הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 173, 2017-06-19 10:30

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולן, בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-19 ביוני 2017.

עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו נעקוב אחרי יישום בינוי מעונות יום – תקציבים וביצוע.

עאידה תומא סלימאן: הנושא הזה של מעונות יום, כבר דנו בו, זאת הישיבה השלישית.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו טורחות בוועדה, ואני דואגת באופן מיוחד לעקוב אחרי הנושא של בינוי מעונות, ובאופן כללי, את השירות החיוני הזה שניתן לציבור, לא בסיפוק רב.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים המדינה עדיין לא סיפקה את מכלול השירות שיכול לשרת את כלל האזרחים ואת כלל הילדים והפעוטות במדינה.

עאידה תומא סלימאן: בתחילת הדרך, בישיבה שקיימנו, אנחנו פתחנו את הישיבה בנוכחות – אז כיבד אותנו השר אריה דרעי כשהיה שר הכלכלה וכאשר בינוי מעונות היום היה תחת אחריותו של משרד הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: באותו דיון, כאשר דנו בחסמים הקיימים ובאפשרויות המונחות לפתחנו, הבטיח השר להקדיש 25% מהתקציב השנתי לאוכלוסייה הערבית, להקמת מעונות יום לאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהמעקב שאנחנו עושים, שאני עושה בוועדה, לעקוב אחרי התקציב הזה ולהיות בטוחים שאכן התקציב מגיע לייעודו.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שהעלינו בפני השר, את הקשיים של המועצות הערביות לפתח וליישם את התכניות של מעונות היום מאחר והרבה מהרשויות המקומיות עומדות בפני בעיה של מחסור בכוח אדם שיעקוב אחרי הבקשות של המשרדים השונים.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, להרבה מועצות מקומיות יש אולי מהנדס בחצי משרה, או מהנדס במשרה מלאה שצריך לעקוב.

עאידה תומא סלימאן: אין להם מחלקת הנדסה בעיר.

עאידה תומא סלימאן: לפעמים יש להם מהנדס אחד שצריך לעקוב אחרי הכול וזה מעקב את התכנון.

עאידה תומא סלימאן: אחת הבעיות שעלו גם אז, שכל הנושא של בינוי מעונות היה באחריות של מפקחת שהייתה בעיקר מפקחת פדגוגית לנושא של מעונות יום, או מפקחת על תפעול מעונות היום, והוטל עליה בזמנו לעקוב גם אחרי נושא הבינוי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו העלינו את הנושא, והובטח שתוקם מנהלה שתדאג לנושא של בינוי המעונות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה היום קודם כל לדעת איפה אנחנו עומדים בנושא של בינוי מעונות.

עאידה תומא סלימאן: אני קיימתי ישיבה עם מנכ"ל משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

עאידה תומא סלימאן: קיימנו את הישיבה לפני כמה ימים, והתעדכנתי שיש תוספת תקציבית, אבל אני אשמח לשמוע את העדכון לפרטי פרטים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שאנחנו עומדים מול בעיה רצינית בנושא של מחסור במעונות יום, דבר אשר לא רק פוגע באפשרויות של התינוקות עצמם והתפתחותם – יש הרבה ספרות מקצועית שנכתבה בנושא – אלא גם כן מעכב ומקשה על השתלבות הנשים בשוק העבודה, ומקשה על המשפחות באופן כללי להסתדר כאשר אין את השירות החיוני הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שנתחיל קודם כל לשמוע את האחראים על הנושא, את מר אמיר מדינה, הממונה על אגף המעונות, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת אותך, זאת הופעה ראשונה שלך אצלי בוועדה לאחר שקיבלת את התפקיד.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה מאוד שזו תהיה פתיחה של עבודה משותפת שתקדם אותנו בנושא.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אנחנו נשמח לשמוע את הדוח שלך.

<אמיר מדינה: גברתי, חברת הכנסת, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, אני אפתח ואגיד שאני מנהל את מחוז דרום במשרד, ואני בהגדרת התפקיד גם על ניהול האגף הבכיר.

<אמיר מדינה: לפני שאני אצלול לפרטים, אני אתן לחגי, שהוא ראש המטה ומנהל את כל תחום הבינוי להציג את המצב לאשורו, ונענה על כל אחת מהשאלות ששאלת.

<אמיר מדינה: כמי שבא ממשרד הכלכלה והסתכל מלמעלה כמנהל מחוז על פעילות האגף באופן כללי, בארבע השנים האחרונות אני יכול להגיד שקצב הבינוי בהובלת השר כץ והמנכ"ל בשנה האחרונה הוא קצב בינוי שלא היה כמותו מעולם.

<אמיר מדינה: אנחנו בתקופת בינוי - - -

עאידה תומא סלימאן: תיכף תוכיחו לנו.

<אמיר מדינה: אנחנו נוכיח את זה מספרית.

<אמיר מדינה: נוכיח מספרית.

<אמיר מדינה: אני יכול להגיד – סיכום תקציבי לשנים 2017 ו-2018, אנחנו מדברים על סדר גודל של 350 מיליון שקל לשנה לבינוי.

<אמיר מדינה: זה משמעותי מאוד.

<אמיר מדינה: השנה הכסף יצא, בניגוד לשנים עברו - - -

עאידה תומא סלימאן: רק כדי לקבל את הפרופורציות – 2017 ו-2018, 350 מיליון, 350 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: ב-2016?

<אמיר מדינה: חגי.

<חגי פורגס: היה 200 וקוצץ ב-50.

<אמיר מדינה: ותיכף נדבר על ה-200 וקוצץ ב-50, וכמה יישמנו בפועל, או כמה נאלצנו להחזיר.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, יש תוספת של כמעט 100%, כך אני מבינה.

<אמיר מדינה: נכון.

<חגי פורגס: חייבים לדייק, התקציבים משנת 2011 עד 2016 היו מכוח החלטת ממשלה, של דוח טרכטנברג.

<חגי פורגס: בעיקרון, הממשלה בזאת סיימה את חובותיה.

<חגי פורגס: זה לא 100%, זה 350%.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה סיימה את החלטתה, לא את חובותיה.

עאידה תומא סלימאן: היא לא תסיים אף פעם את חובותיה.

<חגי פורגס: את חובותיה מכוח ההחלטה.

<חגי פורגס: 350 זה סיכום שהשר דחף, יזם והוביל.

<אמיר מדינה: המשרד דוחף ועושה.

<אמיר מדינה: תיכף נציג את הפרטים.

<אמיר מדינה: חשוב לי להגיד שמה שנעשה עד כה היה בקצב טוב, אבל עכשיו אנחנו בריצה מהירה גם לאישור סמלים וגם לבינוי.

<אמיר מדינה: בתחילת השנה – אם בשנים עברו המציאות הייתה טיפה שונה – זה לא ברבעון הראשון, אלא בחודשיים הראשונים של תחילת השנה, כבר הצלחנו לחלק את כל ההרשאות, אולי נשארו לנו ספיחים אחרונים.

<אמיר מדינה: לחלק את כל ההרשאות בתחילת השנה זו פעולה מבורכת, זה פלוס.

<אמיר מדינה: אנחנו מקווים שאנחנו נתבשר - - -

עאידה תומא סלימאן: הרשאות למועצות כדי שיתחילו את התהליך.

<אמיר מדינה: נכון, לרשויות המקומיות.

<אמיר מדינה: כל מי שמגיע, מגיע כבר עם אישור של קבלן.

<אמיר מדינה: זאת אומרת, אנחנו כבר עם היתר בנייה.

<אמיר מדינה: אנחנו מדברים על כאלה שעברו את כל המשוכה ועכשיו מה שנדרש מהם זה רק להתחיל לבנות.

<אמיר מדינה: מי שמגיע ומקבל הרשאה תקציבית מהמשרד, זה אומר שהוא הוכיח לכולם שהוא - - -

עאידה תומא סלימאן: הוא כבר חתם חוזה עם הקבלן.

<אמיר מדינה: הוא לא חתם חוזה עם הקבלן, אבל יש לו היתר בנייה.

עאידה תומא סלימאן: יש לו היתר בנייה.

עאידה תומא סלימאן: כי אני ראיתי שאחד החסמים הוא - - -

<אמיר מדינה: זאת אחת הבעיות, דרך אגב, נכון.

<אמיר מדינה: חגי מרכז את כל נושא הבינוי מטעם האגף.

<אמיר מדינה: הוא מצוי בפרטים והוא ייתן את הפירוט מפה והלאה.

<חגי פורגס: ברשותך, אני אציג סקירה קצרה כדי למקם אותנו בשנה הזאת ביחס לשנים הקודמות.

<חגי פורגס: כמו שאמרתי, בשנים 2016-2011 האגף, תחת משרדים שונים, פעל לבניית מעונות יום מכוח תקציבים שהוקצו בהחלטת ממשלה של דוח טרכטנברג.

<חגי פורגס: ב-2013-2011 – כולנו זוכרים את סיפור התמיכות – הוקצו כ-600 מיליון שקל בשלוש השנים הראשונות של הפרויקט הזה.

<חגי פורגס: הוקצו במסגרת מבחני תמיכות, זה היה תהליך קשה מאוד מאוד – גם בירוקרטיה וחסמים שמשרדים יצרו, גם שיעורי השתתפות נמוכים, סכומים נמוכים שתוקצבו.

<חגי פורגס: בפועל, הביצוע היה נמוך מאוד.

<חגי פורגס: האם תרצי שאני אתמקד במגזר הערבי תוך כדי?

עאידה תומא סלימאן: לא, להזכיר את זה, אבל לתת את התמונה הכללית, הרחבה, לכל המגזרים.

<חגי פורגס: התהליך שם היה מסורבל מאוד וקשה מאוד.

<חגי פורגס: בשנת 2014 עברנו לשיטה חדשה, שנקראת תקצוב.

<חגי פורגס: השיטה הזאת פתרה כמעט את כל החסמים הבירוקרטיים, הביאה לשיעורי השתתפות גבוהים מאוד, ושיעורי השתתפות גבוהים יותר למגזרים ייעודיים – המגזר הערבי, המגזר החרדי ורשויות מאשכול חברתי-כלכלי 4-1.

<חגי פורגס: הסכומים שתוקצבו הם סכומים גבוהים יותר.

<חגי פורגס: מנגנון התשלום, התזרים, נוח יותר.

<חגי פורגס: מאז ראינו שיפור מסוים בעיקר בביצוע, במזומנים שיצאו.

<חגי פורגס: ב-2014, כשנכנסנו לשיטה החדשה, אפשרנו לרשויות שקיבלו במסגרת מבחני התמיכות לעבור לשיטה החדשה, כאשר שוריינו תקציבים למגזרים, כמו שאמרתי – לחרדי, הערבי ואשכולות 4-1.

<חגי פורגס: אגב, השיעורים האלה הלכו וגדלו לאורך השנים.

<חגי פורגס: ניקח לדוגמה את המגזר הערבי.

<חגי פורגס: בהתחלה שריינו 20%, היום זה 25%.

<חגי פורגס: המגזר החרדי היה 10%, היום זה 15%.

<חגי פורגס: עד שנת 2016 כך תוקצבו כל הרשויות.

<חגי פורגס: בקיץ 2016, עם כניסתו של השר, הייתה דחיפה משמעותית מאוד מול הרשויות המקומיות להתקדם בבנייה.

<חגי פורגס: מבחינתנו, להתקדם בבנייה – התוצר הסופי הוא מעון עם סמל שיכול לאכלס ילדים שיכולים ליהנות מסבסוד ומשירות מיטבי.

<חגי פורגס: הסיפור הזה היה תקוע הרבה זמן.

<חגי פורגס: אומנם לרשויות היו כמעט את כל הכלים הפרוצדורליים להתקדם בצורה מהירה, אבל משהו לא התקדם, לא היה תמריץ להתקדם.

<חגי פורגס: השר הגיע ונתן המון תשומת לב לנושא, יצר מערך תמריצים, הוסיף תקציבים.

<חגי פורגס: היום אנחנו עדים לביצוע גבוה מאוד, להרבה סמלים חדשים שהתקבלו בחודשים האחרונים, ואנחנו עם הפנים קדימה ל-2018.

<חגי פורגס: 2017 – מבחינתנו, מיצינו את כל התקציבים של כל המגזרים.

עאידה תומא סלימאן: אתם הכנתם להציג את הנתונים ששלחתם אלינו?

עאידה תומא סלימאן: יש מצגת או שאתם רוצים להקריא את זה?

<חגי פורגס: מה שתבקשי, בשמחה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי להקריא את זה כדי שכולם ידעו.

עאידה תומא סלימאן: קיבלנו את זה אתמול אחרי-הצהריים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעלה את זה לאתר הוועדה כמובן.

<חגי פורגס: הנתונים הועברו מזמן, כנראה שזה נתקע איפשהו בדרך.

<חגי פורגס: אגב, הנתונים קיימים באתר.

<אמיר מדינה: שבוע לפחות.

<חגי פורגס: הנתונים קיימים באתר של המשרד.

עאידה תומא סלימאן: אני שומעת עכשיו שצריך להעביר לנו את זה בקובץ PDF, כי העברתם בגוף המייל, ולא נוכל להעלות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יכולים להוריד את זה בקובץ ולהעלות את זה.

<אמיר מדינה: למדנו, לישיבה הבאה אנחנו נגיע עם קובץ PDF מראש.

<אמיר מדינה: נציג בכל מקרה את הנתונים.

<חגי פורגס: נחלק את זה ל-2014 עד 2016, זו מבחינתנו העשייה המרכזית.

<חגי פורגס: התקציבים שהוקצו ב-2016-2014 – אמרתי, גם בקשות חדשות וגם בקשות שעברו מהעידן הקודם – בסך הכול 910 מיליון שקל הוקצו.

<חגי פורגס: 309 בקשות של 924 כיתות.

<חגי פורגס: אני חייב לציין שבסוף 2016 – לא הכנסתי את זה כאן, כי זה כבר בסוף התהליך, אנחנו עוד לא עם היד על הראש על הרשויות, פה אנחנו נותנים להם קצת זמן – הוקצו עוד סכומים, עוד כ-30 מיליון שקל לעוד רשויות מקומיות ממגזרים שונים.

<חגי פורגס: מבחינתנו אחד הנתונים החשובים הוא מספר המעונות שקיבלו סמל.

<חגי פורגס: היום אנחנו על 111.

<חגי פורגס: אתמול היה עוד עדכון – 111 מעונות שקיבלו סמל.

<חגי פורגס: מתוך המעונות האלה זה מספר שהוא חסר תקדים לאורך כל שנות התהליך.

יעקב אשר: מה הסטטוס של השאר – נמצאים באמצע בנייה, לקראת סוף בנייה?

<חגי פורגס: הנוהל נותן אבני דרך.

<חגי פורגס: יש אבני דרך לתשלום ויש מועדים שהרשות חייבת לעמוד בהם, ואם היא לא עומדת בהם, ההרשאה מבוטלת.

<חגי פורגס: כבר ביטלנו מספר מסוים של הרשאות שלא עמדו במועד הראשון של הצגת חוזה עם קבלן.

<חגי פורגס: הוראת המנכ"ל שהסדירה את הנושא נתנה שישה חודשים להגיש חוזה עם קבלן.

<חגי פורגס: אנחנו הארכנו את זה כל הזמן.

<חגי פורגס: מעת לעת זה הוארך והוארך, וזאת אחת הסיבות שזה לא התקדם עד שהגיע השר.

<חגי פורגס: כשהשר הגיע הוא אמר נתנו מועד, אנחנו צריכים לעמוד בו.

<חגי פורגס: אלו לא בקשות שקיבלו הקצאה בפברואר 2016 ובאוגוסט ביטלנו.

<חגי פורגס: אלו בקשות שקיבלו ב-2011, ואחר-כך ב-2014 עברו לשיטה החדשה, ובמשך שנתיים וחצי – אפילו שלוש שנים, זה הגיע לדצמבר – לא קרה עם זה כלום, אפילו לא חוזה עם קבלן.

עאידה תומא סלימאן: איך אתה מסביר את זה?

<אמיר מדינה: חשוב להדגיש כמה המצב הוא אבסורדי.

עאידה תומא סלימאן: אני מסתכלת על הסטטיסטיקה, ואני רואה שמתוך הבקשות שבוטלו יש 14 מהאוכלוסייה הערבית, לעומת 38.

עאידה תומא סלימאן: מעונות שנבנו וקיבלו סמל, יש רק חמישה.

עאידה תומא סלימאן: אתה אומר ששלוש שנים עברו, לא הגישו חוזה עם הקבלן.

עאידה תומא סלימאן: אתה יכול להסביר מה הייתה הסיבה?

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים מה הסיבה?

<אמיר מדינה: אני רוצה לחדד משהו, ברשותך, שלב אחד אחורה.

<אמיר מדינה: כשרשות מקומית מגישה בקשה לבינוי זה אומר שרשות מקומית אחרת לא תקבל את הכסף.

<אמיר מדינה: אנחנו עם שמיכה קצרה מאוד וקטנה מאוד.

<אמיר מדינה: אם הוועדה השתכנעה שרשות X אמורה לקבל את הכסף, היא השתכנעה שהיא גם מספיק רצינית כדי להתחיל בבינוי, שלא נאמר חוזה עם קבלן.

<אמיר מדינה: חצי שנה אחרי, לשיטתי, זה אפילו ארוך מדי.

<אמיר מדינה: אתה מגיע עם היתר בנייה ביד.

<אמיר מדינה: הדלתא הזאת היא לא בידיים שלנו, ואני גם לא יודע לאפיין אותה.

<אמיר מדינה: אני יכול להגיד שבחלק מהמקומות זו איטיות מחשבתית, במקומות אחרים אלו חסמים בירוקרטיים כאלה ואחרים בתוך הרשות המקומית, אבל אם אתה מגיע - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, כאשר מקבלים את האישור – הם הגיעו עם תכניות - -

<אמיר מדינה: מאושרות.

עאידה תומא סלימאן: - - כלומר, גם הוקצו לזה קרקעות.

עאידה תומא סלימאן: מי שאיבד את התקציב בגלל אי-חתימה עם חוזה על קבלן, יש לו את הקרקע, יש לו את התכנית, אבל הוא לא חתם.

עאידה תומא סלימאן: אני פשוט רוצה להבין.

יעקב אשר: ההרשאה ניתנת רק אחרי היתר בנייה?

<אמיר מדינה: היתר בנייה.

יעקב אשר: אז אין לו שום סיבה בעולם לעיכוב.

<אמיר מדינה: מצוין.

<אמיר מדינה: זו גם השאלה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: לכן אני רוצה להבין למה.

<רות דיין מדר: לפעמים נלקחת ההרשאה אחרי שניתנה.

יעקב אשר: נלקחת כי לא משתמשים בה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן?

<רות דיין מדר: הנה, יש עיכובים.

<אמיר מדינה: גברתי יושבת-הראש, יכול להיות שהמשרד בגלגולים הקודמים שלו נתן צ'אנס ועוד פעם צ'אנס ועוד פעם צ'אנס.

<אמיר מדינה: זה נגמר.

<אמיר מדינה: יש clear-cut היום, ורשות מקומית שמקבלת תקציב על חשבון רשות מקומית אחת והוא לא מנוצל, הכסף הזה - - -

אורלי לוי אבקסיס: למה על חשבון רשות מקומית אחרת?

<אמיר מדינה: כי יש לי תקציב קטן מאוד.

עאידה תומא סלימאן: כי יש תחרות על התקציב.

אורלי לוי אבקסיס: כל הקודם זוכה.

<אמיר מדינה: בוודאי.

<חגי פורגס: אני חייב להגיד משהו.

<חגי פורגס: עוד סיבה, שאני משער שהיא סיבה – בשונה ממשרד החינוך, שיש חוק חינוך חובה, והרשות המקומית מחויבת להעמיד מסגרות לילדים שלה, אנחנו לא במציאות כזו.

<חגי פורגס: אפשר להגיד במילה קיצונית שזה וולונטרית.

<חגי פורגס: רשות מקומית שמעוניינת, מגישה לנו בקשה, ואם יש מספיק תקציב, היא תקבל.

<רות דיין מדר: המדינה יכולה לאכוף את החוק.

<חגי פורגס: נכון.

<חגי פורגס: נכון.

<חגי פורגס: יש חוק פיקוח שלדעתי חברת הכנסת מכירה, שהוא מתגלגל בהרבה כנסות והוא לא מתקדם.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נשים את זה על השולחן, הם רוצים שההורים ישלמו את העלות של זה, שאלו מיליארדי שקלים תוספת על ההוצאות שגם ככה יש.

עאידה תומא סלימאן: לחוקק חוק, אבל ההורים ישלמו עבורו.

<חנוך בוט: איך זה עובד במשרד החינוך?

<חנוך בוט: במשרד החינוך זה עובד פשוט, אז למה זה לא עובד כאן?

<חגי פורגס: כי יש חוק.

<חנוך בוט: בבקשה, תתקנו אותו.

<חגי פורגס: אתה יודע כמה זמן לקח לחוקק את חוק חינוך חובה?

<חגי פורגס: רשות מקומית שלא בונה, זה לא שהיא לא מיישמת חוק.

<חגי פורגס: יכול להיות שנוצר כאן מערך תמריצים שלא - - -

אורלי לוי אבקסיס: לפי מה שאתה אומר, מה שקורה זה שרשות חזקה תקבל תקציבים על חשבון רשות חלשה.

אורלי לוי אבקסיס: כי בדרך כלל הם יותר מסודרים - - -

עאידה תומא סלימאן: זה מה שרציתי להגיד.

יעקב אשר: מה זה קשור?

יעקב אשר: אם הרשות משאירה את זה אצלה שלוש שנים?

עאידה תומא סלימאן: יש לי שאלה, מה ה-clear-cut שלכם?

עאידה תומא סלימאן: אמרת שעכשיו זה clear-cut למי שלא מיישם.

עאידה תומא סלימאן: יש דד-ליין?

<חגי פורגס: כן.

עאידה תומא סלימאן: כמה זמן אתם נותנים מרגע אישור ההרשאה עד לביטולה?

<חגי פורגס: יש שני מועדים שרשות מחויבת לעמוד בהם.

<חגי פורגס: אחד זה הגשת חוזה עם קבלן בתוך שישה חודשים מיום קבלת ההרשאה.

<חגי פורגס: אותן 38 בקשות שבוטלו, זה בגלל שהם לא עמדו בהגשת חוזה עם קבלן לא שישה חודשים, חלקם שלוש שנים, חלקם שנתיים, רובם שנה.

<חגי פורגס: המועד הבא, אחרי שנה וחצי, הוא סיום בנייה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הם אומרים שגם אחרי חצי שנה יכולים לקחת את ההרשאה, אבל הם לא לוקחים אותה בדרך כלל אחרי חצי שנה, אלא אחרי שנתיים.

<אמיר מדינה: זה היה בעבר – לא.

<אמיר מדינה: היום כן.

אורלי לוי אבקסיס: היום חצי שנה?

<אמיר מדינה: כן.

<חגי פורגס: אחרי חצי שנה כבר לקחנו.

<חגי פורגס: סיום בנייה – גם ניקח.

<חגי פורגס: לא לקחנו עד עכשיו, ושוב, מערך התמריצים - --

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול – הייתה החלטה להקים מנהלה שתעקוב מקרוב ותסייע למועצות המקומיות שמתקשות ביישום כל התכניות האלה.

עאידה תומא סלימאן: מה קרה עם המנהלה הזו?

עאידה תומא סלימאן: היא זאת שעושה את המעקב, או מי עושה את המעקב היום?

<חגי פורגס: אנחנו התחלנו בתהליך לפרסום המכרז של מנהלת הבינוי.

<חגי פורגס: התהליך הזה נעצר - - -

עאידה תומא סלימאן: זה מה שנאמר לי לפני שנה וחצי, כשהופעתם בפעם האחרונה.

<אמיר מדינה: המשרד עבר איזו טלטלה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

<אמיר מדינה: אני יכול להגיד שזאת האחריות שלי.

<אמיר מדינה: המנהלה – כל כולי בתוך תהליך הבינוי, גם לייעל אותו.

<אמיר מדינה: חגי, ראש המטה, בפנים במאה אחוז.

<אמיר מדינה: המכרז בטיפול.

<אמיר מדינה: תשומות הזמן פה הן לא חודשים - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת בטיפול?

<אמיר מדינה: זה לא חודשים.

<אמיר מדינה: הפרסום שלו הוא לא בחודשים.

עאידה תומא סלימאן: לפני שנה וחצי ישבתם פה ואמרתם שאתם מוציאים את המכרז אוטוטו של המנהלה.

עאידה תומא סלימאן: שנה וחצי.

<חגי פורגס: זה גם חילופי תפקידים בעבודה.

עאידה תומא סלימאן: אני כנראה אמשוך מכם את ההרשאה.

עאידה תומא סלימאן: שנה וחצי ועוד לא סיימתם בנייה.

עאידה תומא סלימאן: אתם שמים יעדים למועצות המקומיות שהמשרד עצמו לא עומד בהם.

עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות?

<אמיר מדינה: א', היעד של האגף להוצאת המכרז – אני רואה קשר בינו לבין ביצוע ברמת המועצות המקומיות, אבל לא קשר ישיר.

<אמיר מדינה: המשרד יבצע, יאכוף, יפנה, יתשאל, יבצע את הפעולות שלו בליווי וניטור, בין אם זה בצורה של גורם חיצוני, ובין אם זה בצורה שאנחנו עושים את זה ביום-יום, כולל לשכת השר שרתומה לעניין.

<אמיר מדינה: הקשר בין זה לבין הביצוע הוא לא גבוה.

עאידה תומא סלימאן: אבל המטרה בהקמת המנהלה לא הייתה לתשאל ולא לבקר, אלא הייתה לסייע למועצות המקומיות וללוות אותן בתהליך.

<רות דיין מדר: גברתי היושבת-ראש, במצב שאנחנו נמצאים לא צריך מנהלת, פשוט צריך שהרשויות יעשו את העבודה והמשרד יעשה את העבודה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו תיכף נשמע את דעתכם כמרכז השלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: כנראה שיש לכם מה לספר לנו.

עאידה תומא סלימאן: תיכף אנחנו נשמע.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר יהיה לקבל את ההתפלגות גם לגבי ישובים שהם לא רק ישובים במגזר?

<אמיר מדינה: בוודאי.

<אמיר מדינה: אנחנו הכנו את זה רק למגזר, אבל בוודאי.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד האוכלוסייה הערבית, תפסיקו להגיד המגזר.

<אמיר מדינה: אין מגזרים, יש אוכלוסיות.

<אמיר מדינה: אנחנו נציג, המידע מפורסם באתר.

<אמיר מדינה: נעביר את הכול בצורה מסודרת עוד פעם.

אורלי לוי אבקסיס: ברשות היושבת-ראש, אפשר לקבל נתון?

אורלי לוי אבקסיס: מרגע שהפעולה עברה ממשרד הכלכלה למשרד החדש, זה זירז את התהליכים?

עאידה תומא סלימאן: הם פתחו בזה.

<אמיר מדינה: כן.

עאידה תומא סלימאן: יש גם תוספת תקציבית.

יעקב אשר: אגב, הכספים שנלקחו מאותן רשויות עברו מיד לפרויקטים אחרים?

יעקב אשר: יש חיוך.

<אמיר מדינה: זו שאלה טובה.

<אמיר מדינה: אנחנו בדיון - - -

יעקב אשר: יש פה הרבה מאוד כסף, 110 מיליון, אם אני רואה נכון - -

<אמיר מדינה: נכון.

יעקב אשר: - - שבוטלו מפרויקטים.

עאידה תומא סלימאן: לאן הם עברו?

יעקב אשר: איפה הכסף?

יעקב אשר: אצלכם?

<אמיר מדינה: הכסף לא יושב אצלנו.

<אמיר מדינה: על-פי הסיכום התקציבי הכסף חזר לאוצר.

יעקב אשר: חזר לאוצר, - - - פלט?

<אמיר מדינה: חזר לאוצר.

<אמיר מדינה: אני לא נציג אוצר.

עאידה תומא סלימאן: זה כסף שחילק ובלילות בוועדות פה, אתה לא זוכר?

יעקב אשר: אני לא יכול לחכות לרשות הדיבור שלי.

עאידה תומא סלימאן: אז אני נותנת לך לדבר עכשיו.

יעקב אשר: אנחנו מנהלים מלחמה כבר כמעט שנתיים לתקציב למשפחתונים.

יעקב אשר: משפחתונים זה כלי עזר למעונות.

יעקב אשר: כל הזמן אנחנו רבים על 40-30 מיליון כדי לפתוח עוד כמה מאות מסגרות לאלפי ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: לקחו לנגב גליל.

יעקב אשר: לא נכון.

יעקב אשר: האמירה שלכם הפריעה לתהליך ההוא.

אורלי לוי אבקסיס: זו לא הייתה אמירה שלי, זו הייתה אמירה של נציג האוצר.

יעקב אשר: אל תפריעי לי.

אורלי לוי אבקסיס: תדייק.

יעקב אשר: זה אותו אוצר שלוקח את הכסף ושם אותו אצלו ממקומות שביטלו.

יעקב אשר: אני שואל שאלה – יש רשויות שלא עומדות בקצב שלהם ולא מיישמות ולא בונות את המעונות.

יעקב אשר: זאת אומרת שהולך להיות חוסר גדול מאוד באותם מקומות.

יעקב אשר: לפחות את הכסף הזה, במקום שיחזור לאוצר לדברים אחרים, שיהיה מנותב לדבר הזה, או שייכנס לתוך הפול של המעונות.

יעקב אשר: יש פה נציג של האוצר, גברתי היושבת-ראש?

<ביין ותד: כן.

יעקב אשר: את נציגת האוצר?

יעקב אשר: איפה הכסף?

<ביין ותד: ביין ותד מאגף התקציבים, משרד האוצר.

<ביין ותד: כל הנושא של בקשות שבוטלו או שלא הוגשו בגינן בקשות – אם כסף לא מחויב, הכסף חוזר לאוצר, וזה לא רק במעונות יום, זה בכל - - -

יעקב אשר: אני מדבר עכשיו על מעונות יום.

<ביין ותד: אין החרגה למעונות יום.

<ביין ותד: כסף שמחויב נשאר אצל המשרד, כסף שלא מחויב חוזר לקופת - - -

יעקב אשר: אז כשאנחנו מדברים על 40-30 מיליון שקל תוספת לגידול טבעי, שחמש שנים המשפחתונים לא עלו – כביכול לא נולדו ילדים חדשים במדינה, בכל המגזרים אגב – אז יש 110 מיליון שקל שאפשר היה לקחת מהם לפחות חצי ולפתור את בעיית המשפחתונים.

יעקב אשר: אני צודק?

יעקב אשר: אני לא כלכלן.

<ביין ותד: בגלל שראינו את הנתונים, ויש לנו את 2017, כל מה שהסביר חגי – ברי ביצוע וכל התקנות, זה משהו שהוא - - -

יעקב אשר: זה לא קשור לחגי, תאמיני לי.

יעקב אשר: ברגע שהוא מבטל את ההרשאה, לוקחים לו את הכסף, הוא אפילו לא מרגיש את זה.

יעקב אשר: הוא רואה את זה, אבל אין לו מה לעשות.

יעקב אשר: אני צודק, נכון?

<אמיר מדינה: הכסף לא אצלנו.

יעקב אשר: אני מבקש, גברתי היושבת-ראש בסיכום הדברים – כי זו באמת שערורייה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני כבר רשמתי.

יעקב אשר: אני רוצה לומר דבר אחד, בואו נבין על מה אנחנו מדברים.

יעקב אשר: בנושא של מעונות יום חדשים, אני מוכרח לשבח את השר החדש, שהוא נכנס לתפקיד הזה ואמר:

יעקב אשר: אצלי לא תהיה המתנה של רגע.

יעקב אשר: מי שלא יעמוד בזה – הוא הכניס את המערכת לסחרור, והיום הרשויות מנצלות הרבה יותר את התקציבים.

יעקב אשר: אך דא עקא, יש רשויות מקומיות שבהן יש בעיות אובייקטיביות – חוסר בשטחי ציבור, כמו ששאלתי קודם, צפיפות גדולה, שבדרך כלל חוסר בשטחי ציבור נובע מזה - -

עאידה תומא סלימאן: אי-קיום תכניות מתאר.

יעקב אשר: - - אין תכניות מתאר, כמו באוכלוסייה הערבית ובמקומות מסוימים.

יעקב אשר: מה קורה בינתיים עם הילדים האלה?

יעקב אשר: הילדים האלה גדלים וצריכים מקום, אנחנו רוצים לעודד תעסוקה הן במגזר הערבי והן במגזר החרדי, והן במגזרים מוחלשים אחרים.

יעקב אשר: המשפחתונים הם כלי שסוגר את הפער הזה.

יעקב אשר: סוגר את הפער הזה.

יעקב אשר: ואם המדינה שמה הרבה כסף על בינוי ויש עודף של כספים שבמקום שיחזרו לאוצר וילכו לדברים אחרים או למסיבות עיתונאים בנושאים אחרים, שילכו לדבר הזה.

יעקב אשר: אני חושב שזה חייב לבוא לידי ביטוי, ואני מתכוון להעלות את זה אולי לוועדת הכספים, אולי לכאן, אני לא יודע.

יעקב אשר: צריך לעשות מזה רעש גדול.

יעקב אשר: אני הייתי בטוח שאותם 110 מיליון – הכסף חוזר ופותחים קול קורא חדש לרשויות, מי שמוכן שיבוא.

יעקב אשר: לא, לוקחים את הכסף.

יעקב אשר: גברתי מהאוצר - - -

עאידה תומא סלימאן: חבל שלא ידעתי את המידע הזה כשישבנו בפגישת העבודה, כשהעליתי את הצורך בהקצאה תקציבית נוספת להקמת משפחתונים חדשים, במיוחד באוכלוסיות שאין להן מעונות יום.

עאידה תומא סלימאן: חבל שלא העליתי, הייתי לפחות - - -

<אמיר מדינה: מילה על משפחתונים, דווקא יש פה בשורה.

<אמיר מדינה: אנחנו ישבנו אצל יושבת-הראש לפני שבוע וחצי-שבועיים.

<אמיר מדינה: בהובלה של השר קיבלנו כ-15 מיליון שקלים לנושא של משפחתונים.

אורלי לוי אבקסיס: נתנו מעשר ממה שהם לקחו, אתה מבין?

<אמיר מדינה: והיום אנחנו כבר בחוץ עם פנייה לכל הרשויות המקומיות – תביאו לנו צרכים.

<אמיר מדינה: אם יהיה עוד מקור תקציבי, המערכת יודעת לעבוד.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהנושא הזה של משפחתונים – באמצעות ה-15 מיליון אני בטוחה שתפתחו עוד משפחתונים - -

<אמיר מדינה: חד וחלק.

עאידה תומא סלימאן: - - כאשר צריך לדבר על תנאי התעסוקה של הנשים שעובדות במשפחתונים - -

יעקב אשר: זה סיפור נוסף.

עאידה תומא סלימאן: - - כי זה לפתוח עוד מקומות שיגזלו מהנשים את זכויותיהן.

יעקב אשר: גברתי, אנחנו צריכים לעמוד על זה שהנושא של השכר שלהן והתנאים שלהן – כי הן נמצאות במצב שהן לא עצמאיות ולא שכירות, מכירים את זה היטב.

יעקב אשר: אבל אני לא הייתי רוצה שישתמשו בזה כדי לא לפתוח מעון נוסף.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אומרת את זה, אני אומרת שיעשו את שני הדברים.

יעקב אשר: אני אומר לך כבר עכשיו, ידידי מדינה, ש-15 מיליון השקלים האלה לא יספיקו אם אתה רוצה לתת את האפשרויות.

יעקב אשר: ולגברת מהאוצר, אני מבקש שתעבירי את הדבר הזה, אנחנו רואים את זה בחומרה.

יעקב אשר: אנחנו נטפל בזה.

יעקב אשר: שתי שאלות נוספות למר פורגס ולמר מדינה.

יעקב אשר: האם זה תקצוב רק לרשויות, או שזה תקצוב גם לעמותות?

<אמיר מדינה: רשויות.

<אמיר מדינה: רשויות.

יעקב אשר: רק רשויות?

עאידה תומא סלימאן: רק רשויות.

<חגי פורגס: ב-2011 עד 2013, בגלל שזה היה מבחן תמיכות, בהקשר הזה הייתה לנו יותר גמישות לעשות את זה גם לעמותות.

<חגי פורגס: בפועל - - -

יעקב אשר: אבל אם זה מעון כמו ויצו או מישהו אחר שיש לו קרקע פרטית והוא רוצה לבנות עליה?

<חגי פורגס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: כביכול התקשרות עם המועצה.

<חגי פורגס: נכון.

<חגי פורגס: עם המעבר לשיטה החדשה – השיטה הזאת לא מאפשרת לנו לעבוד בתקצוב מול ארגונים פרטיים.

<חגי פורגס: אני חייב להגיד שבמבחני התמיכות נתנו עדיפות לעמותות להגיש.

<חגי פורגס: ההגשה הייתה נמוכה מאוד, והביצוע היה גם.

עאידה תומא סלימאן: אם אתה עדיין זוכר, התקציב אז לא היה תקציב מספיק והצטרכתם להעלות אותו.

<קריאה: כי היו חסמים.

<אמיר מדינה: נכון, גם התקציב היה נמוך.

עאידה תומא סלימאן: היה נמוך והם היו צריכים להשלים מעצמם.

<אמיר מדינה: במציאות שאנחנו חיים בה, העבודה מול רשויות מקומיות מוכיחה את עצמה, גם בפרקטיקה.

יעקב אשר: זה בסדר, זה המסלול המרכזי, אבל תמיד יש בצד עוד דבר – חצי מילה.

יעקב אשר: דובר בזמנו על התאמת מבנים, על שיפוצים ועל התאמת מבנים שנמצאים בשכירות בצורה כזו או אחרת, להתאים מבנים.

יעקב אשר: זה נכון לאותם מקומות צפופים, אותם מקומות שלא מוסדרים, שאין תכנית מתאר?

יעקב אשר: אפשר לשכור מבנה ל-15-10 שנים, ולהתאים אותו.

יעקב אשר: כמה תקציב נוצל בעניין הזה, אם בכלל?

<חגי פורגס: מתוך הפול הכללי של התקציב, רשויות יכולות לבקש תקציב להסבה.

יעקב אשר: ביקשו?

<חגי פורגס: בפועל, ביקשו עד עכשיו מ-2014 שתי בקשות.

<אמיר מדינה: בודדות.

<אמיר מדינה: הקול קורא פתוח.

אורלי לוי אבקסיס: הם מודעים לזה?

<חגי פורגס: מי שמודע לבנייה, מודע להסבה.

<חגי פורגס: בהיבט של שכירות, אחד המעברים הרציניים, מעבר מהשיטה הישנה לחדשה, היה שאנחנו לא דורשים בטוחות בקרקע, אלא התחייבות של היועץ המשפטי של הרשות שיש לו זכויות בקרקע.

<חגי פורגס: מבחינתנו, שכירות ארוכת טווח זה בסדר.

<חגי פורגס: אם היועץ המשפטי של הרשות אומר שיש לו זכויות בקרקע.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאתם יודעים טוב מאוד – בכל פעם זה מן לופ, מעגל סגור.

עאידה תומא סלימאן: הרי המועצות המקומיות שצריכות הכי הרבה את מעונות היום הן המועצות המקומיות החלשות.

עאידה תומא סלימאן: הן אותן מועצות מקומיות שיש להן קושי לעמוד בכל הדרישות שאתם מבקשים.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, הן אותן מועצות מקומיות שאין להן קרקע ואין להן תכניות מתאר.

עאידה תומא סלימאן: אצלנו בערבית יש פתגם מפורסם מאוד, כשנותנים למישהו פיתה ואומרים תאכל ואל תשבור, ואת השבור אל תאכל, ותאכל עד שתשבע.

עאידה תומא סלימאן: איך?

עאידה תומא סלימאן: איך הוא יכול לאכול בלי?

<חגי פורגס: אבל התקציבים שמורים למגזרים האלו.

<חגי פורגס: זה לא שרשות מהמגזר החרדי מתמודדת מול מועצה אזורית גדולה.

<חגי פורגס: יש תקציב שמחשבים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אם החלופה שבגלל עיכוב לוקחים את ההרשאה, עדיף שתשאיר את ההרשאה מאשר שתחזיר את הכסף לאוצר, כי זה הזוי.

אורלי לוי אבקסיס: סוף שנה יגיע, יגידו התקציב לא מנוצל ויהפכו את זה לסוג של העברות תקציביות שלא לשמן הצבענו בתקציב - - -

<אמיר מדינה: גברתי חברת הכנסת, האגף ישמח אם - - -

<ביין ותד: אבל ההרשאות שניתנו, ניתנו לשלוש שנים, מ-2014 עד 2016 רק חזרו לאוצר.

יעקב אשר: אבל אם אתם הייתם מציעים לקחת מזה למשפחתונים - - -

<ביין ותד: - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: מעכשיו אני מבקשת – אף אחד לא מדבר עד שאני נותנת זכות דיבור.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה סדר כדי שכולנו נשמע את כולנו.

עאידה תומא סלימאן: יש עוד אנשים שרוצים להעלות עוד נושאים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מנציגי המשרדים לרשום הערות על כלל הנקודות שעלו בדברי הנוכחים כדי שתוכלו לענות באופן מסודר בסוף.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת אורלי, ממילא לקחת את זכות הדיבור, את רוצה לסיים אותה?

עאידה תומא סלימאן: יש לך מה להוסיף?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אני אשים את הדגש על כמה אבסורדים.

אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שאנחנו בתחילת תקציב מצביעים על תקציב, אומרים יש X כספים שאמורים להגיע לבינוי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם נאבקים על חלק מהתקציבים האלו כדי להגדיל אותם, כי זה הורדת יוקר המחייה ואופציות לנשים לצאת לעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: לאפשר ניהול נורמלי של כלכלת המשפחה תוך כדי תעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה פה הוא שערורייה, כי כספים שלא מנוצלים, אנחנו יודעים שיש בתור – מקודם אמרת הכספים האלו יצאו מערים אחרות, כל הקודם זוכה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שאם אתם מבטלים הרשאה, יש כאלה בתור שיכולים לעמוד, אבל הם לא יכולים להגיע כי נתתם הרשאה שלא בוצעה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתם מבטלים ומחזירים את זה לאוצר, יצרתם פה חוסר שהוא לא הגיוני, מזכיר יותר את חלם.

אורלי לוי אבקסיס: כמי שמכירה את האוצר, בסוף שנת תקציב נגיע לוועדת הכספים, ומי שיש לו כוח פוליטי יצליח לשים את היד שלו על הכספים האלו שהיו אמורים להיות - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמע על כל מיני הסכמים בסוף השנה, לאן הכסף הזה הולך.

אורלי לוי אבקסיס: נו, ברור.

אורלי לוי אבקסיס: נעשה רעש, הילדים יישארו בלי פתרונות, הח"כים הרלוונטיים יקבלו אתנן כדי להצביע עבור תקציב אחר, ואנחנו נמצא את עצמנו עוד פעם עם אותם ילדים, עם אותן אימהות ועם אותם חוסרים.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם יכולים להבטיח שהכספים האלה נשארים בלופ של פתרונות לגיל הרך?

<אמיר מדינה: אפשר להשיב?

<אמיר מדינה: לרשום ולהשיב בסוף?

עאידה תומא סלימאן: כן, תרשום.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להוציא שאילתה לשר האוצר.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת זכות דיבור לרות דיין מדר, מנהלת תחום חברה, מרכז השלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: שלוש דקות מקסימום.

<רות דיין מדר: תודה.

<רות דיין מדר: אני מלווה את התהליך הזה מ-2009, עם כל החוויה שנלוותה לזה ממשרדי הממשלה שנגעו בדבר.

<רות דיין מדר: אין ספק שהיום אנחנו נמצאים במקום שהוא מצוין לעומת מה שהיינו, אבל הגיע הזמן להיות על טייס אוטומט ולקיים את הבנייה הזאת במכפלות ובחזקות שיעלו מדי שנה.

<רות דיין מדר: לבטל הרשאה, לדוגמה, לשיבלי, שכבר עשתה את כל התהליך, שיש לה כבר מכרז, כשיש כבר קבלן, כשחתמו עם קבלן, ולהגיד לה שאין לה הרשאה, זה יותר - - -

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: מה הסיבה?

<רות דיין מדר: ועוד את הכסף הזה להעביר לאוצר, לא לתת לרשות אחרת שאולי עומדת - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל למה ביטלו לה?

עאידה תומא סלימאן: מה הייתה הסיבה?

<רות דיין מדר: לא ברור לנו למה.

<רות דיין מדר: לא ברור לנו למה.

יעקב אשר: אתם צריכים לבדוק.

יעקב אשר: אתם מרכז שלטון מקומי?

<רות דיין מדר: אנחנו מרכז שלטון מקומי.

<רות דיין מדר: ביקשנו פגישה עם המשרד כדי להבין מה צריך לעשות.

יעקב אשר: אתם צריכים לעזור לרשויות האלה לבדוק מה הבעיות.

<רות דיין מדר: אבל שיבלי זו דוגמה.

<רות דיין מדר: שיבלי זו דוגמה להתנהלות.

<רות דיין מדר: למה להחזיר את הכספים האלה כשאנחנו נמצאים בשנת תקציב?

<רות דיין מדר: למה לא לתת את זה – אם אמרו שזה משחק סכום אפס, שאם רשות אחת לא מקבלת, זה עובר לרשות שנייה, אז למה מספרים לנו עכשיו שהתקציב עבר לאוצר?

<רות דיין מדר: ולמה, אם רשות כבר קיבלה הרשאה, לא לתת לה עוד קצת כדי שהיא תממש את זה?

<רות דיין מדר: כי מה המטרה?

<רות דיין מדר: זו לא הרשאה לרשות המקומית.

<רות דיין מדר: המטרה היא שב-1 בספטמבר יהיה עוד מעון לילדים, ובשיבלי ברור לנו בדיוק מדוע צריך מעון יום, אין להם מסגרות אחרות שתואמות.

<רות דיין מדר: גם העניין של התקציב – ראשון יכולה לבנות.

<רות דיין מדר: תל אביב יכולה לבנות.

<רות דיין מדר: פתח תקווה יכולה לבנות.

<רות דיין מדר: למה?

<רות דיין מדר: כי היא יודעת להוסיף עוד מיליון וחצי שקלים על מה שממילא עולה, כי לבנות היום מעון זה לא שלושה מיליון שקלים, זה בדוחק לבנות בשלושה מיליון שקלים.

<רות דיין מדר: זה עולה ארבעה וחצי מיליון שקלים.

<רות דיין מדר: המשרד לא מתקצב הצטיידות.

<רות דיין מדר: זה אומר שיש תקציב לפחות עד 300,000 שקל להצטיידות.

<רות דיין מדר: מה עושה רשות מקומית שאין לה את התקציב הזה?

<רות דיין מדר: ממה יהיה לה הצטיידות למעון?

<רות דיין מדר: לאן נכניס את הילדים – לקירות ולאספלט?

<רות דיין מדר: כל הדברים האלה – המשרד צריך ללכת צעד נוסף, האוצר צריך ללכת צעד נוסף.

<רות דיין מדר: זה מתקשר לאחד מיעדי הממשלה הרציניים ביותר, תעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: לעשות מצ'ינג דיפרנציאלי.

אורלי לוי אבקסיס: מצ'ינג דיפרנציאלי מול רשויות חזקות מול רשויות חלשות.

<רות דיין מדר: זה כבר נמצא שם.

אורלי לוי אבקסיס: לא, בסיפור הזה פה, כנראה זה לא מספיק, כי - - - רשות חזקה יכולה להביא אקסטרה מהכיס שלה, רשות חלשה לא, ובסוף אתם לוקחים לה את זה.

<קריאה: חברת הכנסת, החזקות לא רוצות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז אם בארזים נפלה שלהבת, בואו נבין מה קורה עם אזובי הקיר.

<רות דיין מדר: ממש לא.

<רות דיין מדר: הרשויות המקומיות בונות, הן רואות בזה מחויבות שלהן.

<רות דיין מדר: הן מבצעות את זה.

<רות דיין מדר: הם עובדים בשיתוף פעולה עם משרד העבודה והרווחה.

<רות דיין מדר: יש שיתוף פעולה מצוין.

<רות דיין מדר: משכ"ל, חברה למשק - - -

אורלי לוי אבקסיס: איזה כיף להם שיש להם מספיק משלמי מסים שיוכלו להביא אקסטרה.

<רות דיין מדר: נו, באמת, אורלי.

<רות דיין מדר: מה נו, באמת?

<רות דיין מדר: אני מכירה את העמדה שלכם בניגוד ל - - -

<רות דיין מדר: מה זה עמדה?

אורלי לוי אבקסיס: על הדיפרנציאלי.

אורלי לוי אבקסיס: 15 הערים החזקות בלחץ מדיפרנציאלי.

אורלי לוי אבקסיס: כאילו השלטון המקומי של 15 הערים, יאללה.

אורלי לוי אבקסיס: תתחילו להגיד גם דברים נוספים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, חברת הכנסת אורלי.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת אורלי.

<רות דיין מדר: אתם יודעים שראשון לציון מפעילה מעונות בעצמה ובונה מעונות בעצמה, ולא מקבלת את התקציב - - -

אורלי לוי אבקסיס: מצוין, שזה יגיע גם לפריפריה.

<רות דיין מדר: רגע, סליחה.

<רות דיין מדר: ולא מקבלת תקציב ממשרד הכלכלה, ונותנת רמת שירות גבוהה יותר.

<רות דיין מדר: למה?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, למה אנחנו דנים עכשיו בראשון, שבונה מעונות לבד?

<רות דיין מדר: כי מישהו חשב - - -

אורלי לוי אבקסיס: הרגע אמרת את הדברים האלו.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את הוויכוח הזה, ואת יודעת את עמדתי גם כן, אבל אני לא רוצה להסיט את הדיון עכשיו, שנתחיל להתווכח על משהו שממילא לא נחליט עליו.

<רות דיין מדר: אני רוצה לומר נקודה אחרונה.

<רות דיין מדר: רשויות מקומיות שיש להן חשב מלווה לא יכולות להפעיל משפחתונים.

<רות דיין מדר: המצב הזה הוא מצב לא הגיוני.

<רות דיין מדר: כי כשלרשות מקומית יש חשב מלווה, היא במצב הכי מהודק מבחינת הביקורת השלטונית שיכולה להיות.

<רות דיין מדר: אנחנו מבקשים שהוועדה תבקש להבין מהמשרד מדוע רשות מקומית שיש לה חשב מלווה לא יכולה להפעיל משפחתונים.

<רות דיין מדר: בסופו של דבר זה נזק להורים כי רשות מקומית היא גוף שלטוני.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי – לא נותנים לה לנהל משפחתונים ולא מכניסים מפעיל?

<קריאה: מכניסים, ברור.

<קריאה: מכניסים מפעיל - - -

<רות דיין מדר: מכניסים מפעיל, אבל הרשות המקומית - - -

עאידה תומא סלימאן: מעניין איך עושים את כל הדרכים כדי להגיע להפרטות של ניהול כל מיני מערכות.

<רות דיין מדר: הגיל הרך צריך להיות מנוהל על-ידי השלטון המקומי יחד עם השלטון המרכזי.

<רות דיין מדר: נכון שמעונות יום ומשפחונים ינוהלו על-ידי המשרד, יחד עם גופים פרטיים שיסייעו בניהול של הדברים כי יש להם את הידע ואת הניסיון.

יעקב אשר: אני אומר כראש רשות לשעבר, אם יש רשות מקומית שמתקשה בתשלומים השוטפים שלה, יהיה לה קשה מאוד לנהל את המשפחתונים.

יעקב אשר: זה סוג תקציב שעד שהוא מגיע, בינתיים זה יורד מדברים אחרים.

יעקב אשר: יש הצדקה בעניין הזה עד שהרשות תהיה איתנה ואז היא יכולה לעשות את זה.

<רות דיין מדר: אם חשב מלווה מאשר לרשות מקומית לנהל משפחתונים, אז החשב המלווה יודע מה הוא עושה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: יש כמה ארגונים שהגישו ניירות עמדה והייתי רוצה לשמוע מהם את דעתם.

עאידה תומא סלימאן: הם נמצאים בשטח, ואני חושבת שיש להם מה להגיד.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין ציפורת שימל.

<ציפורת שימל: קודם כל, אני מ"אמונה".

<ציפורת שימל: אנחנו אחד מחמשת הארגונים המפעילים.

<ציפורת שימל: אני רוצה לומר שאנחנו מברכים על הבנייה כפי שאנחנו רואים אותה, אבל יחד עם זה, צריך לראות את המציאות כפי שהיא בשטח.

<ציפורת שימל: אנחנו רואים את זה אחד לאחד – המדינה טוענת למימון מלא.

<ציפורת שימל: בפועל הרשויות מבקשות מאתנו באופן עקבי להשלים בכל דרך את הפערים שקיימים.

<ציפורת שימל: כמו שאתם יודעים, המחירים שלנו נמצאים בפיקוח, אין לנו שום דרך להעלות את ההכנסות מההורים.

<ציפורת שימל: האוצר הודיע בצורה חד-משמעית שהארגונים המפעלים של המעונות הם גירעוניים.

<ציפורת שימל: אנחנו נדרשים בכל מכרז, מכרז אחרי מכרז ברשויות – אין לנו טענה כלפי השלטון המקומי בעניין הזה, המדינה צריכה לעזור לרשויות בהקשר הזה.

<ציפורת שימל: הבאתי כמה דוגמאות קטנות, ואני רוצה להציג אותן.

<ציפורת שימל: עיריית תל-אביב – דובר כאן

<ציפורת שימל: על רשות חזקה – דורשת סכום, אני מקריאה מתוך המכרז: על העמותה שתיבחר יהיה להשלים מעבר לסכום התמיכה סכום של 1.6 מיליון לפחות.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: לכל מעון?

<ציפורת שימל: אני אומרת למה.

עאידה תומא סלימאן: לא, המיליון הוא לבנייה או - - -

<ציפורת שימל: - - - מעון יום בן חמש כיתות.

<ציפורת שימל: מעון אחד של חמש כיתות.

<ציפורת שימל: מבקשים מאתנו השלמה.

<ציפורת שימל: אנחנו עכשיו השלמנו בחיפה – שוב, רשות שאין עוררין ביחס לחוזק שלה – שני מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: איפה השלמתם בפריפריה?

<ציפורת שימל: הדברים האלה נעשים מתרומות.

<ציפורת שימל: אנחנו נמצאים בגירעונות ובחובות.

<ציפורת שימל: הבאתי עוד דוגמאות מרשויות אחרות.

<ציפורת שימל: רק לפני פחות מחודש, ב-6 ביוני, מכרז של עיריית רמלה, מבקשים להשתתף ב-1.588 מיליון ש"ח הקמה.

<ציפורת שימל: עיריית נתניה – 1.2 מיליון ש"ח השלמה.

<ציפורת שימל: אני רק רוצה להשלים את מה שבאתי לומר, אם אפשר.

<ציפורת שימל: מה שאנחנו מבקשים – הסיפור הוא סיפור של המדינה.

<ציפורת שימל: כפי שנאמר כאן, עלות הקמה של מעון היא כבר מזמן לא שלושה מיליון.

<ציפורת שימל: זה אפילו נאמר כאן באחד מהמכרזים שנמצאים לפני, שמדובר ביותר מארבעה מיליון.

<ציפורת שימל: יש שלוש אפשרויות – אם אומרים לרשויות שהסכום שניתן להן מספיק, שייאמר שאי-אפשר יהיה לגבות מאתנו מעבר לסכום הזה על מנת לבנות.

<ציפורת שימל: או שאם הסכום הזה לא מספיק, צריך להשלים את הדבר.

<ציפורת שימל: עוד אפשרות, שאנחנו חוזרים ומעלים כאן – אני יושבת כמה וכמה שנים בדיוני מעקב על בנייה עם יושבת-הראש, וזו האפשרות שאנחנו מציעים – שיאפשרו גם למפעילים לבנות.

<ציפורת שימל: כרגע האפשרות ניתנת, כמו ששמעתם, כולם יודעים, רק בידי הרשויות.

<ציפורת שימל: אלה שלוש האפשרויות שקיימות מבחינתנו.

<ציפורת שימל: חבל לנו וצר לנו שהכספים האלה לא יכולים ללכת להעשרה, לציוד, ובמקום זה, זה הולך לבנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לך.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

<רות דיין מדר: מעניין לדעת אם זה היה עולה להם פחות, אם בדיווחים שלהם זה עולה פחות.

<רות דיין מדר: חשוב לדעת, יכול להיות שלרשויות זה עולה יותר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת קודם כל, אתם מודעים לבקשות האלה של השתתפות במכרזים שהמועצות המקומיות יוצאות בהן?

<אמיר מדינה: הנושא של השתתפות – המדינה נושאת בעלות הבינוי כפי שהיא חישבה אותה, ועל בסיס זה אנחנו משלמים.

אורלי לוי אבקסיס: לפי איזה בסיס מחשבים?

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, שאלתי שאלה ברורה מאוד – האם ידוע לכם שהמועצות המקומיות דורשות כסף להשלמת התקציב של הבנייה?

<אמיר מדינה: אנחנו לא "בסקופ" על זה.

<אמיר מדינה: זה לא הביזנס שלנו מההתחלה ועד הסוף, אבל ידוע לנו שבחלק מהמקומות מבקשים ובחלק לא מבקשים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה מה זאת אומרת זה לא הביזנס שלנו.

עאידה תומא סלימאן: המדינה חישבה עלויות שאתם אומרים שאמורות לכסות את הבנייה.

עאידה תומא סלימאן: מועצה מקומית, לא רק שהיא גוזרת קופון מהמדינה ולוקחת את הכסף - - -

<רות דיין מדר: למה גוזרת קופון?

<רות דיין מדר: היא מבצעת עבור המדינה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, אני אשתמש במונחים שלי.

<רות דיין מדר: גוזרת קופון?

<רות דיין מדר: רשות שלטונית גוזרת קופון?

עאידה תומא סלימאן: את לא יכולה לקטוע אותי.

עאידה תומא סלימאן: אני אשתמש במילים שלי, בסדר?

<רות דיין מדר: הם גוזרים קופון עלינו.

עאידה תומא סלימאן: את מוכנה?

עאידה תומא סלימאן: אתם מודעים לכך שהמועצות המקומיות, במיוחד אלה שעכשיו הקריאו את השמות שלהן, שהן מועצות מקומיות או עיריות שיש להן כסף, דורשות מכל המשתתפים במכרז לשלם עוד כסף, מיליון ומשהו?

עאידה תומא סלימאן: זה לא שהם מבקשים 100,000 שקל, או 200,000.

עאידה תומא סלימאן: אתם מודעים לזה?

אורלי לוי אבקסיס: ועוד 50% מהסכום - - -

עאידה תומא סלימאן: ואל תגיד לי זה לא הביזנס שלנו, הרי הם היו אמורים לקבל כבר את התקציב של הבנייה.

<אמיר מדינה: מכל מקום שמגיע אלינו המידע הזה, אנחנו מעבירים למרכז השלטון המקומי.

אורלי לוי אבקסיס: ומה עושים עם זה?

עאידה תומא סלימאן: אתם מעבירים למי?

עאידה תומא סלימאן: לא שמעתי אותך.

אורלי לוי אבקסיס: גלגלו את הכדור למרכז השלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת לאן הוא התגלגל, אפשר?

<אמיר מדינה: תני לי להשיב.

<אמיר מדינה: שאלת, תני להשיב.

<חגי פורגס: מדי פעם מגיעות אלינו פניות כאלה מארגונים.

<חגי פורגס: כמו שאנחנו לא מתערבים בהליך הקצאת המבנים של הרשות המקומית, אנחנו לא מתערבים בדרישות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל זו היתממות.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

<חגי פורגס: הדבר היחיד שאנחנו דורשים, שאסור להם לגבות שכר דירה עבור המעונות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מדברים על זה.

אורלי לוי אבקסיס: העלות.

אורלי לוי אבקסיס: העלות.

<קריאה: אבל זה לא נכון, ההקצבה שלכם מראש היא נמוכה.

<ציפורת שימל: זה בא על חשבון ההורים - - - אנחנו לא ניגשים למכרזים - - -

עאידה תומא סלימאן: אז אתם יצרתם שטח הפקר – מצד אחד, מבחינתנו אנחנו נתנו את התקציב.

עאידה תומא סלימאן: הרשויות המקומיות לא יכולות להשלים את הבנייה בגלל התקציב הנמוך, אבל אתם לא יודעים מה קורה שם, שהם ישלימו מאיפה שהם רוצים.

<חגי פורגס: אני לא נכנס לשיקולים התזרימיים של הרשות המקומית.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על תזרימיים, אני מדברת על התקציב עצמו.

<חגי פורגס: אנחנו לא מקצים את המבנים האלה לארגונים, זו הרשות המקומית.

<חגי פורגס: איך שהרשות המקומית מצאה, זה עניין שלה.

אורלי לוי אבקסיס: בוא לא ניתמם.

אורלי לוי אבקסיס: בוא לא ניתמם.

<חגי פורגס: זה לא עניין של להיתמם.

אורלי לוי אבקסיס: זו שאלה רלוונטית.

<קריאה: הסכום הוא סביר.

אורלי לוי אבקסיס: לפי מה הוחלט מה עלות הבנייה?

אורלי לוי אבקסיס: איזה מחירון?

עאידה תומא סלימאן: מתי עשו את זה?

<חגי פורגס: ב-2013 ישבו מיטב המוחות בשיתוף עם מרכז השלטון המקומי.

<חגי פורגס: לא היו לנו הסכמות על כל שקל, אבל ישבו גורמים ממשרד האוצר, ומהמשרד שלנו, מהמרכז לשלטון מקומי, המרכז למועצות האזוריות.

<חגי פורגס: קיבלנו מחירונים, מחירון דקל, וכל מיני מחירונים שונים שאני לא בקי בהם.

<חגי פורגס: נוצרה בסוף טבלת מחירים.

<חגי פורגס: טבלת המחירים הזאת מבחינתנו משקפת את עלות בניית מעון יום.

<חגי פורגס: אגב, דיברתי לא מזמן במקרה עם נציג משרד השיכון, הוא אמר אתם משוגעים?

<חגי פורגס: אתם נותנים הרבה כסף לרשויות.

<חגי פורגס: אני לא יודע, זו טענה שלהם, הרשויות טוענות אחרת.

<רות דיין מדר: אז שהמדינה תבנה.

<חגי פורגס: אני אומר שאני לא בא בטענות לאף אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אז שיכנס יבנה.

<רות דיין מדר: - - -

עאידה תומא סלימאן: משפט אחד.

<ציפורת שימל: משפט.

<ציפורת שימל: אני מקריאה מתוך המכרז של עיריית רמלה, סעיף 2: עלות לבניית מעון יום יחיד בן שלוש כיתות על-פי הפרוגרמה של משרד הכלכלה היא 4.5 מיליון ש"ח.

<ציפורת שימל: משכך, המפעיל שייבחר יידרש להשתתף בעלות הפרש הקמה בסך של 1.6 מיליון.

אורלי לוי אבקסיס: זו תוספת של 50% מהסכום שמוקצה.

<חגי פורגס: אבל הרשות המקומית ככה מתנהלת.

<חגי פורגס: אני לא אחראי על הרשות המקומית.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת, הרשות המקומית מפרסמת במסמך שעבר ייעוץ משפטי ואומרת שהחישוב של המשרד לבנות הוא 4.5 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: לפי הפרוגרמה שלכם - - -

<אמיר מדינה: זה מה שאושר.

<חגי פורגס: אנחנו טוענים אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, זה פשוט מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: אתם הרי מקבלים את ההרשאה לפי הסכם מקבלן, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: אתם רואים את ההסכם עם הקבלן.

<חגי פורגס: לא.

<חגי פורגס: אנחנו נותנים הרשאה לפי העלויות שמהנדס הרשות מצהיר כמה יעלה לו, כשיש תקרה.

עאידה תומא סלימאן: אז בשביל מה אתם צריכים את ההסכם עם הקבלן?

אורלי לוי אבקסיס: כמה הוא מצהיר?

אורלי לוי אבקסיס: הוא מצהיר שזה עולה לו פחות משלושה מיליון?

<חגי פורגס: זה עובד כמו משרד החינוך.

<חגי פורגס: יש למשל תוספת על שיפועים.

<חגי פורגס: יש מחיר בסיס שאותו כל מעון מקבל.

<חגי פורגס: אחר-כך, אם יש כל מיני תוספות הנדסיות של ביסוס קרקע, שיפועים וחיפוי אבן, המהנדס של הרשות אומר לי.

עאידה תומא סלימאן: מה המינימום שלכם?

<חגי פורגס: המינימום הוא 2.8 למעון תלת כיתתי.

עאידה תומא סלימאן: והמקסימום?

<חגי פורגס: 3.7.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, עיריית רמלה פרסמה הטעייה.

<אמיר מדינה: רגע, אבל יש תוספות.

<אמיר מדינה: המקסימום יכול להיות גם שש.

<קריאה: איפה שילמתם שש?

<אמיר מדינה: שאלתם, אני אגיד לכם מה המקסימום.

<אמיר מדינה: יש ספקטרום.

<אמיר מדינה: חגי התחיל לפרט.

עאידה תומא סלימאן: הנה, נאמר לי, 3.7.

<אמיר מדינה: לא.

<אמיר מדינה: לא.

<אמיר מדינה: זה לפני תוספות.

<אמיר מדינה: בעוטף עזה זה יכול להיות גם 4.5, על מיגון.

<אמיר מדינה: יש תשתיות היקפיות שאנחנו משלמים סכום מסוים, יש כל מיני אלמנטים הנדסיים של ביסוס בחוק.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה, אתם משרד הרווחה, תגידו לאוצר לעשות תחשיב חדש.

אורלי לוי אבקסיס: אתם רואים שיש תלונות.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

עאידה תומא סלימאן: אורלי, זה יהיה בסיכום בטוח.

<אמיר מדינה: אנחנו לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז תגיד בואו נבדוק, אני מבקש מהרשויות להעביר לי עלות אמתית ואנחנו נפנה לאוצר ונבקש לעדכן את הסכומים.

אורלי לוי אבקסיס: הרי גם ככה מחלקים 120 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: את יודעת, חברת הכנסת אורלי, הם מקבלים דיווח והם מאשרים תכניות על עלויות אמתיות, ועל סמך העלויות האמתיות מאשרים את התוספת.

עאידה תומא סלימאן: יש להם את המידע, לא שהם צריכים להתחיל לאסוף אותו.

עאידה תומא סלימאן: יש להם את המידע הזה.

<רות דיין מדר: האוצר רגיל להישען על הכיס הרחב של הרשויות המקומיות.

<חגי פורגס: את חייבת להבין שכשאת מעלה את הסכום למעון, את מפחיתה את מספר המעונות.

<חגי פורגס: עשינו את זה ב-2014, הגדלנו את הסכום לכל מעון, ומספר המעונות הפוטנציאליים קטן.

<חגי פורגס: אם את רוצה להוסיף לעלות בניית מעון, פחות מעונות ייבנו.

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק השיקול.

אורלי לוי אבקסיס: הייתם חוסכים - - - מחזירים כסף לאוצר.

<חגי פורגס: - - - כי זה היה מוקצה באותם סכומים.

עאידה תומא סלימאן: ובינתיים מזכירים לכם שהחזרתם 110 מיליון שקל.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתקדם בדיון.

עאידה תומא סלימאן: סמאח אלחטיב איוב, רכזת מחקר וסנגור, עמותת "סיכוי".

<סמאח אלחטיב-איוב: קודם כל, אני מברכת את יושבת-הראש על קידום המעקב הפרלמנטרי הזה, שהוא חשוב מאוד, והוא עוד במה להציג את כל החסמים ומה שקורה בתוך החברה הערבית בסיפור הזה.

<סמאח אלחטיב-איוב: נכון, האגף עבר ממשרד למשרד, אבל לנציגי הממשלה, כולל נציגי רשויות מקומיות ערביות הייתה פגישה משותפת באוגוסט 2016, כמעט שנה מהיום.

<סמאח אלחטיב-איוב: היה סיכום.

<סמאח אלחטיב-איוב: סיכום הישיבה היה חד וחלק שנושא המנהלת – אני חוזרת עוד פעם על הנושא הזה, כי זה בדיוק המענה לכל הדברים שעולים לגבי החסמים הרוחביים בתוך החברה הערבית.

<סמאח אלחטיב-איוב: עדכנה הילה שושני שהמכרז להקמת המנהלת לבינוי מעונות יום נמצא בשלבים אחרונים, והוא רק מחכה לאישור של החשבות ושל היועץ המשפטי.

<סמאח אלחטיב-איוב: שמעתי ממך היום שאתם הולכים לקדם את זה.

<סמאח אלחטיב-איוב: אני שואלת מה הדד-ליין, חשוב מאוד שיהיה דד-ליין לזה, כי אחרת אנחנו מאבדים עוד שנה ועוד שנה.

<סמאח אלחטיב-איוב: מה הלו"ז של זה?

<סמאח אלחטיב-איוב: בזמנו, כשאנחנו נפגשנו עם אנשים שעבדו בתוך משרד הכלכלה בדרג הביניים, סוכם שאנשים שיאיישו את המנהלה הזו יהיו גם מהחברה הערבית, גם הנושא של ייצוג הולם, גם שותפות בקבלת החלטות וגם הנושא של שיקוף צרכים.

<סמאח אלחטיב-איוב: מה קורה עם זה?

<סמאח אלחטיב-איוב: כשעלה פה הנושא של עלות הבנייה של מעון יום, זה רלוונטי גם לחברה הערבית כחברה מוחלשת, עם כל החסמים הכלכליים.

<סמאח אלחטיב-איוב: הצגתם היום את הנושא של שני מועדים, שיש שני דד-ליינים – חצי שנה ושנה וחצי סיום בנייה, ואם לא, מושכים את ההרשאה.

<סמאח אלחטיב-איוב: אחד החסמים ש"סיכוי", אנחנו הצבענו עליהם בכל המחקרים וניירות העמדה שלנו היה נושא צירוף היתר בנייה בתוקף כדי לקבל הרשאה.

<סמאח אלחטיב-איוב: עכשיו אתם מעדכנים לפי הנתונים שלכם של השנה האחרונה שזה כבר לא רלוונטי.

עאידה תומא סלימאן: מה לא רלוונטי?

<סמאח אלחטיב-איוב: אין לי נתונים עדכניים.

<סמאח אלחטיב-איוב: אני קיוויתי לקבל נתונים עדכניים היום.

<סמאח אלחטיב-איוב: את אמרת שזה יועלה לאתר של הוועדה ב-PDF.

<סמאח אלחטיב-איוב: שיהיה לנו.

<סמאח אלחטיב-איוב: בינתיים אין לי תמונת מצב עדכנית כמה רשויות מקומיות ערביות נכון להיום בתקציב האחרון קיבלו.

<סמאח אלחטיב-איוב: הבנתי היום מהעדכון בעל-פה שזה מוצא, החלק של הרשויות המקומיות הערביות.

<סמאח אלחטיב-איוב: אנחנו כעמותת "סיכוי" לא מסתפקים רק בחלק הזה, כי אחרי שמקבלים את ההרשאה יש שני צמתים – הצמת של חצי שנה והצמת של שנה וחצי.

<סמאח אלחטיב-איוב: שם גם יש חסמים – הנושא של העלות, הנושא של ערבויות של קבלן.

<סמאח אלחטיב-איוב: יש הרבה חסמים רוחביים, ולכן אנחנו כעמותת "סיכוי" – אני מעדכנת – בחודש-חודשיים הבאים הולכים לפרסם מחקר שיתייחס לכל החסמים הרוחביים שנמצאים בשטח.

<סמאח אלחטיב-איוב: הקשר שלנו עם השטח אומר שיש לנו רשימות המתנה ושיש צורך בנושא הזה.

<סמאח אלחטיב-איוב: זה לא משהו שאין לו ביקוש, מעגל קסמים שלא צריך, ושזה עניין של סדרי עדיפויות של השלטון המקומי הערבי שלא רוצה לקדם את זה.

<סמאח אלחטיב-איוב: הקשר שלנו עם משרד האוצר והרשות לפיתוח כלכלי כן מאשר שיש בעיה בבינוי.

<סמאח אלחטיב-איוב: גם אלה שיש להם היתר בנייה מתעכבים בבינוי.

<סמאח אלחטיב-איוב: אני חושבת שהמנהלת תוכל לתת מענה לזה.

<סמאח אלחטיב-איוב: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת זכות דיבור לראינה אבו דיאב, ארגון העובדים מע"ן.

<ראניה אבו דיאב: אני שמעתי את כל הדברים שאמרו.

<ראניה אבו דיאב: אנחנו כאן לא בשביל כל זה.

<ראניה אבו דיאב: אנחנו כאן בשביל דבר אחד.

<ראניה אבו דיאב: אנחנו מירושלים, אתם יודעים, מתחת לקו העוני.

<ראניה אבו דיאב: אנחנו במשרד מע"ן בירושלים עוזרים לנשים שמתייצבות בלשכה.

<ראניה אבו דיאב: כולן הולכות לשם בכל יום ראשון, שלישי ורביעי, מתייצבות שם.

<ראניה אבו דיאב: יש להן תעודות.

<ראניה אבו דיאב: במקום שיעבדו בהתאם לתעודה שלהם מהלימודים או מבתי הספר, שולחים אותן לטייל.

<ראניה אבו דיאב: יש לנו קבוצה גדולה של נשים שיש להן תעודה והן יכולות לפתוח גן ילדים ויעבדו שם.

<ראניה אבו דיאב: אנחנו התחלנו מקבוצה קטנה לקבוצה גדולה, הנשים רוצות לעבוד, אבל אין לנו מקום.

<ראניה אבו דיאב: בדרך יש לנו מקום, אבל אין אישור, לא נותנים לנו אישור.

<ראניה אבו דיאב: אין כסף להשתמש בו כדי שיעבדו.

<ראניה אבו דיאב: הנשים רוצות לעבוד.

<ראניה אבו דיאב: אני רוצה לעבוד.

<ראניה אבו דיאב: אני דוגמה.

<ראניה אבו דיאב: בעבר ישבתי בבית עם הילדים שלי.

<ראניה אבו דיאב: לימדתי את הילדים שלי במקום שאלמד ילדים אחרים כי רציתי לגדל את הילדים שלי.

<ראניה אבו דיאב: אחר-כך רציתי לחזור לעבודה בארגון העובדים מע"ן.

<ראניה אבו דיאב: ארז ויואב ביקשו שאני אעבוד אתם.

<ראניה אבו דיאב: הייתי מורה של ילדים קטנים.

<ראניה אבו דיאב: רציתי לחזור לעבוד, אבל לא מצאתי מקום לשים את הבן שלי.

<ראניה אבו דיאב: הבן שלי היה בן שנתיים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, יש מחסור במעונות יום בירושלים.

<ראניה אבו דיאב: כן.

אורלי לוי אבקסיס: זה מעגל מטורף – אין להן סידור לילד, לכן הן לא יכולות לצאת לעבוד, ואז אומרים בואו נעודד.

עאידה תומא סלימאן: את יודעת כמה אני שומעת את זה?

עאידה תומא סלימאן: את יודעת כמה אני שומעת את זה?

<ראניה אבו דיאב: בהתחלה הבעיה הייתה אצלי.

<ראניה אבו דיאב: חשבנו על זה בלשכה – אחרי שנתיים אני חייבת לחזור להתייצב.

<ראניה אבו דיאב: שלחו אותי לעבודה.

<ראניה אבו דיאב: הבן שלי היה בן שנתיים וחודשיים.

<ראניה אבו דיאב: שאלתי איפה אני אשים את הבן שלי, חיפשתי – אין מקום לשים אותו.

<ראניה אבו דיאב: אמרה לי בלשכה: שימי אותו ברחוב, זאת לא בעיה שלי, תתחילי לעבוד.

<ראניה אבו דיאב: איך ללכת לעבוד ואיפה אני אשים את הבן שלי?

עאידה תומא סלימאן: ככה קל לה לרשום אותך כמסרבת.

עאידה תומא סלימאן: סרבנית עבודה.

<ראניה אבו דיאב: כן, רשמו אותי שאני לא רציתי.

אורלי לוי אבקסיס: זה או להיות סרבנית או להיות אימא מזניחה.

אורלי לוי אבקסיס: תבחרי.

<ראניה אבו דיאב: אחרי כן עבדתי בארגון העובדים מע"ן.

<ראניה אבו דיאב: עזרו לי, הייתי לוקחת את הבן שלי למשרד.

<ראניה אבו דיאב: כשהוא היה בן שלוש שנים מצאתי גן ליד רחוב יפו, אבל הייתי חייבת בכל יום לקחת את הבן שלי מסילוואן לשם, לרחוב יפו, כי אין מונית שלוקחת אותו.

<ראניה אבו דיאב: וזה הרבה כסף, 3,500 שקל – זה בלי רכב ובלי כלום, רק לשלם לבית הספר הזה.

<ראניה אבו דיאב: יש הרבה נשים כאלה שרוצות לעבוד, אבל איפה הן ישימו את הילדים שלהן?

<ראניה אבו דיאב: אנחנו רוצים שתפתחו לנו גן.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהרעיון הובן.

עאידה תומא סלימאן: גל, אני מעוניינת לשמוע, האם יש לך איזושהי סטטיסטיקה – כמה מעונות יום יש בירושלים?

עאידה תומא סלימאן: כמה הצורך הזה קיים?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<גל דויטשר קליין: קודם כל, אני מהקליניקה לזכויות נשים באוניברסיטה העברית.

<גל דויטשר קליין: מבחינת תעסוקה של נשים, אם הממוצע בכל הארץ הוא 56%, במזרח ירושלים ספציפית זה 15%, שזה גם הרבה יותר נמוך מהמגזר הערבי באופן כללי, ששם זה 25%.

<גל דויטשר קליין: ספציפית, אם מדברים על מעונות יום ומשפחתונים שנמצאים בתמיכה בירושלים, מבחינת מעונות יום, אם במגזר היהודי יש 118 מעונות יום, במגזר הערבי יש שלושה.

<גל דויטשר קליין: מול 440 משפחתונים במגזר היהודים יש 28 משפחתונים במגזר הערבי.

<גל דויטשר קליין: יש בעיות של בנייה במזרח ירושלים, יש בעיות של הקמה של מקומות.

<גל דויטשר קליין: מה שחשבנו, בטח עם הקבוצה הזאת, בטח עם כל הדרישות של האוכלוסייה שלא מצליחה לעבוד ואין להם מקומות לשים את הילדים שלהם, שאיזושהי השקעה גדולה מאוד במשפחתונים יכולה להוות פתרון ששווה להשתמש בו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: מר חנוך בוט מוויצו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה אדוני.

<חנוך בוט: כשאנחנו מדברים על בנייה, אנחנו לא מדברים רק על נושא של היתר – אני מדבר אליכם, משרדי הממשלה, בנושא הזה, מכיוון שלא מסתפקים רק בזה שאתם מוסרים את זה למועצה או לעירייה ומתחילים לבנות על סמך היתר ואתם משקיעים בנושא של הקצבה.

<חנוך בוט: תהליך הבנייה עצמו – והייתי עד לזה רק אתמול בשדרות, שהמבנה בשדרות שהוקצה לעירייה ומוצע לוויצו, וויצו היה צריך לשלם את ההפרש, עומד נטוש.

<חנוך בוט: כמעט נטוש.

<חנוך בוט: כמעט לקראת הסוף, אבל עומד נטוש.

<חנוך בוט: לא היה לי את מי לשאול אתמול, אני לא ידוע מה הסיבה, וזה דבר שהוא מתמשך בהרבה מקומות שאנחנו מכירים, למרות שאנחנו מוסיפים את ההפרש – אנחנו מדברים על אותו מיליון וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: מה הסיבה שזה עומד נטוש ולא נגמר?

<חנוך בוט: הסיבה שאין פועלים, הקבלן פשט את הרגל, לא ממשיכים כל מיני.

<חנוך בוט: לכן אותה מנהלה שאנחנו מדברים עליה צריכה לקום במהירות כדי לראות מה הסיבות ואיפה זה תקוע.

<חנוך בוט: זה דבר אחד.

<חנוך בוט: דיברתי פה על שני גורמים – אחד, המיליון וחצי, והשני העיכוב בלו"ז הבנייה.

<חנוך בוט: הדבר הנוסף הוא הנושא של הסמל.

<חנוך בוט: הנושא של הסמל – כשאנחנו כבר באים לכדי מימוש כדי לאכלס את המעון הזה, אנחנו נתקלים בבעיות של סמל.

<חנוך בוט: אני אעלה בעניין כמה דברים שמפריעים לנו במיוחד, בעיקר הנושא של משרד הבריאות.

<חנוך בוט: כאשר משרד הכלכלה או משרד הרווחה היום, מאשרים את המעון מבחינת פרוגרמה על-ידי האדריכלים שלכם, הם שולחים את הארגונים או את מי שמתכנן למשרד הבריאות ואומרים המטבח לא נמצא באחריותנו, המטבח נמצא באחריות משרד הבריאות.

<חנוך בוט: למרות שהפרוגרמה לחינוך בגיל הרך הייתה בשיתוף של משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הכלכלה, והארגונים עצמם, והמטבח אושר.

<חנוך בוט: היום משרד הבריאות, בגלל כל נושא פיצול המחוזות שלו – כל מחוז בכל מקום מדבר על משהו שונה במטבח.

<חנוך בוט: זה גורם לבירוקרטיה לא נורמלית.

<חנוך בוט: התכנון עצמו הוא לא תכנון שמותאם על-פי פרוגרמה, אלא מתוכנן על-פי מחוז מסוים.

<חנוך בוט: אם מישהו התחלף במחוז, השינויים גדולים מאוד.

<חנוך בוט: לכן לא מקבלים סמלים.

<חנוך בוט: תארו לעצמכם, הכסף הוא גדול מאוד.

<חנוך בוט: זה הנושא של המטבחים.

<חנוך בוט: אנחנו לא משתלטים על זה, במיוחד שהמטבחים היום עברו ממטבחים חלביים לבשריים כדי להעשיר את הילדים בבשר.

<חנוך בוט: אותו אדריכל של המשרד שולח אותנו למשרד הבריאות כדי לקבל אישור.

<חנוך בוט: אנחנו עוברים בירוקרטיה ומסע תלאות לא נורמלי בנושא הזה.

<חנוך בוט: בנושא של תוספות בנייה, אתם מבקשים פרוגרמה על התוספת עצמה, אבל בסוף אתם מתנים את הסמל בפרוגרמה על כל המעון עצמו.

<חנוך בוט: אם המעון עצמו הוא ישן ואנחנו צריכים לשפץ ולהשקיע המון סכומים במעון הישן, כל התוספת של המימון על התוספת של הבנייה לא שווה כלום.

<חנוך בוט: כי כדי להעביר את המעון למצב פרוגרמתי עולה המון כסף, יותר מהתוספת עצמה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה חוזר על עצמו, כל הדיבורים על הקשיים של הפער הזה בין העלויות האמתיות כאשר זה מגיע לשטח לבין מה שחישבתם לפני.

עאידה תומא סלימאן: בכל זאת אני רוצה גם כן התייחסות לעובדה – בין 2016-2014 אתם אישרתם 309 בקשות.

עאידה תומא סלימאן: נבנו מתוכן 110 וקיבלו סמל.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כ-200 אף אחד לא יודע עליהם כלום, או שהם בנויים ונטושים, כמו שנאמר, או שבשלבי בנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני מסתכלת על האוכלוסייה הערבית – בתוך שלוש שנים התווספו לאוכלוסייה הערבית חמישה מעונות יום.

עאידה תומא סלימאן: הישג אדיר.

עאידה תומא סלימאן: בתוך שלוש שנים חמש מעונות יום לכלל האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל זה העבירו את זה לחיים כץ, כי הולכים לרוץ יותר מהר.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה מאוד שזה ירוץ מהר יותר.

עאידה תומא סלימאן: הרשימה השנייה ששלחתם לי – זאת רשימה של 2017, או הרשימה של מה שקיים כעת, מה בדיוק?

<חגי פורגס: שלחנו שני גיליונות – אחד 2016-2014 ואחד של 2017.

עאידה תומא סלימאן: מה זה?

<אמיר מדינה: במה זה מתחיל?

עאידה תומא סלימאן: אין לזה כותרת, לכן אני לא יודעת.

<חגי פורגס: הרשימה הארוכה היא 2016-2014.

עאידה תומא סלימאן: זה 2016-2014.

עאידה תומא סלימאן: למשל בדליית אל-כרמל יש 11 כיתות.

עאידה תומא סלימאן: מספר כיתות שבוטלו – 11.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, לא נבנתה אף כיתה למרות ההרשאה.

<חגי פורגס: לא הגישו חוזה עם קבלן.

עאידה תומא סלימאן: לא הגישו חוזה עם קבלן, זאת הייתה הסיבה.

<אמיר מדינה: נכון.

<אמיר מדינה: האצטלה לביטול הייתה הגשת חוזה עם קבלן.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה אחר-כך לקבל לידיים שלי קודם כל רשימה – ככה אנחנו קיבלנו את זה בעבר.

עאידה תומא סלימאן: קיבלנו רשימה של כלל הבקשות שהוגשו, מה אושר מהן, מה לא אושר והסיבה של אי-אישור.

עאידה תומא סלימאן: אחר-כך אני ארצה לקבל רשימה של ההרשאות שניתנו, מתוך אלה שאושרו, מה המצב כיום.

עאידה תומא סלימאן: מה בוטל וסיבת הביטול.

<אמיר מדינה: בסדר גמור.

<אמיר מדינה: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין מרים זלקינד משדולת הנשים, בבקשה.

<מרים זלקינד: תודה רבה.

<מרים זלקינד: קודם כל, אני חושבת שאנחנו רואות כאן שההבדל בין זה שיהיו מעונות מתפקדים ושיהיה בינוי בקצב סביר – התוצאה היא שאנשים בעיקר מאוכלוסיות מוחלשות יוכלו לעבוד או לא יוכלו לעבוד, והשאלה אם ייבנו מעונות או לא.

<מרים זלקינד: יש לי כמה שאלות.

<מרים זלקינד: ראשית, לא הצלחתי להבין כמה מעונות נבנו בשנים האחרונות.

<מרים זלקינד: הבנתי שבחברה הערבית חמש בשנה האחרונה.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: חמש קיבלו סמל.

<מרים זלקינד: סמל.

<מרים זלקינד: אז כמה נבנו לפי מגזרים?

<מרים זלקינד: אתם יכולים להגיד לפי שנים ומגזרים?

<מרים זלקינד: כמה מעונות נבנו בשנים האחרונות?

אורלי לוי אבקסיס: 110.

עאידה תומא סלימאן: 110 נבנו וקיבלו סמל.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי, הם אמרו שיש 309 בקשות שנתקבלו, כך אני מבינה, וקיבלו סמל 110.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, 200 - - -

<חגי פורגס: אני אדייק.

<חגי פורגס: האינדיקציה שלנו לדעת מה השלב שבו נמצא המעון הוא כמה כסף הרשות מבקשת מאתנו.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, לפי שתי אבני הדרך שדיברתם עליהן.

<חגי פורגס: לא, לא, לא.

<חגי פורגס: יש ארבע אבני דרך לתשלום, כמו משרד החינוך.

<חגי פורגס: התחלת לבנות – אתה מקבל 30% מההקצאה.

<חגי פורגס: סיימת לבנות שלד – אתה מקבל 60%.

<חגי פורגס: סיימת טיח וריצוף – 90%.

<חגי פורגס: אתה מתקדם לסמל – 100%.

<חגי פורגס: האינדיקציה שלי לדעת אם מעון סיים לבנות שלד היא אם הוא ביקש ממני 60%.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אבקש, לגבי ה-309 – אני ארצה לדעת באיזה שלב הם נמצאים.

<אמיר מדינה: הנתון קיים פה.

<אמיר מדינה: הנתון קיים פה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה לקבל את המידע הזה אחר-כך.

<אמיר מדינה: אנחנו נשלח מסודר.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהרשימה הזו, 30%, 60%, מתייחסת לאבני הדרך.

<אמיר מדינה: נכון.

<אמיר מדינה: אבל את רוצה גברתי - - -

עאידה תומא סלימאן: את הכול.

<אמיר מדינה: בסדר גמור, נעביר.

<אמיר מדינה: זה נתון בשלוף.

<מרים זלקינד: אני רוצה לדעת מה השקעת המדינה.

<מרים זלקינד: כשאנחנו מדברות על מעונות, זה גילאים של אפס עד שלוש.

<אמיר מדינה: לידה עד שלוש, כן.

<מרים זלקינד: כן.

<מרים זלקינד: מה השקעת המדינה בגילאים האלה ביחס לגילאים אחרים?

<מרים זלקינד: איך היא מתבטאת – האם זה בתמיכה בעמותות?

<מרים זלקינד: האם זה בבינוי?

<מרים זלקינד: האם זה בעוד פרמטרים?

<מרים זלקינד: הייתי שמחה לדעת מה הפרמטרים.

<מרים זלקינד: השאלה הבאה שלי היא מה החלוקה לפי מגזרים?

<מרים זלקינד: אמרת קצת במהלך הדיון כמה מקבלים המגזר החרדי והערבי.

<מרים זלקינד: איזה עוד מגזרים אתם מחשיבים, וכמה כל אחד מהם מקבל?

<מרים זלקינד: הייתי רוצה לדעת מה מגמת המעונות – כמה נסגרים, כמה נפתחים בכל שנה, מה החלוקה לאזורים.

<מרים זלקינד: אם יש איזושהי תכנית ארוכת טווח שאתם רואים שהיא לא לפי התקציב השנתי, אלא תכנית חומש, משהו לטווח הארוך, שבה יש לכם יעדים שבהם תרצו לראות כך וכך מעונות מוקמים, כך וכך למגזר כזה, כך וכך למגזר אחר – משהו שאפשר יהיה לראות גם מעבר לזמן הקרוב.

<מרים זלקינד: תודה, אני סיימתי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להוסיף משהו, ברשות היושבת-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: באוצר מתהדרים תחת כל עץ רענן על תנופת בנייה או על תכניות בנייה.

אורלי לוי אבקסיס: עושים הסכמי גג של תוספת של עשרות אלפים, לפחות על הנייר.

אורלי לוי אבקסיס: אני שומעת טענות, גם מראשי רשויות – אני חייבת לומר שזה בפריסה ארצית, חלקם גם בפריפריה הדרומית - -

עאידה תומא סלימאן: שאין תשתיות.

אורלי לוי אבקסיס: - - ובדיוק על זה הם מדברים.

אורלי לוי אבקסיס: הם מדברים על העניין הזה שאם יש תוספת, הם צריכים לתת פירוטים, הם צריכים לתת את המעונות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר, האם אתם ערוכים לזה?

אורלי לוי אבקסיס: כי התקציב צריך לגדול ביחס לצפי גם של הגידול של אותה עיר.

אורלי לוי אבקסיס: ואם אנחנו אומרים להם תבנו, תקימו פרויקטים של מחיר למשתכן – אנחנו מברכים על הכול, אבל אם לא יהיה שם את הבסיס שיאפשר לאנשים לחיות חיים נורמליים ולשים את הילדים שלהם במסגרת עם סמל, אנחנו לא נתקדם.

אורלי לוי אבקסיס: אני מנסה למתן את הדברים שאמרנו, כי זה נדמה שאתם מותקפים פה.

אורלי לוי אבקסיס: כמי שעוקבת אחרי הדבר הזה, גם בהיותי יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, אני מודעת לשינוי העצום שקורה, גם דיברתי על זה עם חיים כץ בשבוע שעבר, הוא הראה לי את הנתונים.

אורלי לוי אבקסיס: יש שינוי עצום בשל המעבר ממשרד הכלכלה למשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל צריך לצפות פני עתיד.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו צריכים לצפות פני עתיד, לא יתכן שיהיו תכניות שלא יהיו מלוות בפתרונות.

אורלי לוי אבקסיס: ומשרד האוצר – שיחזירו את הכסף.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה אתך.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני לא מבינה – אמרתי את זה בשתי הפעמים שעשינו את המעקב אחרי הבנייה – איך יכול להיות שאין סדרי עדיפויות בתכנית הזו, שכל הקודם זוכה; והמועצות המקומיות, דווקא הגדולות, שיש להן את היכולת, יש להן את תכנית המתאר ויש להם את המהנדסים שיכולים, מקבלות את הכסף?

עאידה תומא סלימאן: ודווקא כאשר המדינה מדברת על העלאת אחוז הנשים הערביות שמשתלבות במקומות העבודה, היא בונה חמש מעונות.

עאידה תומא סלימאן: חמש מעונות בתוך שלוש שנים.

עאידה תומא סלימאן: לכמה נשים זה עזר?

עאידה תומא סלימאן: לכמה נשים זה עזר להשתלב?

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שכאשר יש לממשלה יש ראייה כללית, והיא אומרת אני רוצה להוציא את האנשים לעבודה, שתפעל כדי ליישם את זה דרך כל התכניות המלוות.

עאידה תומא סלימאן: אחד החסמים העיקריים להשתלבות נשים במקומות עבודה זה קודם כל מעונות יום, אחר-כך תחבורה ציבורית.

עאידה תומא סלימאן: אפשר למנות אותם, כולם כבר יודעים – חמישה חסמים שחוזרים עליהם כל הזמן.

עאידה תומא סלימאן: אם בעניין של מעונות יום פתרנו את הבעיה – כמה ילדים יש בכל מעון יום?

<חגי פורגס: 75-70.

עאידה תומא סלימאן: 75 כפול 5 זה בדיוק המספר שפתרנו להם את הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, בלתי מתקבל על הדעת כאשר יודעים שיש בעיות מבניות ביישום של התכנית הזו, ולא מנסים לפתור, ועל המנהלה אנחנו שואלים בכל פעם, וגם עכשיו לא קיבלתי תשובה ברורה – זה שאמרתם לי זה בראש מעיינינו, את זה אני שומעת כבר שנתיים, זה כבר לא עושה עלי רושם שזה בראש מעיינכם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה דד-ליין, ואני אבקש ואדרוש מהשר להגיד באופן גלוי אם רוצים להקים את המנהלה או שלא רוצים להקים את המנהלה.

עאידה תומא סלימאן: רוצים להקים את המנהלה – תנו דד-ליין.

עאידה תומא סלימאן: תנו לו"ז ברור מאוד מתי יוצא המכרז ומתי מפעילים את המנהלה, כי אנחנו שומעים את הקשיים של המועצות המקומיות ליישם את הכספים.

עאידה תומא סלימאן: זה מאוד מרגיז לראות 110 מיליון שקל חוזרים לאוצר, ואני יודעת איפה הם יהיו בסוף, אותם 110 מיליון שקלים.

עאידה תומא סלימאן: בשעה 03:00 בבוקר בוועדת הכספים יחליטו לאן ילכו ה-110 האלה.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו כולנו יודעים איזה דילים הולכים.

עאידה תומא סלימאן: בשנה שעברה דיברנו על זה, בשנה הזו גם נדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לקבל החלטה אחרת בעניין של הכסף הלא מנוצל בתקציב הזה.

עאידה תומא סלימאן: הכסף הלא מנוצל אמור להישאר במשרד, ותנתבו אותו או למעונות יום או למשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: מועצות מקומיות שלא יכולות לגשת לבקשות האלה בגלל שאין להן תכנית מתאר, צריך להזרים להן.

עאידה תומא סלימאן: אני ניגשתי בשם שלוש-ארבע מועצות מקומיות שאין להן אפשרות לבנות, וביקשתי תנו להן משפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: נאמר לי אין תקציב למשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: 15 מיליון שקל זה לא יספיק, מה שהשגתם.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, כל הכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל עאידה, את צריכה לקחת בחשבון שבתחילת התקציב הקציבו 30 מיליון שקלים להרחבת המשפחתונים.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו היינו בדיון בוועדת הכספים, שאלנו את נציג האוצר מה קרה עם ה-30.

אורלי לוי אבקסיס: שאלתי אותו מה הניצול?

אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר לי אפס.

אורלי לוי אבקסיס: שאלתי אותו מה קרה עם התקציב?

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שכשהשרים התחלפו – את זוכרת, הוא לא רצה לחתום על פסקת ההגבלה של הגז – הוא היה צריך לעבור לנגב וגליל, אז נתנו לו נדוניה את תקציב המשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: כן, כן.

עאידה תומא סלימאן: כן, כן.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לך שהנדוניה הייתה 50 מיליון ולא 30.

<חגי פורגס: 50 של הבינוי ו-30 של המשפחתונים.

אורלי לוי אבקסיס: והיועץ המשפטי אמר שצריך להחזיר את הכסף הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני עוד לא ראיתי שהכסף הזה חזר.

עאידה תומא סלימאן: הכסף לא חזר.

עאידה תומא סלימאן: מהר מאוד, כי אני רוצה לסכם.

<רות דיין מדר: יש לי בקשה, שהמשרד, יחד עם מרכז שלטון מקומי נקיים ישיבות שוטפות, נראה איפה הבעיות.

<רות דיין מדר: אנחנו יודעים להרים טלפונים לראשי ערים, לעזור איפה שצריך.

עאידה תומא סלימאן: את רוצה להגיד לי שזה לא התקיים עד עכשיו?

<רות דיין מדר: זה לא מתקיים בצורה שוטפת.

<רות דיין מדר: כשיש בעיות, אנחנו פונים, מסדרים, מקבלים שיתוף פעולה בריא וטוב, אבל צריך לעשות את זה מוסדר יותר, ואז להבין יותר איפה הבעיה.

<רות דיין מדר: למסד את זה.

<מירב סלע: אני מהתאחדות הסטודנטים הארצית, ואני אשמח להעלות בקצרה את הנקודות שלנו בנושא מעונות יום.

עאידה תומא סלימאן: מעונות יום באוניברסיטאות – העלינו את זה כבר כמה פעמים.

<אמיר מדינה: רוצים זמן גם למענה, או רק שאלות?

עאידה תומא סלימאן: כן.

<מירב סלע: אנחנו העברנו את כל הדרישות ואת כל ההתאמות שצריך לעשות למשרד העבודה והרווחה.

<מירב סלע: היו שינויים בכוח האדם – ממשרד הכלכלה למשרד העבודה הרווחה, אבל הסוגיות האלה עדיין עומדות.

<מירב סלע: אנחנו עשינו את כל המחקר שצריך בנושא.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו קיימנו דיון בפברואר בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח אחר-כך שנטפל בעניין, לקשר ביניכם לבין המשרד דרך הוועדה ונעקוב אחרי ההתפתחות.

עאידה תומא סלימאן: אתם עניתם כמעט על הכול תוך כדי, אבל בבקשה.

<אמיר מדינה: אם הדברים ברורים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, יש לך עוד משהו לחדש לנו?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמח.

<אמיר מדינה: אני רוצה להתעקש ולחזור חזרה לכמה נושאים.

<אמיר מדינה: קודם כל, אני אתחיל מהנושאים הקלים – נושא של סמל, מטבח, משרד הבריאות.

<אמיר מדינה: אני על זה.

<אמיר מדינה: אני אישית על זה.

<אמיר מדינה: קיימתי פגישה בשבוע שעבר עם נציגים ממשרד הבריאות.

<אמיר מדינה: אנחנו נכנסים עכשיו להליך של הסדרה.

<אמיר מדינה: הנושא מוכר והוא בטיפול.

<אמיר מדינה: הוא יהיה בטיפול מהיר.

אורלי לוי אבקסיס: ואז תהיה שם הוראה אחידה לגבי כל הארץ?

<אמיר מדינה: אני לא רוצה לתת את הפתרונות עכשיו.

<חנוך בוט: יש לך את הדוגמה הכי טובה מהוראות - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

<אמיר מדינה: תן לי להשיב.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שתעשו את זה אחר-כך.

עאידה תומא סלימאן: אם יש לכם הצעות כתובות, אפשר לשלוח אותן.

<אמיר מדינה: חד וחלק.

<אמיר מדינה: אנחנו פתוחים, רוצים לשמוע כל דבר, רוצים לקבל, ואנחנו משפרים את עצמנו תוך כדי תנועה.

<אמיר מדינה: אני יכול להגיד את זה עם השר הנוכחי.

<אמיר מדינה: שינוי של הוראת מנכ"ל מתחיל ונגמר בשבועיים עבודה.

<אמיר מדינה: אם אנחנו מגלים משהו רוחבי - - -

עאידה תומא סלימאן: בוא נתמקד בבעיות שעלו פה.

<אמיר מדינה: לא, זה חשוב מאוד כדי שתבינו את הרוח.

<אמיר מדינה: הגישה היא שאם יש בעיות, נפתור אותן.

<אמיר מדינה: אנחנו פה בשביל לפתור בעיות, ולא רק להציג מצב שאנחנו לא מצליחים לעמוד ביעדים.

<אמיר מדינה: הנושא של הסמל והמטבחים – אנחנו על זה.

<אמיר מדינה: הנושא של חשב מלווה למשפחתונים – עוד פעם, אני על זה אישית.

<אמיר מדינה: יש פה איזו גזירה משמיים של חשבות ממשרד הכלכלה בנושא הזה.

<אמיר מדינה: אנחנו בדיון.

<אמיר מדינה: אני מתחבר לאמירה שחשב מלווה ברשות מקומית – יש סיכוי שהוא אפילו יותר מדויק מחשב ברשות שאין בה חשבות.

<אמיר מדינה: עוד פעם, זה נושא חשבותי, ואנחנו ננסה לפתור את זה.

<אמיר מדינה: הפיל הגדול, כספים שחוזרים, כן או לא – אנחנו נעלה את זה לדיון.

<אמיר מדינה: אני לא רוצה להיכנס לשאלה הפוליטית פה.

<אמיר מדינה: אני אומר עוד פעם, האגף ביצע את ההחזרה הזאת כי זה מה שהתבקש מכוח הוראת המנכ"ל, נקודה.

<אמיר מדינה: אי-אפשר להמשיך ולגרור - - -

אורלי לוי אבקסיס: אי-אפשר להתלות את זה?

אורלי לוי אבקסיס: כי להחזיר את זה לאוצר – יצא שכרו בהפסדו.

אורלי לוי אבקסיס: כל שקל שמחזירים לאוצר, במיוחד משרד העבודה והרווחה, הוא פשע.

<אמיר מדינה: אנחנו ניקח אחריות עלינו.

<אמיר מדינה: אם היינו עושים באותה שנה קלנדרית את המהלך של בדיקה אינטנסיבית ברשויות המקומיות – אולי לא היינו כל כך אינטנסיביים בשנים עברו.

<אמיר מדינה: ויהיו השנה עוד מקרים שנצטרך להחזיר.

<אמיר מדינה: אנחנו לא נבקש להחזיר את זה, כי אם זה בתוך אותה שנה קלנדרית – זה עניין תקציבי – אנחנו נבקש לקחת את זה ולתעל את זה למקום אחר.

<אמיר מדינה: הרשימה ידועה מראש.

<אמיר מדינה: יש כאן כסף, ברגע שנגמר הכסף, יש רשימת המתנה שלא נגמרת כלפי מטה, ויהיה אפשר לתעל את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אז לקחת את זה - - -

<אמיר מדינה: חד וחלק.

<אמיר מדינה: אבל הסיכום התקציבי עם האוצר הוא כזה שאם זה בתוך אותה שנה קלנדרית, כן.

<אמיר מדינה: אז עכשיו אנחנו מתכווצים.

<אמיר מדינה: אני יכול להגיד לכם שמה שהוקצה ב-2017 לא יחזור לשום מקום.

<אמיר מדינה: מה שהוקצה ב-2017, אם בעוד מספר חודשים נגלה שאין בצד השני – עוד פעם, חשוב לי שתבינו, המשרד נותן כסף למי שמגיע עם היתר בנייה.

<אמיר מדינה: זה אומר שבדקנו כבר הכול, יש לו היתר בנייה, הוא צריך להתקדם.

<אמיר מדינה: ואם זה נתקע, אני אומר לכם, אנחנו ניקח את הכסף ונתעל אותו למקום אחר.

<אמיר מדינה: זו גם הנחייה של השר.

<אמיר מדינה: ברגע שאנחנו מחליפים שנת תקציב, אנחנו צריכים לחדד את זה עם האוצר, איך אנחנו מקבלים את זה חזרה לידיים שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: חשבתם שאולי הדרישה להתקשרות עם קבלנים בתוך הסכום הנתון מונעת מהמועצות החלשות להתקשר עם קבלן, כי יש לו רק שלושה מיליון להציע, והקבלן אומר העלות של זה היא ארבעה וחצי, ולכן הם לא מתקשרים עם קבלן, כי הם מחפשים מישהו שיבוא בעלויות שהן לא העלויות האמתיות?

<רות דיין מדר: זה מה שקרה בשיבלי.

אורלי לוי אבקסיס: וזה יכול להיות מה שקרה בשיבלי, כי הם לא מצליחים לגייס כספים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל תנסו להבין, אם זה הסיפור – הייתי רוצה לדעת את ההתפלגות בין פריפריה למרכז.

<אמיר מדינה: בוודאי, נציג.

אורלי לוי אבקסיס: ולפי אשכולות.

<אמיר מדינה: חד וחלק.

<אמיר מדינה: את שאלת על האחוזים?

<אמיר מדינה: אם אני לא טועה, יש חלוקה מסודרת.

<חגי פורגס: משריינים תקציב.

<אמיר מדינה: שריון תקציב מסודר – המגזר הערבי מקבל 25% כמו שהתחייבו.

<אמיר מדינה: המגזר החרדי מקבל 15%.

<אמיר מדינה: הפריפריה, באשכולות 4-1, 15%.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו דיברנו על זה מההתחלה.

עאידה תומא סלימאן: אבל שוב, 25% כאשר אחרי ארבע שנים חמש מעונות.

עאידה תומא סלימאן: זה כמו דלת מסתובבת – הצהרה יפה מאוד, 25%, אבל אם זה מגיע לאזרח הפשוט בסופו של דבר ב-5%, בעיני זו לא הקצאה.

עאידה תומא סלימאן: התפקיד שלכם הוא להסיר את החסמים.

עאידה תומא סלימאן: התפקיד שלכם הוא לעזור למועצות המקומיות להתגבר על כל הבעיות.

עאידה תומא סלימאן: אל תשכחו, יש מועצות מקומיות שאפילו לא יכולות לפנות לבקש כסף, כי אין להן תכניות מתאר, כי אין להן קרקע, ואז הן בכלל לא בתמונה.

עאידה תומא סלימאן: יש מסננת כזו שבכל פעם נופלים עוד ועוד, עד שמגיעים לחמישה מעונות לאחר שלוש שנים.

עאידה תומא סלימאן: לגבי כל הנושא של המנהלה, אני רוצה תשובה ברורה עליו, ואני רוצה לראות אותו זז.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם מה להוסיף?

עאידה תומא סלימאן: כי התחלתי כבר לסכם.

עאידה תומא סלימאן: הנושא הזה, אנחנו עוקבות אחריו כבר שלוש שנים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד ששמחתי מאוד לשמוע בתחילת הישיבה שקיימת תוספת תקציבית משמעותית מאוד שהשגתם אותה במשרד.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה, והאוצר החליט להשקיע.

עאידה תומא סלימאן: אבל מצד שני, אי-אפשר להתעלם מהבעיה העיקרית, שהוחזרו 110 מיליון שקל.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה יהיה מנוצל בסוף מתוך ה-350 מיליון שקל.

עאידה תומא סלימאן: אני בונה מאוד על ההבטחה שנתת שב-2017 לא יוחזר כסף, למרות שאני אומרת לכם – וזו לא נבואה שמגשימה את עצמה, אלא ראייה ברורה של המציאות הקיימת – אם לא תפעלו כדי להסיר את החסמים שהוזכרו על-ידי כל המשתתפים פה, כולל הבעיות למצוא קבלן שמוכן לחתום על תקציב שהוא פחות ממה שיעלה, כולל שארגונים לא יכולים להתחייב לשלם תשלומים כאלה, כולל איך מבצעים, בסופו של דבר תצטרכו להחזיר את הכסף.

עאידה תומא סלימאן: האוצר לא ייתן לכם להשאיר את הכסף אצלכם מבלי להשתמש בו.

עאידה תומא סלימאן: קרה ונשאר עודף, צריך לשקול באופן הכי רציני – ואני חושבת שהגיע הזמן לשקול – תוספות של משפחתונים איפה שאי-אפשר לבנות.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו יודעים על מועצות מקומיות שלא יכולות לבנות מעונות.

עאידה תומא סלימאן: לא יכולות, הן לא ניגשות בכלל, כי הן יודעות מראש שאין להן את הקרקע ואין להן את תכנית המתאר.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שהגיע הזמן לחשוב גם על זה.

עאידה תומא סלימאן: כל הנושא של רשויות מקומיות שיש להן חשב מלווה – אני חושבת שצריך לפעול, ואנחנו נפנה גם כן כוועדה.

עאידה תומא סלימאן: חשב מלווה אמור להיות עניין נוקשה יותר מכלל ראשי הרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: אז אני לא מבינה למה נותנים לראשי הרשויות המקומיות לקבל החלטה כזו, אבל לחשב מלווה, שהוא פקיד ממשלה והוא נוקשה יותר בקבלת ההחלטות שלו, לא מאפשרים דבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: אם החשב המלווה מקבל החלטה כזו ואומר שהוא יכול לבצע אותה, צריך לשקול טוב מאוד.

עאידה תומא סלימאן: האם הנושא הזה בידיים של משרד הפנים?

<אמיר מדינה: אני צריך לבדוק את זה.

עאידה תומא סלימאן: זה החלטה שלהם?

<רות דיין מדר: - - - משרד הכלכלה.

<אמיר מדינה: זה כבר לא משרד הכלכלה.

<אמיר מדינה: אבל חשב משרד הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: היא אומרת שההחלטה נתקבלה על-ידי - - -

<אמיר מדינה: זה כתוב בהוראת - - -

עאידה תומא סלימאן: אז אולי כדאי לחזור ולבדוק את זה, ואם זו הוראת מנכ"ל – אתם אומרים שהוראות מנכ"ל אצלכם לוקחות שבועיים, נראה אתכם, תשנו את זה.

<אמיר מדינה: בסדר.

<אמיר מדינה: הנושא בבדיקה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה לשמוע מה יוצא מהבדיקה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה ונבקש.

עאידה תומא סלימאן: הועלה פה הנושא של תקציב שלא מספק ולא מאפשר בנייה אמתית.

עאידה תומא סלימאן: מטריד אותי מה שהוקרא בפנינו מהמכרזים של הרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: אתם אומרים שהתקציב שהקציתם אמור לכסות 100%, למרות שנאמר באופן ברור שההצטיידות לא מכסה.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל, אני פונה אליכם ומבקשת בחינה מחודשת לעלויות של בניית מעונות היום.

עאידה תומא סלימאן: אם המועצות המקומיות דורשות השתתפות מצד הגורמים החיצוניים, או מתקשות למצוא קבלנים, כפי שנאמר פה, זה אומר דרשני.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שאתם צריכים לבדוק את העלויות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את השכלול שאתם עושים, כי רוצים לבנות יותר מעונות יום בפחות כסף, אבל אם זה הופך לחסם שלא מאפשר למועצות המקומיות החלשות לבנות, אני חושבת שהגיע הזמן לשקול את זה מחדש ולבדוק לעומק.

עאידה תומא סלימאן: אני צריכה ייעוץ משפטי אם המועצות המקומיות יכולות לעשות דבר כזה כאשר הן קיבלו את הכסף מהמדינה.

<רות דיין מדר: אולי גם בחינה נפרדת של ההצטיידות.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: התחלתי להגיד את זה ולא המשכתי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך גם כן לבחון את האפשרות של תקציב מיוחד להצטיידות, כי אנחנו מטילים על המועצות המקומיות לארגן את התקציב של ההצטיידות.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שיש מועצות מקומיות שהמצב הכלכלי שלהן מאפשר להן לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אבל בסופו של דבר, הצורך האמתי במעונות יום קיים במועצות המקומיות החלשות.

עאידה תומא סלימאן: הצורך האמתי קיים במועצות מקומיות שיש בהן אבטלה גואה ויש בהן צורך ביציאת נשים למקומות עבודה.

עאידה תומא סלימאן: צריך למצוא פתרונות, אפילו אם הם יהיו פתרונות דיפרנציאליים ותקצוב דיפרנציאלי לפי המצב והשייכות של המועצה לאשכולות הנמוכים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לעשות את זה, אחרת אנחנו נישאר באותו מקום.

עאידה תומא סלימאן: ביקשתי גם כן לו"ז בעניין המנהלה והחלטה סופית.

עאידה תומא סלימאן: בעניין ירושלים המזרחית – כולם יודעים את דעתי בעניין ירושלים.

עאידה תומא סלימאן: ירושלים, כמה שחגגו לה לפני שבועיים את האיחוד, ברור מאוד שאין איחוד ויש יחס מפלה ולא שוויוני כלפי ירושלים המזרחית.

עאידה תומא סלימאן: מצער מאוד לשמוע שבירושלים המזרחית יש רק שלושה מעונות יום.

עאידה תומא סלימאן: זו שערורייה.

עאידה תומא סלימאן: שערורייה לרשויות, שערורייה קודם כל לעיריית ירושלים, שטוענת שהיא מקבלת על עצמה את האחריות.

עאידה תומא סלימאן: מתוקף הבנתי שכל מדינה שיש לה ריבונות על מקום מסוים – אם זה בכוח הכיבוש ואם זה בכוח האיחוד והסיפוח – יש לה אחריות כלפי האזרחים.

עאידה תומא סלימאן: יש לה אחריות לתת את השירותים האנושיים לאזרחים הקיימים על האדמה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שאנחנו נדרוש מעיריית ירושלים לספק תשובות ברורות למה המצב בעניין מעונות היום הוא כזה, ולמה העניין של המשפחתונים הוא כזה.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לדעת אם עיריית ירושלים בכלל פנתה אליכם באחת מהשנים האלו וביקשה מימון לבניית מעונות יום, ואם קיבלה את הכסף הזה, מה היא עשתה אתו.

עאידה תומא סלימאן: ביקשתי גם כן את הרשימות ואת ההבהרות.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לדעת בכל פעם שנלקחה הרשאה.

עאידה תומא סלימאן: ההרשאות שנלקחות – מי נכנס במקומן.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, לאיזה עיריות זה מועבר.

עאידה תומא סלימאן: ממש לראות את המפה.

עאידה תומא סלימאן: לא להגיד לי לכל אלה אושרו, אלא אחרי שביטלתם הרשאות, למי זה עבר.

<אמיר מדינה: זה יישאר באותו המגזר, זה לא יתפזר למגזר הבא.

עאידה תומא סלימאן: בוא נבדוק.

עאידה תומא סלימאן: חמש מעונות יום.

<אמיר מדינה: זה יישאר באותו המגזר.

<אמיר מדינה: ישקיעו, וזה יישאר באותו המגזר, אני אומר את זה כבר עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: או שיישאר בכיס האוצר.

<אמיר מדינה: לא.

עאידה תומא סלימאן: המעונות שבוטלו באוכלוסייה הערבית – איפה הכסף שלהם?

עאידה תומא סלימאן: חזר לאוצר.

<אמיר מדינה: לא באגף.

עאידה תומא סלימאן: חזר לאוצר.

עאידה תומא סלימאן: אז הנה, אי-אפשר להגיד שזה נשאר לאותה אוכלוסייה, זה נשאר באוצר.

<אמיר מדינה: אמרתי, מה שב-2017, באותה שנת תקציב, יילקח למי שלא יעמוד באבני הדרך, אבל יישאר באותו המגזר.

<אמיר מדינה: זאת האמירה המדויקת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד, יש משפט אחד שכתבתם בדוח ששלחתם אלי שמדאיג מאוד – אין בקנה בקשות נוספות מהאוכלוסייה הערבית.

<אמיר מדינה: נכון לרגע זה.

<אמיר מדינה: נכון להיום.

עאידה תומא סלימאן: גם המינוח וגם העובדה מדאיגים אותי.

<אמיר מדינה: אז בצנרת.

עאידה תומא סלימאן: בוא נוציא את השפה המיליטנטית בימים אלימים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: זה מדאיג אותי מאוד שאומרים לי שאין בצנרת בקשות מהאוכלוסייה הערבית.

<אמיר מדינה: שלמות, שעברו והסדירו את הכול.

עאידה תומא סלימאן: אין בכלל?

<אמיר מדינה: מחר בבוקר יכולות להיות עוד ארבע, ובעוד שבוע יכולות להיות עוד 20.

<אמיר מדינה: אני לא אחראי על הקצב.

עאידה תומא סלימאן: אתה רואה למה צריך מנהלה?

<אמיר מדינה: אני לא מכניס את המסמכים בשם הרשות המקומית.

<אמיר מדינה: רשות שולחת בקשה, מסמכים, אנחנו בודקים.

<אמיר מדינה: בהנחה שהמסמכים האלה שלמים, הבקשה עוברת לסעיף התקציב, בהמתנה לתקציב, אז תראי ביטוי ברשימות שהעברנו.

<אמיר מדינה: נכון להיום, בהקדמת התקציב שהשר עושה בימים האלה מתקציב 2018, אנחנו נעביר הרשאות תקציביות – אני לא רוצה להקדים את המאוחר, אנחנו מתעתדים להעביר הרשאות תקציביות לכל הבקשות השלמות שקיימות עכשיו בחברה הערבית ובמגזר החרדי.

עאידה תומא סלימאן: אני בדרך כלל לא נותנת לאף אחד לדבר אחרי שאני סיימתי.

<רות דיין מדר: אז גם שיבלי יכולה להגיש?

<רות דיין מדר: כי כרגע יש - - -

<אמיר מדינה: הוא אצלי בשעה 16:00.

<רות דיין מדר: אני יודעת, רציתי לבטל את זה.

עאידה תומא סלימאן: אתם תמיד תוכלו לקיים את השיחה הזו אחרי שנסיים את הישיבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להדגיש שוב, אני חושבת שצורת הפעילות, כמה שתהיה מזורזת – להיפך, כשהיא מזורזת בלי תכנית ברורה ובלי קווים מנחים שייקחו בחשבון איזה אזורים אנחנו רוצים לפתח, באיזה אזורים אנחנו רוצים להשקיע יותר, יישאר העיקרון של כל הקודם וכל החזק יזכה.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שזו טעות פטאלית שאתם עושים.

עאידה תומא סלימאן: והתוצאות של שלוש השנים הראשונות מעידות בעד עצמן.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שהמשרד – כל הכבוד שהבאתם תקציב נוסף.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד שאתם מזרזים את התהליך, אבל אולי כדאי לבנות תכנית ולסמן אזורים שהם בעדיפות ראשונה של התכנית הזו.

עאידה תומא סלימאן: להגיד אלה אזורים שאנחנו רוצים להשקיע בהם יותר כי הם במצב נחות יותר בעניין מעונות היום.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה אליכם, אבל את המידע – אני תופסת אותך במילה שאמרת שהכול נמצא בלחיצת כפתור.

<אמיר מדינה: תקבלי אותו היום.

עאידה תומא סלימאן: בלחיצת כפתור אני רוצה לקבל או היום או מחר בבוקר.

<אמיר מדינה: אנחנו נעביר אותו עוד היום.

<אמיר מדינה: היום.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, אני נועלת את הישיבה.