא ביטון: זה כולל תעסוקת נוער?

<מאיר דוד: כן, זה כולל את כל המידע, גם לבני נוער, בשפה הערבית.

<מאיר דוד: חשוב שגם לחברה העברית יגיע המידע הזה.

<מאיר דוד: אלה בגדול הפעולות שנעשות.

<מאיר דוד: הפעילות לא תסתיים בסוף הקיץ, אנחנו הולכים לפרוס אותה לאורך כל השנה.

<מאיר דוד: הפיק הגדול יהיה בחודשים האלה של הקיץ, אבל הפעילות תהיה לאורך כל השנה.

<מאיר דוד: ככל שיגיע מידע ופניות, אנחנו כמובן נכניס אותם לעבודה לתכנית השוטפת שלנו.

<מאיר דוד: דבר אחרון שרציתי להגיד, מה שלא נעשה, כל הנושא של הסברה בבתי הספר.

<מאיר דוד: אנחנו עדכנו את הוועדה, עדכנו אותה גם בזמן אמת.

<מאיר דוד: היינו ערוכים, למרות שהיינו מצומצמים השנה בכוח אדם, אבל היינו ערוכים כבר עם המצגות ועם האנשים.

<מאיר דוד: זה נעשה פרטני מאוד – בית ספר מסוים שפנה אלינו וביקש, ומוסד של נערות בסיכון שביקש, הגענו אליו.

<מאיר דוד: יש עוד מוסד שרוצה בעוד יומיים, אנחנו נגיע אליו, אבל זה היה נקודתי מאוד, זה לא היה ממוסד.

<מאיר דוד: זה לא היה כמו שתכננו וכמו שהוועדה רצתה.

<קריאה: כי?

<מאיר דוד: כי משרד החינוך לא היה מוכן לשתף אתנו פעולה בנושא הזה ולא העביר אלינו – אני לא יכול להיכנס לבתי הספר בלי אישור של משרד החינוך, של הרשות המקומית.

<מאיר דוד: שם זה נעצר.

<מאיר דוד: לשנה הבאה, אני חושב שזה דבר שחייבים לעמוד עליו.

<מאיר דוד: כל היתר – בהתאם להמלצות וגם בהתאם לתכנית העבודה בוצע וימשיך להיות מבוצע.

יפעת שאשא ביטון: תיכף נעסוק במשרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: בשנה שעברה היה קמפיין ויראלי באינטרנט.

<מאיר דוד: ביוטיוב?

<מאיר דוד: הוא יחודש.

<מאיר דוד: הוא יחודש.

<מאיר דוד: אנחנו נחדש אותו בתשלום.

יפעת שאשא ביטון: אבל חשוב שזה יהיה עכשיו.

<מאיר דוד: עכשיו.

<מאיר דוד: אנחנו נחדש אותו בתשלום בימים הקרובים כבר.

<מאיר דוד: זה היה עם צפיות רבות.

יפעת שאשא ביטון: לא משנה איך, אבל שיהיה קמפיין ויראלי כדי שבני הנוער יהיו מודעים.

<מאיר דוד: יהיה.

<מאיר דוד: יהיה קמפיין ויראלי גם בפייסבוק וגם ביוטיוב כי זה מגיע לקבוצה רחבה.

<מאיר דוד: זה יהיה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניערך לזה לקראת השנה הבאה כדי שקמפיין כזה יצא כמה שבועות לפני.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע שכיתות י"ב כבר מסיימים ומתחילים לעבוד במאי.

<מאיר דוד: היינו עסוקים בקמפיין של החברה הערבית, לא רצינו לערבב את הקמפיינים.

<מאיר דוד: רצינו לסיים עם הקמפיין של החברה הערבית ואז להתחיל עם הנוער.

<מאיר דוד: לא רצינו להכניס את שניהם ביחד.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לספר לכם – מן הסתם, אני קצת יותר מודעת ומעורבת בקרב בני נוער, שואלת הרבה על התנאים שלהם, אם הם יודעים על התנאים שלהם.

יפעת שאשא ביטון: נתקלתי בסוגיה כמו שדיברנו בשנה שעברה, שיש בני נוער שיודעים מה מגיע להם, מוכנים לקבל טיפה פחות לא כי יש מצוקת עבודה, אלא כי כיף להם וכי זה בסדר.

יפעת שאשא ביטון: באיזשהו שלב כשהם לא מבינים איפה הם נמצאים עד הסוף, הם אומרים אני מרוויח כי העבודה שלי היא כיפית, אז לא אכפת לי לשלם בזה שאני לא מקבל את כל התנאים.

יפעת שאשא ביטון: כאן אני חושבת שהתפקיד שלנו נכנס לתמונה, במקום שאנחנו אומרים להגן על הזכויות שלהם אל מול המעסיקים כדי שלא הילד יצטרך לבקש את מה שמגיע לו, אלא המעסיק ידע שהוא חייב לתת לאותם נערים את מה שמגיע להם.

יפעת שאשא ביטון: אני מתחברת לגמרי למה שאתה אומר, שמעבר לקו החם וכל מה שנדבר בו, שיוכלו לפנות נערים, אנחנו צריכים להיות שם.

יפעת שאשא ביטון: להיות שם יותר בשטח ולבדוק כמה מקבלים אותם בני נוער עובדים.

יפעת שאשא ביטון: אתם נערכתם עם דגש לקיץ בקרב בני נוער?

<מאיר דוד: בכל שנה זה ככה.

<מאיר דוד: הדגש הוא בקיץ.

עבדאללה אבו מערוף: כמה מפקחים יש בערך?

יפעת שאשא ביטון: כמה מפקחים יש בכלל?

<מאיר דוד: כ-200, אבל השנה עזבו הרבה מאוד.

<מאיר דוד: אנחנו מגייסים עכשיו 30 עובדים חדשים.

<מאיר דוד: זה עומד כרגע על 170 באיוש.

<מאיר דוד: כולם נרתמים.

יפעת שאשא ביטון: יהיה דגש על בני נוער?

<מאיר דוד: יש דגש על בני נוער, כן.

<מאיר דוד: גם ההנחיות הן כאלה שקודם כל הדגש הוא על בני נוער וכל היתר זה אחר כך נלווה.

<מאיר דוד: מעבר לזה, גם במהלך השנה, ככל שמגיעים למקום ונתקלים בבני נוער, בודקים גם את זה, גם אם זה לא היה בתכנית הראשונית, כן להיכנס לזה.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, מאיר.

יפעת שאשא ביטון: רן, אתה רוצה להוסיף משהו?

רן כהן: רן כהן, מנהל תחום בכיר בטיחות ממינהל הבטיחות במשרד העבודה.

רן כהן: קודם כל, לגבי מספרים – לנו אין מספרים שמפולחים לפי גיל.

רן כהן: יש לביטוח לאומי.

רן כהן: אנחנו עושים אתם בכל שנה דוח משותף שנוגע לתאונות עבודה.

רן כהן: אנחנו לא מציגים פילוח מתחת לגיל 18, אבל יש לנו את המספרים שלהם, אז לפחות לגבי המספרים – ובואו נצא מנקודת הנחה שיש כנראה שיעור של תת-דיווח – כלל תאונות העבודה שבהן מעורבים נערים מגיל 17 ומטה – 17 ו-18 אין לי – הוא מספר יחסית זעום, 136 תאונות ב-2016, לעומת 50,000 בכלל המשק.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתי 136 זה - - -

רן כהן: אני לא אומר שזה חמור או לא חמור, אני רק אומר שאלה המספרים שלנו יש.

רן כהן: אני סומך על המספרים של ביטוח לאומי, כי הם משלמים כסף ואנחנו שולחים מפקח.

עבדאללה אבו מערוף: יש הרבה תאונות לא מדווחות.

רן כהן: אמרתי, נכון, צריך לצאת מנקודת הנחה שיש כנראה שיעור גדול או קטן של תת-דיווח.

רן כהן: באשר לאתרי בנייה – אין איסור על העסקת בני נוער באתרי בנייה.

רן כהן: יש איסור על העסקת בני נוער בעבודה בגובה.

רן כהן: מן הסתם, עבודה בגובה באתרי בנייה הולך בדרך כלל ביחד, אלא אם הנער עושה עבודה במפלס אפס.

יפעת שאשא ביטון: אבל החוק מגביל מהבחינה הזו של עבודות קשות ועבודות קלות.

יפעת שאשא ביטון: עבודות קשות, בן הנוער לא אמור לעשות אותן.

רן כהן: מי שאוכף תקנות עבודת נוער זה מינהל ההסדרה והאכיפה.

רן כהן: אם אנחנו נתקלים בנער – שאלתי את המפקחים שלנו לפני שהגעתי לפה, הם לא זוכרים כאלה מקרים, אולי בגלל שמי שמועסק שם הוא בחור בן 17.

רן כהן: אנחנו לא מבקשים תעודות זהות מהחבר'ה האלה, אז הוא נראה גדול יותר מ-18.

רן כהן: זה גבולי.

יפעת שאשא ביטון: למה אתם לא מבקשים תעודות זהות?

רן כהן: כי אנחנו לא אוכפים את העניין הזה.

רן כהן: יש לנו הרבה מאוד סיכוני בטיחות באתרי בנייה, ואנחנו משקיעים את המשאבים שלנו במניעה ונטרול של סיכוני בטיחות.

רן כהן: אם אנחנו מוצאים או נמצא נער שעובד באתר בנייה, אנחנו נעביר את הפרטים למקבילים שלנו להמשך טיפול.

יפעת שאשא ביטון: ראשית, רן, אני אשמח שאתם תנסו להיות עם יותר יד על הדופק לגבי בני נוער שנמצאים באתרי בנייה, גם אם הם נראים גדולים.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לך שגם ילדים בני 14 היום נראים ענקיים.

יפעת שאשא ביטון: חשוב מאוד שאנחנו נגן עליהם.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, אין להם מה לחפש באתרי בנייה, כי גם אם אנחנו מדברים על גובה אפס, או אם הם עובדים על הקרקע, מדובר בעבודות קשות.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מכירה עבודה קלה שאפשר לעשות באתר בנייה, אלא אם כן הוא מכין קפה לפועלים.

יפעת שאשא ביטון: סליחה על ההקצנה.

יפעת שאשא ביטון: אין להם מה לחפש שם, גם מבחינת ההגדרות של תקנות החוק.

<שרית אולשביץ: יש תקנות שאסור להם לעבוד - - -.

<שרית אולשביץ: יש כל מיני דברים.

<מאיר דוד: עבודות קלות דווקא יש.

יפעת שאשא ביטון: בבנייה?

<מאיר דוד: כן, בבנייה יש כל מיני עבודות קלות.

עבדאללה אבו מערוף: תלוי באיזה שלב הבנייה.

עבדאללה אבו מערוף: אני עבדתי בבנייה הרבה זמן, לפני שנים.

עבדאללה אבו מערוף: תלוי באיזה שלב הבנייה.

עבדאללה אבו מערוף: אבל בכל זאת צריך לפקח.

<מאיר דוד: יש עבודות מסוכנות ועבודות אסורות שאסורות לבני נוער, ובאתרי בנייה יש לא מעט עבודות שאסור לבצע.

<מאיר דוד: לכן, גם בשיתוף עם מינהל בטיחות, לא רק בהיבט של הנוער, בכלל – אנחנו בקשר כי גם הם עושים ביקור באתרים וגם אנחנו.

<מאיר דוד: ככל שאנחנו נקבל מהם מידע על אתרים שיש בהם בני נוער, בוודאי שניתן לזה עדיפות ונגיע לשם.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע אתכם, ראובן בן שמעון.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<ראובן בן שמעון: ראובן בן שמעון מהפורום למניעת תאונות עבודה.

<ראובן בן שמעון: אנחנו פעילים בעיקר בנושא של העלאת המודעות הציבורית.

<ראובן בן שמעון: שמעתי פה הצהרות שהן יפות מאוד, אבל בפרקטיקה בשטח, לא עושים כלום כדי להגן על בני הנוער.

<ראובן בן שמעון: וכשאני מדבר על להגן על בני הנוער, אני מדבר על אתרי הבנייה.

<ראובן בן שמעון: רק בשנה שעברה בחודשי הקיץ נפצעו חמישה בני נוער באופן קשה כאשר נפלו מגובה.

<ראובן בן שמעון: היו גם הרוגים.

<ראובן בן שמעון: נזכיר את הנער עלי אלדגאמין בן 17, שנהרג בדצמבר 2016 באתר בנייה, הוא נפל מגובה.

<ראובן בן שמעון: היו עוד נערים נוספים שנפלו.

<ראובן בן שמעון: אני הייתי מצפה ממינהל ההסדרה והאכיפה במשרד העבודה שייתנו לנו תכנית פרקטית מה הם הולכים לעשות בפועל, בשטח, מבחינת אתרי הבנייה, כי שם נמצאים ההרוגים ושם נמצאים הסיכונים הגדולים יותר.

<ראובן בן שמעון: זה שמדברים איתי על משחטות וכאלה – הכול טוב ויפה, אני לא מזלזל.

יפעת שאשא ביטון: זה חשוב.

<ראובן בן שמעון: אני לא מזלזל.

יפעת שאשא ביטון: תתמקד בנושא שלך, כי לי חשוב שהם יהיו לא רק במשחטות, שהם יהיו במסעדה תמימה לחלוטין כדי לוודא שגם שם בני הנוער לא מנוצלים.

<ראובן בן שמעון: מה שאנחנו כפורום מבקשים ממך, מהוועדה, שמשרד העבודה יפרוט לנו מה הם עשו בשנת 2016, ומה הם מתכוונים לעשות בשנה הזאת מבחינת אכיפת חוקי העבודה באתרי הבנייה.

<ראובן בן שמעון: 2016 מול 2017, ולדעת כמה ביקורים הם מתכוונים לעשות בנושא הזה, איך הם מתכוונים לעשות את זה.

<ראובן בן שמעון: האם בשנה שעברה הוטלו צווים למיניהם, קנסות באתרי בנייה?

<ראובן בן שמעון: עד עכשיו אני לא ממש שמעתי אכיפה בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: אתה שואל ועונה?

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נדלג ונמשיך הלאה.

<מאיר דוד: גברתי היושבת-ראש, רק הערה אם אפשר.

<מאיר דוד: ככל שיש לפורום הזה תלונות או מקומות שהם יודעים על העסקת בני נוער, תעבירו לנו, שזה לא יהיה בגדר חידה.

<מאיר דוד: יש, ואחר-כך תלכו תחפשו אותם בכלל אתרי הבנייה.

<ראובן בן שמעון: אנחנו מתנדבים, אתם אלה שאמורים לבוא לשטח.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, אני לא אוהבת את השיח שמתנהל כאן.

יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר, לא אתה לבד תצליח לעשות את זה, וגם לא משרד הרווחה יצליח לבד לעשות את זה, לא החינוך לבד ולא הנוער העובד לבד.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא נשלב ידיים ונהיה עם היד על הדופק כולנו, בין אם בהתנדבות ובין אם בשכר, אנחנו לא נצליח לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: אז בוא נתכנס מהותית לדיון.

יפעת שאשא ביטון: אתה שאלת שאלות עם טעם לגבי מהם סדרי האכיפה שנעשו, ותיכף אנחנו נגיד לכם מה אנחנו מצפים מכם כשותפים סביב השולחן.

<ישראל אסל: אם אפשר משפט אחד, לתת נקודה מזווית אחרת.

<ישראל אסל: אני עורך הדין אסל, אני עוסק בנזיקין ובביטוח.

<ישראל אסל: יש בעיה עם עבודות נוער שפוליסות ביטוח מחריגות עבודות נוער.

יפעת שאשא ביטון: רגע, עכשיו אתה מכניס לי סוגיה נוספת.

<תמי ברנע: את מי אתה מייצג פה בדיון?

<ישראל אסל: אני עם הפורום למניעת תאונות עבודה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אתה מדבר איתי על סוגיית הביטוח.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדבר על זה.

יפעת שאשא ביטון: שנייה.

יפעת שאשא ביטון: שנעשה את זה מסודר.

<ישראל אסל: אנחנו תיכף הולכים לוועדה אחרת, אז אם אפשר להגיד כמה משפטים.

יפעת שאשא ביטון: לא, אני רוצה לסיים בבקשה את הסוגיה של אתרי הבנייה.

יפעת שאשא ביטון: רן או מאיר, לגבי הפעולות שנעשו בשנה האחרונה ומה מתוכנן להיעשות בתקופה הקרובה.

יפעת שאשא ביטון: כמה דוחות ניתנו – עיצומים, דוחות, תלונות.

<מאיר דוד: לאו דווקא באתרי בנייה, כי ניתנו התראות ועיצומים.

<מאיר דוד: אני כבר אתן לכם את הנתונים.

יפעת שאשא ביטון: אין לך פילוח לפי אתרי בנייה ממש?

<מאיר דוד: לא, אין לנו אתרי בנייה.

<מאיר דוד: לא תכננתי לבוא לפה ולדבר על אתרי בנייה, כי גם לאתרי הבנייה שהגענו – לא היה לנו פילוח של בני נוער או בוגרים באכיפה.

<מאיר דוד: שוב אני אומר, לא התמקדנו בבני נוער באתרי בנייה, כי גם לא נתקלנו וגם מינהל הבטיחות לא ראה את זה.

<מאיר דוד: ככל שאנחנו ניתקל, אנחנו כן נגביר את האכיפה שם.

<מאיר דוד: אמרתי מה סדרי העדיפויות שלנו, פירטתי.

<מאיר דוד: אם יש לפורום, או כל אחד שיש לו מידע על אתרי בנייה, תעבירו לנו אותו, הוא ייכנס מיד לטיפול שוטף.

<ראובן בן שמעון: אני חושב שהיה צריך להיכנס לתכנית עבודה, להגדיר מה היעדים שלנו השנה מבחינת אכיפה, חוקי העבודה של מינהל ההסדרה והאכיפה במשרד הכלכלה, כמה ביקורות יזומות אתם מתכוננים לעשות בתוך אתרי הבנייה.

<מאיר דוד: חבר'ה, זו הפעם הראשונה שזה עולה בוועדה או בכלל, הנושא של אתרי בנייה.

יפעת שאשא ביטון: תיכף אני אענה על זה.

<מאיר דוד: אני מבקש – יבוא כל פורום ויגיד אני רוצה להתמקד בחקלאות כי נהרג נער בשנה שעברה על הגדר.

<מאיר דוד: בעבודות תשתית על הגדר, אם את זוכרת, גברתי.

<מאיר דוד: אז עכשיו יגידו לי כמה ביקורות אתה עושה על גדר המערכת?

<ראובן בן שמעון: בתוך אתרי בנייה גם נהרגו וגם נפצעו.

<ראובן בן שמעון: יש לכם 200 מפקחים, תוציאו אותם לשטח.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ראובן.

יפעת שאשא ביטון: הנושא הזה אכן פעם ראשונה עולה על סדר-יומה של הוועדה בהקשר הזה.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אנחנו קיימנו כאן סדרה של דיונים, לא ראיתי אתכם באף דיון.

<ראובן בן שמעון: כי לא הוזמנו אף פעם.

יפעת שאשא ביטון: גם הפעם לא הוזמנתם כי לא לקחנו אתכם בחשבון, וידעתם להגיע.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח שתהיו שותפים ותביאו גם את הצד הזה.

יפעת שאשא ביטון: ואם יש גופים נוספים או ארגונים נוספים שאנחנו לא יודעים להגיע אליהם או לא חושבים כרגע שהם חלק מהשולחן, הם גם כן מוזמנים להצטרף.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעקוב מעכשיו גם אחרי הסוגיה הזו, כפי שעקבנו אחרי סוגיות אחרות.

יפעת שאשא ביטון: זה קורא גם לכם לפעולה, שאם אתם מזהים לקונות באתרי בנייה שקשורים בבני הנוער, אתם מוזמנים להפנות אלינו או למשרד הכלכלה באופן ישיר.

יפעת שאשא ביטון: תאמין לי שהדברים יטופלו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

רן כהן: יש לנו ועדה נוספת שהוזמנו אליה, אז אם אין שאלות נוספות למינהל הבטיחות, אני רוצה לעבור לוועדה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: למינהל הבטיחות לא.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה רן.

יפעת שאשא ביטון: רצית לומר משהו על הביטוחים?

<ישראל אסל: משפט אחד.

<ישראל אסל: אותם נערים שנפגעים בתאונות בזמן העבודה, אחר-כך הם נתקלים בקושי לקבל פיצוי על נזקי גוף שלהם מהסיבה הפשוטה שהפוליסות הסטנדרטיות שמעסיק עושה מחריגות עבודות נוער.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: איך הוא מחריג?

<ישראל אסל: הוא מחריג.

<ישראל אסל: חברת הביטוח מחריגה בפוליסה שכל תאונה או נזק גוף שנגרמו לנער שחל עליו חוק עבודת נוער מוחרג מהפוליסה, אין כיסוי ביטוחי.

יפעת שאשא ביטון: את מכירה דבר כזה?

עבדאללה אבו מערוף: הביטוח הלאומי מכיר.

<ורד קירו זילברמן: לא מכירה דבר כזה, וזה חמור ביותר.

<ורד קירו זילברמן: זה מאיין את האפשרות של מעסיק בכלל להעסיק את הילדים אם הילדים לא מבוטחים.

<זאב גולדבלט: הם עושים ביטוח ספציפי.

<ורד קירו זילברמן: הוא אומר שחברות ביטוח בכלל מחריגות.

<ורד קירו זילברמן: זאת אומרת שכל הילדים שאנחנו מעסיקים - - -

<ישראל אסל: הן מחריגות את זה.

<קריאה: אבל ברגע שנער תובע, הוא תובע את המעסיק, הוא לא תובע את חברת הביטוח.

<זאב גולדבלט: צריכים לעשות ביטוח ספציפי לילדים.

<ישראל אסל: זה יכול להיות עבודות נוער במפעל, זה יכול להיות עבודות נוער במסעדה.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, אי-אפשר.

יפעת שאשא ביטון: גם אין פרוטוקול וגם קשה להבין בצורה כזו.

<ורד קירו זילברמן: השאלה היא אם אפשר לעשות ביטוח ספציפי לילדים.

<ורד קירו זילברמן: אני לא מאמינה שהביטוח - - -

יפעת שאשא ביטון: יש כאן את לשכת עורכי הדין, בואו ננסה להבין.

<אורית רענן: אני רוצה להגיד שיש לכל ילד מגיל 3 עד 18 ביטוח של המדינה 24/7, גם בחו"ל הוא תופס.

<ישראל אסל: יש לכל תלמיד.

<אורית רענן: כן, אבל הוא לכל דבר שקורה להם.

<קריאה: עבודות מסוכנות.

<אורית רענן: עבודות מסוכנות אסור להם לעשות על-פי החוק.

<אורית רענן: על-פי החוק אסור להם לעשות עבודות מסוכנות.

<ישראל אסל: יש לכל תלמיד ביטוח תלמידים.

<ישראל אסל: הביטוח הזה הוא ביטוח תאונות אישיות שקובע סכום - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, והוא לא בהיקפים לתאונות קשות שקורות במסגרת עבודה.

<ישראל אסל: בדיוק.

<ישראל אסל: אם, חלילה, מעסיקים נער באיזשהו מפעל ונקטעה לו כף היד?

עבדאללה אבו מערוף: זו כבר תאונת עבודה, ויש ביטוח לאומי אם הוא רשום כחוק.

<ישראל אסל: אני מסביר.

<ישראל אסל: לאותו נער יש אפשרות לפנות למוסד לביטוח הלאומי ולהיות מוכר כנפגע בעבודה.

<ישראל אסל: המוסד לביטוח לאומי ישלם לו תגמולים לפי התלושים התלת חודשיים שלו.

<ישראל אסל: אבל הנזק הוא הרבה יותר גדול.

<ישראל אסל: את הנזק הוא צריך לתבוע מהמעביד שלו.

<ישראל אסל: יש ביטוח חבות מעבידים.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נרוץ בכל פעם ולא ננסה להבין את הסוגיות, חבל, אז בואו נדבר כולם ונסגור את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר שאם קורה לו משהו מעבר למה שהוא יקבל בביטוח לאומי ומעבר לתאונות האישיות, הוא יכול לתבוע את הביטוח על נזק שהוא הרבה יותר גדול.

<ישראל אסל: את המעסיק שלו.

יפעת שאשא ביטון: את המעסיק.

יפעת שאשא ביטון: והמעסיק שלו לא מבוטח לגבי עבודות נוער?

<ישראל אסל: הפוליסה שלו מוחרגת לעבודות נוער.

<ישראל אסל: ואז יוצא מצב - - -

יפעת שאשא ביטון: לפני שאתה מסביר את ההמשך, אני רוצה להבין את הנקודה הזו.

יפעת שאשא ביטון: אם אני תובעת אותך כמעסיק – והמשפטנים בחדר, שינסו לעזור לנו – ולך אין ביטוח, את בית המשפט זה לא מעניין, אתה צריך לשלם לי.

יפעת שאשא ביטון: אז הבעיה היא שלך, לא של בן הנוער.

<ישראל אסל: ואם אין לי לשלם לך?

<ישראל אסל: אם אני מעסיק ללא יכולת כלכלית ולנער הזה נקטעה הרגל, ובית המשפט חייב אותי בשלושה מיליון שקלים, מי ישלם את הכסף הזה?

יפעת שאשא ביטון: אני מחדדת כדי שאנחנו נבין את כל ההשלכות.

יפעת שאשא ביטון: יש לך דוגמה כזו לפוליסות שמחריגות?

<ישראל אסל: אם תרצו, אני ארכז כמה פוליסות שיש את ההחרגה הזו.

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: של גופים קונקרטיים.

<ישראל אסל: פוליסות של מבוטחים שקונים ביטוח, ויש החרגה של עבודת נוער.

עבדאללה אבו מערוף: עצם העובדה שהמעסיק מודע ויודע שיש פוליסה שמחריגה את עבודות הנוער, זו כבר רשלנות.

יפעת שאשא ביטון: אסור לו להעסיק בני נוער.

<ישראל אסל: זו לא הבעיה.

עבדאללה אבו מערוף: אתה אמרת שלושה מיליון שקל תביעה.

עבדאללה אבו מערוף: אם הוא מעסיק והוא לקח את האחריות על עצמו, הוא לא רשלן, אז הוא ישלם שלושה מיליון שקלים.

עבדאללה אבו מערוף: אני אישית מכיר הרבה מקרים כאלו – קטועי אצבעות, קטועי יד, שברים.

עבדאללה אבו מערוף: אני מכיר.

עבדאללה אבו מערוף: ולמעסיק לא היה ביטוח בכלל, ומה עוד, הוא אפילו לא רשם אותו בביטוח לאומי והוא שילם.

עבדאללה אבו מערוף: זה מובן.

<ישראל אסל: ברמה המשפטית אתה צודק.

<ישראל אסל: אבל בשורה התחתונה, אותו ילד צריך לקבל כסף?

<ישראל אסל: הוא לא מקבל.

<ישראל אסל: זו השורה התחתונה.

עבדאללה אבו מערוף: לא, בסוף הילד מקבל כסף.

עבדאללה אבו מערוף: הנפגע בסוף מקבל כסף, אפילו אם בעל העסק מוכר את הנכס שלו.

עבדאללה אבו מערוף: היו מקרים בבתי משפט, ואני מכיר הרבה פסקי דין כאלו.

עבדאללה אבו מערוף: הוא מקבל.

עבדאללה אבו מערוף: זה שאתה אומר את הסוגיה, זה טוב מאוד שאתה מעלה את הסוגיה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת-ראש, זה בטח יעלה לוועדת הכספים, למי שאחראי על אגף הביטוח, נצטרך לדבר על זה.

<ישראל אסל: עוד משפט אחד.

<ישראל אסל: שימו לב לנקודה חשובה אחת – המוסד לביטוח לאומי משלם 75% מהשכר.

<ישראל אסל: זה מה שהוא משלם.

<ישראל אסל: היתרה, 25%, היא האחריות של המעביד.

<ישראל אסל: בשביל היתרה הזאת המעביד רוכש פוליסה שקוראים לה פוליסת חבות מעבידים.

<ישראל אסל: אם הוא לא עושה פוליסה, או שהוא עושה פליסה שלא נותנת כיסוי, אותו נער נשאר מול שוקת שבורה.

<ישראל אסל: אם יצא במקרה שהוא עבד במכונת גריסה בבנק לאומי, אין בעיה, בנק לאומי ישלם.

<ישראל אסל: אבל אם הוא עבד באיזו קונדיטוריה שבקושי גומרת את החודש, מה יהיה?

<ישראל אסל: מאיפה הוא ייקח את הכסף?

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול בהקשר של הנקודה הזו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבינים שני דברים – פעם אחת, מעסיק שמעסיק בן נוער שאין עבורו כיסוי ביטוי, זה פלילי, נכון?

<ישראל אסל: לא, זה לא פלילי.

<קריאה: לא, לא, זה אזרחי.

יפעת שאשא ביטון: לא?

<ישראל אסל: זה ממש לא פלילי.

<ישראל אסל: הוא לקח על עצמו אחריות אזרחית.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להסיק שאין לו שום אחריות?

יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור, שזה פשוט פוגע לו בכיס?

<קריאה: יש לנו המון תיקים רגילים כאלה, שהם לא בנושא ביטוח.

<מאיר דוד: - - -

יפעת שאשא ביטון: זה פשוט אבסורד.

יפעת שאשא ביטון: זה שאין לו ביטוח על ילד זה בסדר גמור, והוא מעסיק אותו – איפה האחריות של המעסיק על הילדים?

<מאיר דוד: זו אחריות אזרחית, זו לא אחריות פלילית.

יפעת שאשא ביטון: אחריות אזרחית.

<ישראל אסל: אם אפשר עוד משפט אחד.

<ישראל אסל: פוליסת ביטוח תלמידים שחברתי דיברה עליה - -

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את הפוליסה, זו סוגיה אחרת.

<ישראל אסל: - - מחריגה מקרים שמוכרים כתאונת עבודה במוסד לביטוח לאומי.

<ישראל אסל: כלומר, אותו ילד שנפגע לא מקבל גם מהפוליסה הזאת.

<ישראל אסל: הוא נשאר בלי כלום.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו הבנו.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהנקודה ברורה.

יפעת שאשא ביטון: נוער עובד לא מכוסה מבחינה ביטוחית, הבנו את הנקודה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לבדוק מבחינה משפטית, ורד, את הסיפור הזה של נוער עובד שלא מכוסה מבחינה ביטוחית, מה המשמעות של זה.

יפעת שאשא ביטון: גם אם זה חבות פלילית או אזרחית.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לקבל ממך דוגמאות לפוליסות שמחריגות, שאני יכולה לקרוא ולראות שאכן יש שם החרגה של בני הנוער.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת מי אותם מבטחים - - -

<ישראל אסל: פוליסה היא משהו מודולרי.

<ישראל אסל: יכול להיות מבוטח שהסוכן אומר לו אתה יכול לקנות פוליסה כזאת.

<ישראל אסל: אם אתה מעסיק בני נוער, אתה יכול לעשות הרחבה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה משהו היפותטי.

<ישראל אסל: זה לא משהו שהוא שבלוני לכולם.

יפעת שאשא ביטון: תזכיר לי מה שמך.

<ישראל אסל: עורך דין אסל.

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה משהו שהוא היפותטי.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה משהו שהוא אמתי.

יפעת שאשא ביטון: אם יש בידיים שלך גופים שמעסיקים בני נוער, ובפוליסת הביטוח שלהם יש החרגה של בני נוער, אני רוצה לראות את זה.

<ישראל אסל: אני ארכז מספר כאלה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, כדי שאנחנו נוכל לטפל.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הנקודה החשובה הזו, אנחנו בהחלט נבדוק אותה לעומק.

יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך – הדרה, מה קרה אתנו השנה?

<הדרה רוזנבלום: לא הייתה לנו הצלחה גדולה בעניין של ההרצאות בבתי הספר, אני מודה.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: איפה היה האתגר?

<הדרה רוזנבלום: זה נתקע בעיקר בגלל הלחצים – אני אגיד את כל האמת.

<הדרה רוזנבלום: בני הנוער עובדים כל השנה.

<הדרה רוזנבלום: לפחות 60% עובדים כל השנה, ובקיץ כ-90%.

<הדרה רוזנבלום: כל השנה הם עובדים.

<הדרה רוזנבלום: הייתה בחורה נחמדה, ממש מקסימה.

<הדרה רוזנבלום: נתתי לה חמש כתובות, וזה הכול, לא הצלחתי.

<הדרה רוזנבלום: המורים פשוט לא שיתפו פעולה בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: רצים אחרי הציונים שלא משיגים אותם בסוף, ואז מפסידים גם עבודת נוער וגם ציונים?

<הדרה רוזנבלום: כן.

<הדרה רוזנבלום: ואנחנו התחלנו עם זה באמת.

<הדרה רוזנבלום: התחלנו בזה ממש לפני פורים.

<הדרה רוזנבלום: היו שתי רשויות שאמרו נעשה את זה במסגרת חילופי נוער, במסגרת יום לבן, כל מיני דברים כאלה.

<הדרה רוזנבלום: אבל בגדול, זה לא הלך.

<קריאה: אני יכולה להעיר משהו?

<קריאה: כי אני חושבת - - - אני רוצה לחזור רגע לנושא של הביטוח.

<הדרה רוזנבלום: אני יודעת שהם הזמינו מעט יחסית השנה מכם.

<שרית אולשביץ: אנחנו העברנו כ-250 הרצאות השנה.

<הדרה רוזנבלום: יפה, אני שמחה.

<שרית אולשביץ: זה מעט ביחס לכמות בתי הספר.

<הדרה רוזנבלום: אני לא יודעת מה קרה שם.

<הדרה רוזנבלום: התשובות היו: הילדים יודעים.

<הדרה רוזנבלום: הם יודעים לאן לפנות, עשיתם כזה רעש, אבל שיעור שלם אני לא אתן.

<הדרה רוזנבלום: עכשיו אני באה מפגישה אצל המנכ"ל, ואמרתי שזו סוגיה רצינית מאוד שאנחנו צריכים לתת עליה את הדעת.

<הדרה רוזנבלום: אולי איזה חוזר מנכ"ל חדש.

יפעת שאשא ביטון: זה חוזר חזרה להחזיר את החינוך לבית הספר.

<שרית אולשביץ: יש בחוזר מנכ"ל מחויבות של כל בית ספר להעביר שני שיעורים בסוף שנה על הסיפור הזה לכיתות י', י"א וי"ב.

<שרית אולשביץ: זה רשום בחוזר מנכ"ל.

<הדרה רוזנבלום: ב-י' עוד יחסית עשו קצת.

יפעת שאשא ביטון: אז גם לא מקיימים את חוזר מנכ"ל למעשה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, חוזר המנכ"ל הופך להיות המלצה בכל פעם.

יפעת שאשא ביטון: בכל דיון מחדש אנחנו מגלים שחוזר המנכ"ל הוא רק המלצה.

יפעת שאשא ביטון: למה נלחצים ממנו כל כך?

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת.

<מאיר דוד: במוצאי שבת הייתה כתבה בערוץ-22 על בני נוער שעובדים עד שעות מאוחרות מאוד, ומנהלי בית ספר מתלוננים – גם אצלנו הם התלוננו – שהילדים מגיעים עייפים ונרדמים על השולחנות.

<מאיר דוד: אבל מצד שני, כשאנחנו רוצים להגיע לבתי הספר, אנחנו נתקלים בקיר אטום.

יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס לסיפור של בתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה נכון שיש הרבה ילדים שעובדים במהלך כל השנה.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שאנחנו צריכים לעשות את זה בפריסה שנתית, אבל בלי לוותר על זה שלקראת סוף שנה יהיה תגבור של הסברה, שלטים.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על שילוט בפעם הקודמת, של מועצת תלמידים.

יפעת שאשא ביטון: הם עשו שילוט בבתי הספר?

<הדרה רוזנבלום: עשו, אבל אני רוצה לומר עוד משהו.

<הדרה רוזנבלום: 61 רשויות עשו בזארים לעבודה.

<הדרה רוזנבלום: שם הם חילקו הרבה מאוד דברים של זכויות נוער בעבודה, ושם היו נקודות לשאלות וכל מיני דברים.

<הדרה רוזנבלום: אני ראיתי לפחות שלוש.

<הדרה רוזנבלום: בהחלט הייתה עמדה לשאלות ולסוגיות ולדברים האלה.

<הדרה רוזנבלום: הלוואי והיו עושים יותר.

<הדרה רוזנבלום: שוב, הכול מתחיל ונגמר - - -

יפעת שאשא ביטון: זה חשוב.

יפעת שאשא ביטון: כל דבר שעושים הוא חשוב.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו יודעים מה זה כשמקבלים הרבה פליירים מכל מקום, זה הופך להיות עוד פלייר.

יפעת שאשא ביטון: אבל כשאני באה לשיעור ונותנת את זה כחלק ממה שעשיתי, וכבר גיריתי את המחשבה, ונתתי לילד את המוטיבציה להילחם על מה שמגיע לו, זה כבר הופך להיות משהו אחר, זה הופך להיות ספר התורה שלהם.

<הדרה רוזנבלום: את צודקת לגמרי.

<הדרה רוזנבלום: אני בכל שנה מעבירה קורס למנחי מועצות.

<הדרה רוזנבלום: השנה לקראת הסיום – היו לי 22 איש – נתתי לזה שעה וחצי.

<הדרה רוזנבלום: דרך אגב, הם היו בשוק, כי הם היו בטוחים שבית הספר עושה את זה.

<הדרה רוזנבלום: אמרתי אל תסתמכו על בית הספר, לא נעים לי להגיד, משרד החינוך.

<הדרה רוזנבלום: תנסו לעשות תוספת, כי אין ברירה.

<רחלי הכהן: למרות שבסוף, לדעתי זה תלוי גם בצעדים של משרד החינוך.

<רחלי הכהן: זאת אומרת, לא את, אבל זה שמנהלים לא רוצים – הם מקבלים את זה כהוראה מלמעלה והם מוכרחים לעשות את זה, זה נכנס והם עושים את זה.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל את שומעת מה אומרים.

יפעת שאשא ביטון: זה כתוב בחוזר מנכ"ל והם עדיין לא עושים.

<רחלי הכהן: זה מה שאני אומרת, זה עדיין לא קורה, לכן זה צריך לבוא מלמעלה.

יפעת שאשא ביטון: מה עוד צריך לקרות?

יפעת שאשא ביטון: מה עוד?

<הדרה רוזנבלום: מה עוד למעלה מחוזר מנכ"ל?

<הדרה רוזנבלום: עד שלאחד הילדים יקרה משהו, חס וחלילה, בבית הספר, ואז הם ירצו לעשות את זה.

<זאב גולדבלט: תכניסו למיצ"ב בחינה על זכויות התלמיד ותראי איך בטיל אחוזי החשיפה לנושא הזה עולים.

<שרית אולשביץ: יש להם את זה - - -

<הדרה רוזנבלום: סליחה, זה מופיע בבחינת הבגרות באזרחות.

<הדרה רוזנבלום: השנה הייתה שאלה בנושא.

<הדרה רוזנבלום: דווקא זה - - -

יפעת שאשא ביטון: באמת?

יפעת שאשא ביטון: של עבודת הנוער?

<הדרה רוזנבלום: כן, כן, הייתה שאלה בנושא, וכולם אמרו לי - - -

יפעת שאשא ביטון: כשאת באה להרצאה זה לא מספיק יבש ומשעמם כמו שיעור אזרחות.

<הדרה רוזנבלום: קיבלתי טלפונים ואמרו סוף סוף חלום שלך התגשם.

<שרית אולשביץ: הייתה שאלה על מנופים בבגרות באזרחות.

<הדרה רוזנבלום: כן, זה היה ממש בבגרות באזרחות השנה.

עבדאללה אבו מערוף: ההורים הם הפקטור החשוב ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: מה עם ההורים?

יפעת שאשא ביטון: גם.

יפעת שאשא ביטון: גם.

יפעת שאשא ביטון: הם עוברים אצל כולם.

יפעת שאשא ביטון: תודה הדרה.

יפעת שאשא ביטון: מאכזב שמערכת החינוך לא התגייסה, למרות שזה כתוב בחוזר מנכ"ל, אפילו לא צריך לבקש בקשה מיוחדת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוציא דרישה ברורה מאוד לשנה הבאה, שייתנו את זה אפילו בפריסה ארצית, בטוח ימצאו זמן.

יפעת שאשא ביטון: יש להם מספיק זמן להרבה מאוד דברים, שימצאו גם לזה.

יפעת שאשא ביטון: לתת דגש חזק בסוף השנה מבחינת הסברה, שילוט וכאלה, כי אנחנו יודעים שהרבה מאוד בני נוער יוצאים לחופש.

<הדרה רוזנבלום: בקיץ המינהל נותן את התגבור הזה ואת התקצוב לערי ילדים ונוער.

<הדרה רוזנבלום: שם לנסות לתת - - - את זה אני עושה דרך המועצות.

יפעת שאשא ביטון: אגב, מה קורה עם הפיילוט של – אין לי פה מועצת תלמידים של הסיירים.

<הדרה רוזנבלום: היא הבטיחה לי שתבוא.

<הדרה רוזנבלום: מעט מאוד.

<הדרה רוזנבלום: המחוז היחיד שלקח את זה בצורה רצינית הוא ירושלים.

<שרית אולשביץ: בית שמש הייתה הסיירת שהזמינה אותנו פעם אחת להגיע.

<הדרה רוזנבלום: בירושלים הם לקחו את זה יפה מאוד.

<הדרה רוזנבלום: דרך אגב, עכשיו עליתי על עוד נושא – ילדים שבסיירת מפחדים שלא יקבלו אותם לעבודה.

<הדרה רוזנבלום: אנחנו מופתעות מכל הכיוונים.

יפעת שאשא ביטון: אלו לא הפתעות, כשאנחנו נותנים לפחד לנהל אותנו, יש בעיה.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו צריכים להיות הגב.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה הדרה.

יפעת שאשא ביטון: מאיר, אתה רצית להוסיף משהו.

<מאיר דוד: בנושא הלימודים.

<מאיר דוד: לא מעט נערים פונים אלינו במסגרת שיעורי אזרחות, או פרויקטים באזרחות, ומבקשים מידע.

<מאיר דוד: אולי אפשר לחייב שפרויקט באזרחות יהיה דווקא על נושא זכויות עובדים.

<מאיר דוד: הם מקבלים מאתנו מידע, הם נפגשים אתנו, אנחנו מעבירים להם מידע.

<מאיר דוד: הם עושים עבודות יפות מאוד בנושא אזרחות, בנושא זכויות עובדים בכלל, בדגש על בני נוער.

<מאיר דוד: אם זה יהיה פרויקט חובה לבני נוער – אפשר לעשות את זה בדרך הזאת.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: שיעורי אזרחות הם פלטפורמה מצוינת.

<הדרה רוזנבלום: אני הולכת לדבר על זה עם המפמ"רית לאזרחות.

יפעת שאשא ביטון: אבל שיזמינו מישהו מבחוץ.

יפעת שאשא ביטון: יש הבדל בין מורה שעומד ומלמד את זה כמו עוד פרק במשהו, או שבא מישהו שהם גם יכולים לשאול אותו שאלות, שמגיע מהשטח.

<מאיר דוד: בהרצאות שלי מותר לבוא עם אייפונים.

<מאיר דוד: איזה מורים מרשים לבוא עם אייפון?

<מאיר דוד: אני אומר להם להוריד את האפליקציה.

<מאיר דוד: הם ייהנו מההרצאות שלנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: לשכת עורכי הדין, רצית להתייחס לנושא של הביטוחים.

<אורית רענן: רציתי להגיד שבדקתי, והפוליסות כן מכסות באופן כללי את עבודת נוער.

<אורית רענן: הוא אפילו אמר לי שאסור להחריג.

<אורית רענן: אז אני אשמח לראות.

<אורית רענן: זה מידע ממישהו מאחת מחברות הביטוח, חברת "שלמה".

<אורית רענן: הוא שולח לי את הג'קט התקני של הפוליסה.

<אורית רענן: תיכף זה יגיע לי במייל, אני אוכל לשלוח למי שצריך.

<אורית רענן: הוא אמר שזה לא מוחרג.

<אורית רענן: כנראה שזה מוחרג כשמישהו מבקש שזה יהיה מוחרג ולא באופן כללי.

יפעת שאשא ביטון: לכן ביקשתי שזה לא יהיה משהו היפותטי, אלא לדעת מי אלה שמבקשים.

<אורית רענן: זה גם לא הגיוני שמעסיקים – זה לא הגיוני.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עדיין נעשה בדיקה מעמיקה כדי לראות, ואולי נגיע לכל אלה שמבקשים החרגה, ושם נצטרך להתריע.

<הדרה רוזנבלום: גם בנושא של ההתנדבות של הילדים, במעורבות האישית, העיריות עושות עוד תוספת לביטוח.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: זאב.

<זאב גולדבלט: האמת היא שאני יוצא מהדיון הזה קצת מדוכדך, בעיקר לאור האמירות של משרד החינוך, אני חייב להודות.

<זאב גולדבלט: אני מנכ"ל פורום ועדי ההורים היישוביים, ומייסדו.

<זאב גולדבלט: אני חושב שחובה עלינו לעודד – גם עלינו כהורים, וגם עליכם כמשרד חינוך, ובכלל על המדינה – בני נוער לעבוד במהלך חופשות.

<זאב גולדבלט: זה חלק ממה שאני רואה כחינוך להיות אזרח יוצר, יצרני ואוטונומי, ולא לגדל דור שלם של אנשים שלא יודעים להתפרנס בעצמם.

<זאב גולדבלט: אבל העסקה כזאת חייבת להתבצע על-פי חוק, וחייבת להתבצע תוך אספקת כיסוי ביטוחי הולם.

<זאב גולדבלט: במידה והאמירה של נציגת לשכת עורכי הדין לא נכונה, כלומר, אין כיסוי ביטוחי – אני מקווה מאוד שיש כיסוי ביטוחי, אבל היה ואין כיסוי ביטוחי – את עכשיו בקואליציה, וזה הזמן להרים הצעת חוק, שאין לי ספק שתקבל גיבוי מקיר לקיר, בוודאי מאתנו ההורים, ואני בטוח שגם מהמועצה לשלום הילד, שיושבת לידי, ולהכניס את הנושא הזה כנושא חובה בספר החוקים.

<זאב גולדבלט: כי זה הזוי שילד יהיה נחות מבחינה ביטוחית לעומת מבוגר.

<זאב גולדבלט: במקום שהוא יקבל העדפה, הוא בנחיתות.

יפעת שאשא ביטון: לצערי הרב, הרבה פעמים אנחנו מגלים שדווקא הילדים שלנו נמצאים בנחיתות.

יפעת שאשא ביטון: בהרבה תחומים, לצערי הרב.

<זאב גולדבלט: קל לנצל אותם.

<זאב גולדבלט: קל לנצל אותם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, זאב.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת-ראש, דיון חשוב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: אומנם לא מאוחר, אבל עדיף מאוחר מאשר בכלל לא.

עבדאללה אבו מערוף: היו דיונים כאלו, הייתי בדיונים.

יפעת שאשא ביטון: בינואר קיימנו דיון.

עבדאללה אבו מערוף: כן.

עבדאללה אבו מערוף: וטוב שעכשיו בתחילת החופשה הגדולה.

עבדאללה אבו מערוף: אבל יש עוד הרבה מה לעשות.

עבדאללה אבו מערוף: טוב שיעבדו התלמידים, עבודה היא טובה לכולם.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אכנס להיבט הכלכלי של המשפחות, המצב הכלכלי, אלא יוצאים לעבוד וההורים יודעים שהילדים שלהם עובדים בזמן הלימודים.

עבדאללה אבו מערוף: זה נושא אחר שצריך להתייחס אליו מבחינת ההסברה.

עבדאללה אבו מערוף: מה שהועלה כאן ממשרד העבודה, עניין האכיפה והפיקוח, זה מה שצריך להיות.

עבדאללה אבו מערוף: שלושת הגורמים האלו, משרד החינוך, שאכן אם השנה הוא היה בפיגור – אני חושב שעדיין יש אפשרות שאכן התלמידים ידעו את הזכויות שלהם.

עבדאללה אבו מערוף: זה הגורם החשוב ביותר – שלא ינוצלו.

עבדאללה אבו מערוף: הם הולכים לעבוד.

עבדאללה אבו מערוף: גם אם צריך כסף וגם אם לא צריך כסף, הם מנוצלים בצורה אכזרית לפעמים, והיו הרבה דוגמאות.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אם יש הסבר טוב, יש פיקוח טוב ויש אכיפה טובה – אני לא יודע אם 170 או 200 מפקחים זה מספיק.

עבדאללה אבו מערוף: הם עובדים תקופה, לא כל השנה, נכון?

עבדאללה אבו מערוף: צריך הגברת פיקוח, ושבעלי העסקים ידעו שיש כאן אחריות ושהחוק יבוצע כמו שצריך.

עבדאללה אבו מערוף: ועדיין לא מאוחר להסביר עוד פעם, זה מה שצריך.

<מאיר דוד: זה ייעשה תוך כדי.

<מאיר דוד: אמרתי, תוך כדי אנחנו עושים.

<מאיר דוד: עשינו ונמשיך לעשות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יפעת שאשא ביטון: הנוער העובד והלומד.

<שרית אולשביץ: אני אספר קצת על מה אנחנו עשינו.

<שרית אולשביץ: אנחנו מוציאים בכל שנה דוח על הפעילות שלנו.

<שרית אולשביץ: כמו שאתם יודעים, אנחנו מייצגים בני נוער.

<שרית אולשביץ: כל נער ונערה במדינת ישראל יכולים לפנות אלינו במידה ויש להם בעיה.

<שרית אולשביץ: תמיד יש מענה.

<שרית אולשביץ: יש לנו גם בפייסבוק מענה, גם באתר.

<שרית אולשביץ: יש לנו גם טלמסר פתוח 24 שעות ביממה.

<שרית אולשביץ: נפגשים עם הנער, מדברים אתו, מבינים מה הבעיה, עושים את החישובים, הולכים למעסיק.

<שרית אולשביץ: במידת הצורך, גם מייצגים אותם בבית הדין לעבודה.

<שרית אולשביץ: זה ניתן להם בחינם.

יפעת שאשא ביטון: כל מי שפונה?

<שרית אולשביץ: כל מי שפונה עד גיל 25 מקבל מענה מאתנו, לא משנה במה הוא עובד.

יפעת שאשא ביטון: כמה פניות היו מאז שנפגשנו לפני חצי שנה?

<שרית אולשביץ: אנחנו מוציאים פעם בשנה דוח על הפעילות שלנו, כמה פניות מגיעות אלינו.

<שרית אולשביץ: ב-2016 הגיעו אלינו 4,870 פניות בסך הכול.

<שרית אולשביץ: חלקן זה גם שאלות, חלקן נפתרות בשיחת טלפון עם המעסיק, ואפילו לא צריך להגיע להיפגש עם המעסיק עצמו.

<שרית אולשביץ: נפתחו אצלנו מתוך 4,870 פניות 1,454 תיקים.

<שרית אולשביץ: החזרנו כמעט מיליון וחצי.

יפעת שאשא ביטון: כשאת אומרת נפתחו אצלנו תיקים, אלו תיקים שעברו תהליך משפטי כזה או אחר?

<שרית אולשביץ: כן.

<שרית אולשביץ: גילינו שיש איזושהי בעיה, שהנער לא קיבל את מה שהוא צריך.

<שרית אולשביץ: נפגשנו עם הנער, עשינו לו את החישובים, דיברנו עם המעסיק, שלחנו לו מכתב, הגשנו תביעה לבית הדין.

עבדאללה אבו מערוף: הכול עבר דרך תביעה לבית הדין?

<שרית אולשביץ: לא.

<שרית אולשביץ: לא הכול עובר.

<שרית אולשביץ: הרבה פעמים זה נסגר – לא כל המעסיקים הם מעסיקים נוראיים.

<שרית אולשביץ: יש הרבה מעסיקים שלא יודעים שגם לנוער מגיעה חופשה או הבראה, שעות נוספות, נסיעות.

<שרית אולשביץ: הרי מגיע נסיעות לכל מי שגר 500 מטר ומעלה, או שתי תחנות אוטובוס.

<שרית אולשביץ: הרבה פעמים מעסיקים אומרים לנו אבל הוא הולך ברגל.

<שרית אולשביץ: זה נכון שהוא הולך קילומטר וחצי, אבל הוא הולך ברגל, למה הוא צריך לקבל?

<שרית אולשביץ: אנחנו מסבירים לו.

<שרית אולשביץ: הרבה מהמקרים נפתרים בשיחת טלפון כי המעסיקים מבינים.

<קריאה: את מטפלת בכל הנוער, או ספציפית רק באנשי הנוער העובד שצריכים?

<שרית אולשביץ: בכל בני הנוער במדינת ישראל, לא משנה מי הם, מאיפה הם, מקריית ארבע, אילת, הגולן.

<שרית אולשביץ: הכול.

<שרית אולשביץ: מגיעים אלינו, יש לנו תא טלמסר שפתוח 24 שעות ביממה, משאירים שם שם וטלפון, ובכל ערב אנחנו חוזרים לכל בני הנוער, ומי שלא עונה, חוזרים אליו יום למחרת.

<שרית אולשביץ: זאת המערכת שלנו.

<קריאה: כמה תיקים נפתחו?

<שרית אולשביץ: 1,454.

<שרית אולשביץ: אני אגיד ששיאני התלונות – ממה שהגיע אלינו, אני לא מייצגת את כל החברה הישראלית, אבל ממה שהגיע אלינו – הם אולמות האירועים וחברות הקייטרינג, עם עלייה של 29%.

<שרית אולשביץ: עובדים שם הרבה מאוד חבר'ה, אבל הייתה לנו עלייה במספר הפניות ביחס לשנה הקודמת, עלייה של 29%.

<מאיר דוד: על מה היו התלונות?

<מאיר דוד: כי אנחנו גם מגיעים לאולמות.

<שרית אולשביץ: בראש המצעד שלנו זה תחום השכר, פחות משכר מינימום.

<שרית אולשביץ: חד משמעית, פחות משכר מינימום, לא משלמים מה שצריך.

יפעת שאשא ביטון: והשעות שהן לא שעות.

<מאיר דוד: השעות אנחנו מכירים.

יפעת שאשא ביטון: אני, מן הסתם, נמצאת בהרבה מאוד אירועים – כמעט כל ערב, ובכמה.

יפעת שאשא ביטון: אין נער או נערה שעובדים בשולחן שלי ואני לא תופסת אותם לשיחה קצרה.

יפעת שאשא ביטון: אתה רואה שזה שיטתי – הם בכלל לא מקבלים לפי שעות.

<שרית אולשביץ: הם מקבלים לפי אירוע.

יפעת שאשא ביטון: הם באים לשעות לא שעות והם מקבלים 100 או 120 שקלים לאירוע, שברור לך לחלוטין שזה לא משקף כלום ממה שהם צריכים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על העבודה הקשה והסיזיפית, אני לא מדברת על זה שמחזיקים אותם אל תוך הלילה ושאחר-כך הם הולכים לבד הביתה.

יפעת שאשא ביטון: איך שאתה לא מסתכל על זה, יש שם עיוותים, ואנחנו אמרנו בשנה שעברה שאנחנו נעשה מבצע אולמות.

<מאיר דוד: עשינו.

<שרית אולשביץ: אני אגיד עוד כמה דברים, גם לגבי משרד החינוך – אנחנו לא עבדנו ישירות מול הדרה או מול משרד החינוך, אלא פשוט התקשרנו לבית ספר אחרי בית ספר אחרי בית ספר וניסינו לתאם.

<שרית אולשביץ: הגענו השנה לפחות מ-250 הרצאות, שנכנסנו לבתי ספר, לכפרי נוער, לפנימיות.

<שרית אולשביץ: אבל זאת עבודת נמלים.

<שרית אולשביץ: זה פשוט להתקשר בית ספר אחרי בית ספר, למצוא את הרכזת הנכונה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אתם חיזרתם אחריהם, לא הפוך.

<שרית אולשביץ: כן.

<שרית אולשביץ: חד-משמעית.

<שרית אולשביץ: זאת עבודה, זה משרות על משרות של אנשים שיושבים, מרימים טלפונים והולכים לפגישות עם מנהלים, עם רכזים, עם רכזי שכבות.

יפעת שאשא ביטון: עצוב לי בכל פעם מחדש שדווקא את מערכת החינוך צריך להתאמץ להתגייס.

יפעת שאשא ביטון: זה נראה לי השדה הכי טבעי.

<שרית אולשביץ: אין מה לעשות.

<שרית אולשביץ: הדרך שלנו להגיע לתלמידים, ליידע אותם בזכויות שלהם היא רק בעבודה הקשה הזאת.

<שרית אולשביץ: אני אגיד שמבחינת הסיירות שהתחילו בשנה שעברה, פנו אלינו מבית שמש.

<שרית אולשביץ: עשו שם סיירת והם רצו שנבוא אתם להסתובב.

<שרית אולשביץ: אני יודעת שהם עשו פעם אחת – חברת הכנסת, זה היה דומה מאוד למה שאנחנו עשינו בנמל תל אביב, הסתובבנו עם מועצת התלמידים של בית שמש.

<שרית אולשביץ: קיבלנו בשבוע שעבר פנייה ממועצת התלמידים של קריית אונו, אז אני מקווה שגם הם יצאו לסייר.

<שרית אולשביץ: אני מקווה מאוד שייצאו מזה דברים.

<שרית אולשביץ: היינו רוצים שיהיו עוד בני נוער.

יפעת שאשא ביטון: המחשבה הייתה שזה יצבור תאוצה, כי בשנה הראשונה זה צבר תאוצה.

יפעת שאשא ביטון: או שפשוט צריך לתחזק אותם, כנראה שמשהו בתחזוק שלהם קצת התרופף.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו מחזקים את התחזוקה של הסיפור הזה.

<שרית אולשביץ: אני אגיד עוד כמה דברים.

<שרית אולשביץ: גם בפייסבוק אנחנו מקבלים מאות פניות בשנה.

<שרית אולשביץ: גם באתר שלנו אפשר להשאיר לנו הודעות.

יפעת שאשא ביטון: אתם עושים קמפיין פייסבוק?

<שרית אולשביץ: אנחנו עושים קמפיין פייסבוק ממומן גם על זכויות ספציפיות בכל מיני "ממים".

<שרית אולשביץ: על כל זכות אנחנו עושים קמפיין משלה.

<שרית אולשביץ: הוצאנו גם פוסטרים השנה, ובכל בית ספר שהגענו אליו, כל פנימייה, כל כפר נוער, כל מקום שהגענו אליו דאגנו שייתלה במסדרונות כדי שהחבר'ה ידעו.

<שרית אולשביץ: שוב, אני אומרת 250, ובחלקם היו שלוש או חמש הרצאות באותו בית ספר בפילוחים כאלה ואחרים.

<שרית אולשביץ: זה לא להגיע לכל בני הנוער.

<שרית אולשביץ: מה שאנחנו רוצים זה שבני הנוער ידעו את הזכויות שלהם וידעו שיש להם למי לפנות.

<שרית אולשביץ: אני אגיד שמחינת ירידי התעסוקה, הזמינו אותנו.

<שרית אולשביץ: היינו בכל ירידי התעסוקה.

<הדרה רוזנבלום: זה הפך להיות מודל שמזמינים אותו ושם - - -

<שרית אולשביץ: נכון.

<שרית אולשביץ: אנחנו באים ופותחים דוכן, דואגים שכל נער שנכנס ליריד מקבל זכותון שלנו ויכול לשאול שאלות.

<שרית אולשביץ: מבחינת אזרחות פעילה, מה שאתם דיברתם, גם מאיר וגם משרד החינוך, תלמידי י"א וי"ב באמת מחויבים לעשות עבודה שהיא מעשית.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת, לחקור איזושהי עוולה בחברה הישראלית, לחשוב מה הפתרון על העוולה, ולנסות לממש את הפתרון.

<שרית אולשביץ: הרבה מאוד בני נוער בוחרים תעסוקת נוער או ניצול נוער בעבודה בתור העוולה, חוקרים אותה.

<שרית אולשביץ: בשלב הזה מתקשרים אלינו או למשרד הכלכלה, שואלים שאלות, ואז, לצערי הרב, הפתרון – שוב, בעיני אין מספיק הכשרה למורים לאזרחות - - -

<פיני קבלו: איך נער בפריפריה יכול לפנות אליכם?

<פיני קבלו: אני מבין שאתם יושבים היום במרכזים.

<שרית אולשביץ: 1121*, או באתר, או בפייסבוק.

<שרית אולשביץ: אנחנו מטפלים בכולם, כולל אילת.

<פיני קבלו: יש אפשרות שהאיגודים המקצועיים יוציאו הנחיה, או שלפחות ייתנו את חסותם על העניין הזה, שישמרו על אותם נערים שנקלטים במסגרות, לפחות במקומות העבודה המאורגנים.

<פיני קבלו: כי מה שאת אומרת, אולמות, הם מקומות פרוצים שאין שם הסכם קיבוצי.

<שרית אולשביץ: דרך אגב, באולמות אירועים יש צו הרחבה ענפי.

<פיני קבלו: במקומות שיש בהם שמירה – ועדי עובדים, איגודים מקצועיים, שיוציאו הנחיות.

<שרית אולשביץ: במקומות כאלה אנחנו כמעט ולא מקבלים פניות, ואם אנחנו מקבלים, אנחנו מעבירים את זה ישר לוועד העובדים דרך ההסתדרות.

<שרית אולשביץ: אנחנו יודעים שזה מטופל, אנחנו עוקבים אחרי זה.

יפעת שאשא ביטון: תיכף אני אתן לך להתייחס, גם לי יש שאלות.

יפעת שאשא ביטון: שלטון מקומי, נכון?

<פיני קבלו: נכון.

יפעת שאשא ביטון: גם לכם היו משימות ומעניין לראות מה נשמר מכל הסיפור הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה את זה בצורה מסודרת.

<שרית אולשביץ: ביחס לאזרחות הפעילה, הרבה פעמים, לצערי הרב, המורים – ואולי זו בעיה של הכשרת המורים לאזרחות או של הפניות שלהם להתעסק בזה.

<שרית אולשביץ: בשנים הראשונות כשהתחיל הפרויקט הזה, זה באמת היה פרויקט נהדר.

<שרית אולשביץ: לדעתי הוא התחיל ב-2006.

<שרית אולשביץ: הם היו צריכים לעשות משהו, והמורים הקפידו שחלק מהציון שלהם הוא לעשות משהו ממשי לתיקון העוולה.

<שרית אולשביץ: ואז היו בני נוער שהלכו לחלק פליירים בעצמם, אפרופו הסיירות האלה, היו בני נוער שנכנסו ודיברו עם מעסיקים, היו בני נוער שעשו קמפיינים.

יפעת שאשא ביטון: שיעור אזרחות אמתי.

<שרית אולשביץ: לגמרי.

<שרית אולשביץ: ובשנים האחרונות, מה שהם עושים, מבחינתם הממשות היא לכתוב מכתב לנוער העובד, או לכתוב מכתב למשרד הכלכלה ולהגיד חקרנו, בדקנו, יש ניצול, מבקשים מכם לעשות משהו.

<שרית אולשביץ: זה נחמד, אבל זה לא – בדרך כלל כשאנחנו מקבלים את הפניות האלה - - -

יפעת שאשא ביטון: הם מנהלים כבר מגיל 17.

<שרית אולשביץ: כשאנחנו מקבלים את הפניות האלה, אנחנו תמיד מזמינים אותם לפגישה, בואו ותראו איך אתם יכולים לעשות בעצמכם.

<שרית אולשביץ: במובן הזה אפשר להדריך אותם.

<פיני קבלו: אפשר שאלה?

<פיני קבלו: נער שניגש למקום עבודה עובר דרך שירות התעסוקה?

<שרית אולשביץ: לא.

<שרית אולשביץ: היום הוא לא צריך.

<שרית אולשביץ: הוא לא צריך.

<שרית אולשביץ: אין דבר כזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר הרבה אחרי הדיון הזה, שהם עברו קיבלו כרטיס.

יפעת שאשא ביטון: רחלי מהמועצה לשלום הילד ואחר-כך פיני.

<רחלי הכהן: לקראת הדיון ניסינו למפות אצלנו את רוב הפניות שמגיעות.

<רחלי הכהן: רוב הפניות שמגיעות אלינו כרגע הן העסקת קטינים מתחת לגיל העבודה.

<רחלי הכהן: אני מניחה שההיקף הגדול של הפניות מגיע אליכם, לנוער העובד והלומד.

יפעת שאשא ביטון: למי פונים בעניין הזה?

<רחלי הכהן: בעיקר לאנשים אחרים – הורים.

<רחלי הכהן: התלמידים עצמם, כמובן שלא יפנו.

<רחלי הכהן: אנחנו מעבירים הכול למשרד הרווחה באופן מידי.

<רחלי הכהן: עם זאת, החשש שלנו הוא עדיין שרוב בני הנוער לא מודעים לזכויות שלהם.

<רחלי הכהן: בהקשר הזה, עכשיו אנחנו כבר ניסחנו – זה מוכן ובשלבי עיצוב והפצה – איגרת, כמו שאנחנו מוציאים בכל שנה.

<רחלי הכהן: השנה זה צריך להיות בהיקף דיגיטלי.

<רחלי הכהן: אנחנו בתקווה שזה יגיע ליותר אנשים.

<קריאה: איך אתם מפיצים את זה?

<רחלי הכהן: בעיקר דרך הפייסבוק, דרך האתר החדש שלנו שצריך לעלות.

<רחלי הכהן: אני יודעת שכשזה היה איגרת מודפסת היינו מנסים לעניין בתי ספר.

<רחלי הכהן: השנה זה אמור להיות בצורה עיצובית נוחה יותר ונגישה הרבה יותר כדי שהם יוכלו להבין בקלות.

<רחלי הכהן: עם זאת, אנחנו כן חושבים שדרך המלך היא דרך משרד החינוך, כמו שכבר נאמר.

<רחלי הכהן: צריך לעשות הכול כדי להגביר.

יפעת שאשא ביטון: אגב, הדרה, שימוש באתרים גם של משרד החינוך וגם של בתי הספר.

<הדרה רוזנבלום: - - -

יפעת שאשא ביטון: באתרי בית ספר יש?

<הדרה רוזנבלום: ברור.

<הדרה רוזנבלום: יש את זה.

<הדרה רוזנבלום: ברור.

<הדרה רוזנבלום: יש לזה פינה, יש לזה הפנייה.

<הדרה רוזנבלום: בקטע הזה – גם אצלנו.

<קריאה: בבתי ספר גם?

<הדרה רוזנבלום: ברור.

<הדרה רוזנבלום: ברור.

יפעת שאשא ביטון: מעניין להיכנס לאתר בית ספר ולראות שהם מקפידים לשים עבודת נוער, אפילו עם הלינק, וזו כבר חצי עבודה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, פיני.

יפעת שאשא ביטון: אחר-כך משרד המשפטים והלשכה.

<פיני קבלו: ראיתי שהמנכ"ל הוציא לך מכתב, אז אני פחות אצמד לתוכן המכתב שהועבר אליך על-ידי שלמה דולברג.

<פיני קבלו: אנחנו מברכים שמתקיים דיון לפני צאת התלמידים לחופשה, ואנחנו לוקחים את זה לתשומת לבנו.

<פיני קבלו: אנחנו נוריד הנחיות לכל ראשי הרשויות שיפקחו, ואנחנו נעביר גם לאיגודים המקצועיים, אם זה איגוד החינוך, איגוד הרווחה, או כל האיגודים האחרים שפועלים בנוער על מנת שיהיו מעקב, הנחיות והדרכה לגבי בני נוער שנמצאים בחופשה.

<פיני קבלו: חלק גדול מהרשויות המקומיות קולטות עובדים, ילדי עובדים, קולטים ילדים לקייטנות, להדרכות.

<פיני קבלו: אנחנו נעביר מסר ואנחנו נדאג שאת תקבלי עותק מהמכתב שאנחנו נפנה לרשויות ולאחרים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה פיני.

יפעת שאשא ביטון: מה שמפריע לי בסיפור הזה זה שאנחנו סיכמנו – וזה מופיע במכתב – העניין של העברת מידע לילדים והוריהם, בעיקר הוריהם.

יפעת שאשא ביטון: כשחשבנו איך לעשות את זה, אמרנו דרך תשלומי הארנונה.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על כך שזה צריך לצאת בחיוב של מרץ-אפריל, אם אני זוכרת נכון, כדי שזה יהיה רגע לפני הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: זה שאומרים לי שעכשיו ינקטו – זאת אומרת, עד כשכבר יצא המסמך להורים, כבר ייגמר הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתור את הלקונה הזו לשנה הבאה, אבל השאלה איך אנחנו יכולים להאיץ תהליך באמצעות הרשויות המקומיות כדי שההורים כן יוכלו לקבל את המידע.

<פיני קבלו: מעבר לחיובים בארנונה, אין רשות שאין לה פייסבוק, או שאין לה אתר מקומי שנכנסים ונרשמים הדברים.

<פיני קבלו: אנחנו נדאג שזה יפורסם.

<פיני קבלו: אם עדיין ניתן בחיוב של החודשים הקרובים, אני אבקש שיפנו מיד לרשויות המקומיות ויכניסו שם הנחייה בחיוב הארנונה.

יפעת שאשא ביטון: צריך להכניס את זה ללופ של שנה הבאה.

<פיני קבלו: אני מכיר את זה כראש רשות, כשהיינו מכניסים מסרים, מעט מאוד קוראים את מה שנשלח.

<פיני קבלו: הם ישר פותחים ורואים מה החוב.

<פיני קבלו: אלה המסרים שנקראים בחשבון המים או הארנונה.

<פיני קבלו: אני אבדוק את זה גברתי.

יפעת שאשא ביטון: או ערוצים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו יש הרבה פרסומים לקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אפילו אם בכל פרסום יצא שבני הנוער ידעו את הזכויות שלהם עם לינק.

יפעת שאשא ביטון: בואו נודה באמת – כמה כבר נכנסים לפייסבוק של הרשות באופן יזום או לאתר?

יפעת שאשא ביטון: לא ההיקפים שאנחנו רוצים להגיע אליהם.

יפעת שאשא ביטון: תודה על הדברים הנוספים.

<הדרה רוזנבלום: יש לי הודעה חמה.

<הדרה רוזנבלום: המועצה הארצית פנתה ל-Ynet, הם רוצים לעשות שידור חי של שאלות ותשובות שיהיה בנושא הזה.

<הדרה רוזנבלום: הם רוצים לעשות את זה בכל כמה זמן.

<הדרה רוזנבלום: ובכלל, ב-Ynet שירוץ נושא הזכויות.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

יפעת שאשא ביטון: כל תמיכה והתגייסות בהחלט מבורכת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: פיני, יש לך שאלות נוספות?

יפעת שאשא ביטון: מקודם עניין אותך לשאול.

יפעת שאשא ביטון: יש דברים נוספים שאתה רוצה להעלות, לשאול?

<פיני קבלו: גברתי, הייתי פעם בנוער העובד.

<פיני קבלו: אני אעלה את זה, כי לא ראיתי פה – מישהו מההסתדרות נמצא חוץ מהנוער העובד?

<פיני קבלו: אני אדאג שיושב-ראש ההסתדרות יוריד הנחייה לאיגודים המקצועיים לקראת הקיץ שישמרו על בני הנוער ויפקחו עליהם.

<פיני קבלו: באותם מקומות שיש עבודה מאורגנת ומסודרת, אם הם נקלטים, שישמרו עליהם.

<שרית אולשביץ: דווקא המקומות האלה יותר הוגנים.

<שרית אולשביץ: הם פחות מטרידים אותי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: עורכת דין נטע ברק.

יפעת שאשא ביטון: אחר-כך הלשכה תוכל להתייחס.

<נטע ברק: אני עורכת דין נטע ברק מהסיוע המשפטי.

<נטע ברק: בסיוע המשפטי פועל מערך ייצוג קטינים.

<נטע ברק: בתי משפט ממנים אותנו גם בתיקים אחרים, אבל בעיקר בשנתיים האחרונות פועל פרויקט עורך דין משלי שמיועד לבני נוער ומטרתו היא ליזום הליכים עבור בני נוער בכל התחומים האזרחיים שהסיוע המשפטי מטפל בהם.

<נטע ברק: לקראת הקיץ שעבר יצאנו בקמפיינים של עורך דין משלי ברשתות החברתיות, והדבר הזה הביא אחריו גל של פניות, לא בהיקפים המכובדים שהנוער העובד מדברים עליו, אבל עדיין, גם אצלנו מרבית הפניות – יש פניות בכל התחומים האזרחיים, אבל מרביתן הן בני נוער שפונים עצמאית.

<נטע ברק: מרביתם פונים בעניין של דיני עבודה.

יפעת שאשא ביטון: והשנה לא יצאתם לקמפיין?

יפעת שאשא ביטון: נבהלתם מהגל?

<נטע ברק: אני מקווה שיאשרו לנו תקציב ושגם השנה נצא.

<נטע ברק: כשפונים אלינו בני נוער, אנחנו בודקים אילו זכויות נפגעו, וגם אנחנו מעניקים סיוע משפטי חינם.

<נטע ברק: אם זה דבר שיכול להיפתר, אנחנו כמובן פותרים אותו בשיחה, לעתים זה מספיק, גם כאלה שלא שילמו.

<נטע ברק: לפעמים זה מספיק לדרבן אותם, כי אולי יש שיטת מצליח, גם זה יתכן – אם הוא לא יפנה, ואם הוא יפנה, אני מיד מבין.

<נטע ברק: גם זה קיים.

<נטע ברק: יש גם תיקים שפנינו לבתי הדין בעבודה.

<נטע ברק: הסיוע המשפטי הוא בפריסה ארצית.

<נטע ברק: יש לנו שישה מחוזות מצפון ועד באר שבע, גם אילת מטופלת על-ידי הלשכות הדרומיות.

<נטע ברק: מה שלי חשוב להגיד, ולא צריך אותי כדי לומר, שאין מספיק מודעות בטח לזכויות.

<נטע ברק: יודעים שצריך לקבל שכר, אבל אנחנו נתקלנו בהרבה מקרים של הלנה, מקרים שלא משלמים את התוספות השונות שקיימות, או שפוגעים בתנאי ההעסקה אחר-כך, שלא נותנים תלושי שכר, לא נותנים חוזה עבודה.

<נטע ברק: לכל הדברים האלה בני הנוער לא מודעים.

<נטע ברק: מבחינתם, אם הם קיבלו את הצ'ק, זה מספיק, הם אפילו לא יודעים שיש הפרות נוספות.

<נטע ברק: נתקלנו בבעיה סביב גני האירועים – יש סיפורים של חדלות פירעון או של פשיטות רגל, ובני נוער מוצאים את עצמם מול שוקת שבורה.

<נטע ברק: בעניין הזה אנחנו מסייעים ככל יכולתנו גם בהיבט של הכרזת חדלות פירעון או על פשיטת רגל, ואז שבני הנוער לפחות יוכלו לקבל את המשכורת דרך הביטוח הלאומי.

<נטע ברק: גם זה נעשה אצלנו ואנחנו בתהליכים.

<נטע ברק: אני אגיד מילה בזכות משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה דברים לזכות משרד החינוך, אבל - - -

<נטע ברק: בעניין הספציפי הזה משרד החינוך מפעיל פרויקט של תלמידים נאמני זכויות.

<נטע ברק: הפרויקט הזה יצר קשר עם הסיוע המשפטי ואנחנו העברנו שם מספר הרצאות בפני בני נוער שהם נאמני זכויות גם בשפה הערבית.

<נטע ברק: נכון שזה לא מתחיל להספיק, אבל נאמני זכויות – התקווה היא שהם תלמידים שמפיצים את הבשורה הלאה, ושבכך המעגל מתרחב קצת יותר.

<נטע ברק: גם אנחנו מעבר לזה לא מוזמנים מספיק, אלא בפניות יזומות יחסית בודדות אלינו שהיו במספר מקרים.

יפעת שאשא ביטון: התקווה היא שאנחנו נפסיק לדבר על איים של הצלחות בתוך מערכת החינוך, אלא שהדברים יהיו מערכתיים ושיטתיים.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון לגבי הנושא הזה, וזה נכון לגבי הרבה נושאים שעולים על שולחן הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: לשכת עורכי הדין, אורית.

<אורית רענן: עורכת הדין אורית רענן.

<אורית רענן: הלשכה בעד אכיפת זכויות גם של עובדים בגירים, ובוודאי ובוודאי בני נוער.

<אורית רענן: אנחנו ננסה לקחת חלק בהסברה, כי אנחנו סבורים שחלק מהמעסיקים לא פוגעניים בכוונה, אלא לעתים הם לא מכירים את הזכויות היתרות שיש לבני נוער, שאסור להעסיק אותם מעל מספר שעות מסוים, אסור להעסיק אותם מעל 40 שעות בשבוע.

<אורית רענן: את כל הדברים האלו אולי נעשה יחד עם ארגון לשכות המסחר, ננסה להספיק אפילו לפני הקיץ הזה להוציא איגרת לכל המעסיקים ולתת להם תזכורת.

<אורית רענן: אנחנו נשמח לקחת חלק בנושא של הסברה גם בבתי ספר אם צריך.

<אורית רענן: נשמח כעורכי דין שהם גוף חיצוני, ופחות מוכרים ושגרתיים כמו המורים שמדריכים אותם ביום-יום.

<אורית רענן: אני לא יודעת אם לקחנו את זה בחשבון, אבל בחוק הנוער גם להורים יש אחריות.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: בכל דבר יש להורים אחריות.

<אורית רענן: יש להם אחריות חוקית ואפשר להטיל עליהם קנס.

<אורית רענן: אני חושבת שצריך למצוא דרך – אין לי כרגע רעיונות – לעשות הדרכה והכוונה והכרה של החוקים גם להורים, כי ההורים בעצמם לא תמיד מכירים.

<אורית רענן: לא כולם עורכי דין ולא כולם מכירים את החוקים הספציפיים לנוער.

<נטע ברק: לפחות ממה שאנחנו נתקלים, באוכלוסיות המוחלשות, שההורים מלכתחילה מתקשים לעזור, ולכן הילד מגיע בעצמו אלינו.

יפעת שאשא ביטון: יש גם את העניין של המודעות.

יפעת שאשא ביטון: תודה, אורית, על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: זאב, זה מעלה לי רעיון מצוין – דרך ועדי ההורים.

יפעת שאשא ביטון: אתם שולחים לנו בכל פעם מכתבים, אני מקבלת בתיק של הילדה.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו קודם על העברה דרך ארנונה, דרך פה ושם.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שדרך ועדי הורים זה יכול להיות מצוין, שוועד הורים בית ספרי מוציא במאי להורים – תהיו עם היד על הדופק בכל הנושא של עבודת בני הנוער, אלה הזכויות של ילדיכם, ואז ההורים יודעים לשמור על הזכויות.

<זאב גולדבלט: תכיני במייל, אני אפיץ את זה לכולם.

<אורית רענן: נכין, נעשה ותקבל את זה.

יפעת שאשא ביטון: אפשר להגיד בנימה אופטימית זו.

יפעת שאשא ביטון: ירום, אתה רוצה להתייחס למשהו?

<גונן ירום: בזכות החיבורים שנוצרו פה בוועדה יצרנו קשר עם משרד העבודה.

<גונן ירום: כפי שדווח פה, נערך מפגש עם מנהלי המחוזות שלנו אצלנו במטה.

<גונן ירום: הועברה מצגת עם דברים רלוונטיים.

<גונן ירום: כמו שאמרתי גם בישיבות הקודמות, המשרד לביטחון פנים ותכנית "עיר ללא אלימות" לא עוסקים באופן ישיר בנושא של תעסוקת בני נוער או בזכויות בנושא, אבל אנחנו כן מקיימים פעילות ענפה כהיערכות לקיץ בכל הרשויות שבהן אנחנו פועלים.

<גונן ירום: יש לנו רכזים, מדריכי נוער בתחומים שונים, גם במערכת החינוך, בחינוך הבלתי פורמלי.

<גונן ירום: בכל מקום שבו אנחנו פועלים, מה שהיה חשוב לנו, שהאנשים שלנו בשטח יכירו את הנושא, יכירו את הזכויות ויוכלו ליצור את החיבורים ולהפנות כאשר מזוהה פגיעה או כאשר יש מקום שאנחנו צריכים להתערב בו.

<גונן ירום: זה מה שהרגשנו, והחיבורים האלה נוצרו ומתקיימים.

יפעת שאשא ביטון: הם חשובים.

יפעת שאשא ביטון: יפה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ירום גונן.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני אסכם את הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל עם משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח אם כבר בימים הקרובים אתם תצאו לקמפיין כדי שאנחנו נרוויח את הקיץ, ולזכור לשנה הבאה להיערך לקמפיין כבר מחודש מאי.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לתת עוד נקודות בזמן במהלך השנה, אבל שהאינטנסיביות תהיה בחודש מאי, אז אנחנו יודעים שמרבית בני הנוער כבר מתחילים לצאת לשוק העבודה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לכם על ההיערכות שלכם לגבי הסברה של מערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שבשנה הבאה אנחנו נצליח ליישם את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוכזבת מאוד מזה שמערכת החינוך לא הצליחה להתגייס השנה במלוא הדרה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים ממשרד החינוך שיכניס את כל הנושא של עבודת בני נוער, גם אם לא בסוף השנה באופן אינטנסיבי כי יש לחצים, אז לאורך השנה, בכל פורמט שהוא יבחר – בין אם זה בשיעורי חינוך, בין אם זה שיעורי אזרחות, או בכל דרך אחרת, ובלבד שהילדים שלנו, בעיקר בכיתות י', י"א וי"ב, אפילו ט', לקראת הקיץ יוכלו לקבל את המענה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו את הנוער העובד והלומד ויש לנו את משרד הכלכלה, ויש לנו עכשיו גם את לשכת עורכי הדין – כולם מוכנים להיכנס לנושא ההסברה ואנחנו בהחלט מבקשים שזה יקרה.

<נטע ברק: גם הסיוע המשפטי כמובן.

יפעת שאשא ביטון: גם הסיוע המשפטי.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו כל כך הרבה כלים, עכשיו אנחנו רק צריכים להשתמש בהם, משרד החינוך צריך להגיד רוצה אני ולעשות את זה, מה גם שזה מופיע בחוזר מנכ"ל.

יפעת שאשא ביטון: לתפיסתי, חוזר מנכ"ל זו לא המלצה, וחשוב שהדברים ייושמו.

יפעת שאשא ביטון: המועצה לשלום הילד – קודם כל, תודה רבה גם על ההירתמות וגם על הקמפיין, אנחנו נשמח שהוא יצא בימים הקרובים.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח שלשנה הבאה אנחנו ניערך לזה כבר במאי, שהדברים יתחילו לצאת החוצה כדי שאנחנו נרוויח את הזמן זה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות גם לוועד ההורים היישובי גם על ההתגייסות במהלך הדיונים וגם על ההירתמות עם הרעיון שוועד ההורים ייקח את היזמה ויפיץ להורים דרך ערוצי בתי הספר את זכויות הנוער העובד.

יפעת שאשא ביטון: השלטון המקומי – אני אשמח להפיץ בכל דרך אפשרית.

יפעת שאשא ביטון: תודה על המכתב, אנחנו בהחלט נשתמש בו בסיכום.

יפעת שאשא ביטון: אפשר דרך רשות הרישוי שלכם – כך זה נקרא ברשויות המקומיות – להצטרף ליזמה שנאמרה כאן ולהפיץ לכל המעסיקים חוזר עם זכויות הנוער העובד והלומד לקראת הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאם זה יגיע מכל כיוון, יתייחסו לזה ברצינות ויבינו שאנחנו באמת מתכוונים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולם.

יפעת שאשא ביטון: שנשמע רק בשורות טובות בקיץ.

יפעת שאשא ביטון: הישיבה נעולה.