ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 468, 2017-08-23 11:00

יעקב מרגי: תודה רבה, תודה.

יעקב מרגי: תודה לכל המברכים.

מירב בן ארי: מרגי נהיה סבא.

מסעוד גנאים: נולד לו נכד, מזל טוב.

מסעוד גנאים: עלית כיתה.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: תודה לכל המברכים.

יעקב מרגי: בקרוב אצלכם.

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום 23 באוגוסט 2017.

יעקב מרגי: ישיבה מספר 468 של ועד החינוך.

יעקב מרגי: א' באלול.

יעקב מרגי: הישיבה עוסקת בסקירה ובהיערכות לקראת פתיחת שנת הלימודים תשע"ח.

יעקב מרגי: ברשותכם, מכובדי השר, מנכ"ל המשרד, חברי כנסת נכבדים, הנהלת המשרד, כולה בנוכחותה המלאה והמכובדת, אורחים יקרים ונציגי ארגונים.

יעקב מרגי: זו הפעם השלישית שאני מנהל ישיבה שהיא היערכות ופתיחה לשנת הלימודים ואני אומר לכם בכנות, כפי שאמרתי בדיונים רבים, נכנסתי לתפקיד בחרדת קודש לא כאיש חינוך ואני עדיין לא איש חינוך, אבל אמרתי אני מתגייס לשליחות הזו ומשקיע את הכישורים הניהוליים שלי, לראות איך זה הולך ביחד.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, אני היום פותח את הישיבה בתחושה שהצלחנו לעשות הרבה דברים במערכת בשנתיים האחרונות.

יעקב מרגי: יש עוד מה לעשות, אבל התחושה היא תחושה טובה, תחושה שנותנת סיפוק, שדוחפת אותך לקראת מושב חורף פורה, עשיר, תובעני ואנחנו נדגיש ונציין בדברים שלנו לקראת מה אנחנו הולכים.

יעקב מרגי: וזה אודות רק לפרמטר אחד חשוב: רמת שיתופי הפעולה בין הוועדה למשרד החינוך, בין הוועדה למרכז השלטון המקומי, בין הוועדה לארגוני הורים, בין הוועדה לארגוני המורים, בין הוועדה לנציגות התלמידים.

יעקב מרגי: לא דילגנו על אף אחד.

יעקב מרגי: קידמנו במהלך מושב הקיץ כמה שולחנות עגולים וראינו תוצאות לאן זה הולך.

יעקב מרגי: כשיש הידברות ויש נכונות - וכאן השר, אני רוצה ברמה האישית להודות לך על ההנחיה ועל שיתופי הפעולה של המשרד.

יעקב מרגי: אני יודע שלא תמיד אפשר לקיים את כל המסקנות של הוועדה, אבל כשאתה רואה שיש הקשבה, כשיש התייחסות והדברים זזים, אתה מבין שיש במשרד מי שנותן הנחיה, רוח המפקד, צוות מחובר לרוח המפקד והאתגרים הם לא קטנים.

יעקב מרגי: מערכת החינוך במדינת ישראל היא מערכת גדולה מאד.

יעקב מרגי: משרד החינוך הוא הראשון בגודלו תקציבית אחרי משרד הביטחון.

<קריאה: בלי ה - - -

יעקב מרגי: אז בסדר, את זה אתה תאמר.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יעקב מרגי: והאתגרים הם רבים וכגודל האתגרים כך גודל השליחות וגודל הנחישות שלנו.

יעקב מרגי: אני רוצה לברך במעמד הזה את תלמידי ישראל.

יעקב מרגי: חלק מתלמידי ישראל במגזר החרדי התחילו, בחברה הכללית בכלל תלמידי הממלכתי יתחילו באחד בספטמבר ואני רוצה לברך אותם בברכת הצלחה לקראת הישגי היעדים, חלומות, הגשמת חלומות.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם בנימה אישית, אנחנו חברה שיודעת לבקר את עצמה וטוב שכך.

יעקב מרגי: לעתים אנחנו רואים תופעות או שומעים על תופעות כאלה ואחרות של מספר או דוגמאות כאלה לא רצויות בקרב בני הנוער ואני מוכן לומר לכם בצורה ותאמינו לי בראייה הכי אובייקטיבית שיכולה להיות, אם אתם רוצים הסברים למה אובייקטיבית, אם לא מספיק המראה, אני אומר לכם.

יעקב מרגי: יש למדינת ישראל במה להתגאות.

יעקב מרגי: יש לנו בני נוער נפלאים, מחוברים, תורמים ורוצים לתרום.

יעקב מרגי: רוצים להגיע ליעדים.

יעקב מרגי: אני נפגש איתם.

יעקב מרגי: נפגש איתם בוועדה, ניפגש איתם בסיורים.

יעקב מרגי: יש לנו ארגוני נוער נפלאים.

יעקב מרגי: תנועות נוער.

יעקב מרגי: אני מבקש לתת לגברת יפה בן דוד לשבת סביב השולחן.

יעקב מרגי: נכון, לפעמים רואים תופעות כאלה ואחרות, אבל אל לנו להשליך על הכלל.

יעקב מרגי: הכלל הוא טוב.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני לא יודע, שמעתי שלאחרונה יש חלוקה של אותיות בלועזיות לדורות – דור ה-X, דור ה-Y, דור זה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם בביטחון - - -

מירב בן ארי: אתה אין לך אות אבל.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, רבותי, יש למי להעביר את הלפיד.

יעקב מרגי: יש למי להעביר את הלפיד, וכשאני אומר את זה אני אומר בגלל גודל האחריות והאתגר שמניתי.

יעקב מרגי: מכובדי השר, לאחרונה צץ דיון בסוגית ההדתה במערכת.

יעקב מרגי: שוב, לא נוח לי לדבר בגלל התוויות והתגיות, שחור לבן.

יעקב מרגי: אתה מדבר על הדתה, אתה נוגע בדבר.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם, אני חלק ממערכת החינוך הממלכתית.

יעקב מרגי: אני חלק מאותם דורות שנתנו לי תחושה להצניע את המורשת שלי ואת הזהות שלי.

יעקב מרגי: חינכו אותי ללמוד על תרבויות זרות ולא ראיתי בזה רדיפה.

יעקב מרגי: ההיפך.

יעקב מרגי: עודדו אותי להכיר את האחר.

יעקב מרגי: משום מה, כשמגיעים לזהות היהודית, אחרי שהזעקה קמה מתוך הציבור, לא אחת ולא פעם ולא פעמיים אתה שומע נימה כזו של בוגרי מערכת החינוך הממלכתי, שהיום הם אבות לילדים, סבים וסבתות – גזלו ממני.

יעקב מרגי: הדירו.

יעקב מרגי: לקחו ממני.

יעקב מרגי: לא נתנו לי.

יעקב מרגי: אז היום יש שר שמגלה מנהיגות, שם את זה על השולחן.

יעקב מרגי: מה הוא מבקש?

יעקב מרגי: לא ללמד שולחן ערוך או מותר או אסור, עולם הבא, גיהינום.

יעקב מרגי: מותר לי לראות איך איש דת בודהיסטי מתפלל לגשם ואוי ואבוי אם בספר - - -

<קריאה: - - - -

יעקב מרגי: סליחה, תודה.

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע לי, אני מוגבל ביכולת הדיבור שלי.

יעקב מרגי: אני לא רוצה שיקטעו לי את חוט המחשבה.

יעקב מרגי: מותר לי לראות בספרי הלימוד שבמדינת ישראל איזה איש דת בודהיסטי מתפלל לגשם.

יעקב מרגי: זה לא יהווה איום על כלום.

יעקב מרגי: אבל בר-מינן, כשמדברים על משקעים ולהזכיר בדרך אגב שיש תיקון הגשם, תיקון הטל.

יעקב מרגי: מושגים.

יעקב מרגי: מושגים ביהדות, של הזהות שלך, של המורשת שלך – זה מפר.

יעקב מרגי: אז פלורליזם, רבותי, הנה אני אומר לכם, תלמדו ממני, כל אלה, חסידי הפלורליזם.

יעקב מרגי: לא יתכן שהפלורליזם מסתיים כשזה לא מתאים לי ולא תואם את השקפת עולמי.

יעקב מרגי: מכובדי השר, התחלת, הרצת כמה רפורמות בתקופה שאתה נמצא במערכת החינוך ואני רוצה לגזול ממך את הקרדיט ולמנות אותן אני.

יעקב מרגי: תחזור עליהן אתה.

יעקב מרגי: ואני אומר וחשוב שייאמר, התחלנו את הקדנציה בוועדה הזאת כשהיה שיח על צפיפות בכיתות.

יעקב מרגי: טיפלת.

יעקב מרגי: סייעת שנייה, היה דיון ציבורי, טיפלת.

יעקב מרגי: העצמת המגמה של התקצוב הדיפרנציאלי.

יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: זה נעשה תוך כדי ויכוח קשה מאד.

יעקב מרגי: יש לחצים מכל הכיוונים בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: הצהרונים, רק לאחרונה, סכום עתק שלא היה בבסיס התקציב.

יעקב מרגי: להכניס לפיקוח – משרד לא אוהב לקבל על עצמו מטלות.

יעקב מרגי: תוך חודש-חודשיים להטות שכם ולקבל על עצמך פיקוח רציני, מחייב, זה אתגר.

יעקב מרגי: התמונה הבית ספרית – כולנו דיברנו, דיברנו שהציונים הם לא תכלית הכל.

יעקב מרגי: לקחת, לעשות את זה במידה ובמשורה.

יעקב מרגי: חיזוק מקצועות המדעים.

יעקב מרגי: האוריינות.

יעקב מרגי: בתי ספר של החופש הגדול והרחבתו.

יעקב מרגי: עוד נשמע מהשר.

יעקב מרגי: יחד עם זאת, באמת אי אפשר לבטל את זה.

יעקב מרגי: מי שמכיר, מבין וניהל מערכות משרדיות ממשלתיות, סדרי גודל כאלה בטווח של שנתיים, זה רכבת הרים שטסה ולא עוצרת בתחנות ביניים.

יעקב מרגי: אבל עדיין, אחרי שאני מזכיר את התקצוב הדיפרנציאלי והרפורמות החשובות והשקעת והזרמת המשאבים, עדיין אנחנו מככבים בטבלת הפערים בחינוך בין מדינות העולם.

יעקב מרגי: הפערים בחינוך בחברה הישראלית הם גדולים מאד.

יעקב מרגי: אתה מצד אחד עושה הכל לצמצם אותם.

יעקב מרגי: מצד שני, יש דלת שנפתחת בדמות תשלומי הורים, בדמות התל"נים.

יעקב מרגי: אני מקווה שנכנס ביחד ואני יודע שהכיוון שלכם, אדרבא ואדרבא הוא חיובי, לבטל תשלומי הורים כליל במדינת ישראל, ליישם את חוק חינוך חינם ככתבו וכלשונו; וסוגיית התל"נים חייבת להיכנס לפיקוח אגרסיבי.

יעקב מרגי: רק לאחרונה פורסם על ההוצאה הלאומית לחינוך וכמה גדול הנתח של ההורים בקטע הזה.

יעקב מרגי: אי אפשר להמשיך ככה.

יעקב מרגי: לא נצמצם פערים ככה.

יעקב מרגי: ככה לא נצליח לצמצם פערים.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם שוב בדברי התודה והברכה על שיתופי הפעולה כפי שמניתי, של כל הגורמים סביב השולחן הזה.

יעקב מרגי: אני מקדם בברכה גם את יושב ראש הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: זה התחיל בכנס הקיץ, קיבלנו רוח חדשה של שיתופי פעולה, נוכחות בוועדות, לשמוע את הקולות, לראות את הקולות.

יעקב מרגי: אני מודיע חד משמעית: אם הייתה הבנה שוועדת החינוך רוצה להוביל איזה שינוי חד צדדי בסוגית ימי החופשה במערכת החינוך לעומת המשק הישראלי או התאמתו, זו הייתה הבנה לא נכונה.

יעקב מרגי: אנחנו רצינו לגרור את כל הנוגעים בדבר למרכז הזירה, לקיים דיון בנפש חפצה, לא בכפייה, כדי להביא את הדבר הטוב ביותר.

יעקב מרגי: ככה עשינו בתחום תשלומי הורים.

יעקב מרגי: ככה עשינו בתחום הצהרונים.

יעקב מרגי: ככה אנחנו באמצע התהליך מכובדי השר, אני יודע שהמשרד מתמודד עם קושי אמיתי בסוגית הסיעות הצמודות, הסיעות הרפואיות.

יעקב מרגי: יש לנו שולחן שהכין נייר עבודה, מכין אלטרנטיבות.

יעקב מרגי: אני מקווה שנצליח.

יעקב מרגי: זה גם אתגר שלנו במושב הקרוב.

יעקב מרגי: לסיום, אני לא יכול, עם כל שביעות הרצון שיש לי ואני יודע כמה התקנה התקציבית הזו גדלה וגדלה וגדלה וגדלה בסוגית שילוב הילדים המיוחדים שלנו, החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אני חושב שהגיע הזמן שזה לא יהיה מדע בלתי צפוי, כפי שהיה פעם מדעי המוח, היו פעם דברים לא ברורים.

יעקב מרגי: גם במדעי המוח הגענו כבר לידיעות ברורות ומדויקות.

יעקב מרגי: החינוך המיוחד הוא אפילו לא שם, בתחום של מדעי המוח.

יעקב מרגי: אנחנו יכולים לתכנן.

יעקב מרגי: נכון, יש דברים בלתי צפויים ואם האוצר שומע אותי, כן, צריך לתת את השוליים הרחבים האלה למשרד החינוך, בשונה ממשרדים אחרים, כי לא ניתן לתת תשובה להורה או לילד – התקנה התקציבית מומשה או שיהיה סירוב בגלל סיבה תקציבית.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים לקדם, איך אומרים, לא את פני הרעה, לקדם תכניות, לצפות פני עתיד בהרבה תחומים.

יעקב מרגי: אין שום סיבה שבתחום הזה לא.

יעקב מרגי: והמשרד משקיע ואני יודע, אני מלווה את זה.

יעקב מרגי: משקיע ופתוח, אבל עדיין זה חורק.

יעקב מרגי: עדיין תחילת שנת לימודים זה כמעט מדע בדיוני לחלק מההורים.

יעקב מרגי: וקחו בחשבון, אלה ילדים מיוחדים.

יעקב מרגי: אם יש אי ודאות לילד כזה, למשפחה כזאת, זו משקולת כבדה וחבל.

יעקב מרגי: שוב, אני מעביר את רשות הדיבור לשר ואני מודה מראש על כל שיתופי הפעולה בעבר, בהווה, בתקווה שבעתיד ימשיכו ויתעצמו עוד יותר.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: אני מעביר את רשות הדיבור לכבוד השר.

נפתלי בנט: צהריים טובים לכולם.

נפתלי בנט: אני חושב שהעוצמה שאנחנו רואים סביב השולחן הזה, מבטאת את העניין ואת החשיבות המרכזית באמת לנושא שלפחות לתפיסתי הוא הנושא הכי חשוב במדינת ישראל, וזה נושא החינוך.

נפתלי בנט: אז קודם כל אני רוצה להודות לכל השותפים ובראש ובראשונה לידיד, חבר הכנסת, יושב ראש ועדת החינוך, יעקב מרגי, שליבו כל כך נקשר בחינוך ואין יום ואין שבוע שהוא לא בקשר עמוק ואינטנסיבי איצי, עם לשכתי, עם המערכת, כדי גם לפתור בעיות נקודתיות, גם בעיות מערכתיות.

נפתלי בנט: אני מוצא שאנחנו רואים הרבה מאד פעמים עין בעין ואני כמובן פתוח תמיד לשמוע ולהשתכנע.

נפתלי בנט: אני חושב שהשותפות שלנו היא מתנה גדולה למערכת החינוך.

נפתלי בנט: אני גם רוצה לומר תודה לכל חברי הכנסת בוועדה, שמגלים עניין ונמרצות, פחות רודפי כותרות ויותר רודפי עשייה ומהות.

נפתלי בנט: זה גם לא דבר מובן מאליו, אבל אני חושב שזה מאפיין את מי שבחר להיות בוועדת החינוך.

נפתלי בנט: לחינוך יש הרבה מאד שותפים.

נפתלי בנט: קודם כל במערכת החינוך זכינו ואני אומר זכינו בגדול במנהל כללי חדש למשרד, חדש ישן, שמוליק אבואב, שהוא מביא איתו מטען מאד עמוק, גם עשייה, כראש רשות, גם של עשייה חינוכית בעבר, גם רוח מתונה, מאוזנת, אבל יחד עם זאת רוח נמרצת.

נפתלי בנט: אני רק טיפה מרחם על המשרד שיש מנכ"ל שכבר מתחיל לעבוד ברבע לשש בבוקר, מתחיל לבקש תשובות ולסיים בשתיים עשרה וחצי בלילה.

נפתלי בנט: אז שמוליק, תודה שנאות להצטרף ולעמוד בראש המשרד.

נפתלי בנט: גם שותפים מרכזיים ממש זה הארגונים, ארגוני המורים.

נפתלי בנט: יושבת פה יפה, אפשר לומר משהו חדש מתחיל ובהחלט נכנס ברוח של להיטיב עם המורים, להיטיב עם התלמידים וסך הכל פה יש לנו שותפות אינטרסים מלאה.

נפתלי בנט: כמובן גם רן ארז, שלא נמצא פה.

נפתלי בנט: גם נציגי ההורים ויושבים פה פז, זאב ורון.

נפתלי בנט: אני חושב שנכנסנו לעידן של שותפות בונה וקונסטרוקטיבית.

נפתלי בנט: יש לנו פה קשר כמובן עם אבי קמינסקי, מנהלי אגפי החינוך והרשויות וכמובן גם התלמידים עצמם.

נפתלי בנט: אני גם רוצה להודות לצמרת המשרד שאין לה יום ואין לה לילה בשבועות האחרונים ובמהלך הקיץ.

נפתלי בנט: זאת השנה השלישית שאני פותח כשר חינוך ואני אומר לכם זה מלהיב, זה נפלא.

נפתלי בנט: מיד אני אציג לכם את היעדים, כפי שסימנו אותם לפני שנתיים – מה עמדנו, מה לא עמדנו, מה להמשך, איפה הבעיות ואיך אנחנו נתמודד.

נפתלי בנט: אבל כמה משפטים מקדימים.

נפתלי בנט: מערכת החינוך בזינוק.

נפתלי בנט: מערכת החינוך בזינוק בהישגים, ביכולות, במתמטיקה, בפיזיקה, בכימיה באנגלית, בתשתיות.

נפתלי בנט: כיתות יותר קטנות בצורה משמעותית.

נפתלי בנט: לא עוד 40 ילדים בכיתה, עכשיו 27 ילדים בממוצע בכיתה.

נפתלי בנט: סייעות שניות בגני הילדים, צהרונים מוזלים.

נפתלי בנט: אלה פרויקטים עצומים, פשוט עצומים.

נפתלי בנט: מאד קשים.

נפתלי בנט: צריך לבנות כיתות, צריך לגייס מורים, לגייס סייעות, להכשיר אותן, להכניס אותן.

נפתלי בנט: לשנות את כל מודל הגן.

נפתלי בנט: זה כבר לא גננת וסייעת, זה גננת וצוות.

נפתלי בנט: כל דבר שהוא כותרת פה, במציאות זו עבודה קשה.

נפתלי בנט: מערכת החינוך גם בזינוק ערכי.

נפתלי בנט: תנועות הנוער וארגוני הנוער והמכינות הקדם צבאיות ושנת שירות, כולם בפריחה חסרת תקדים.

נפתלי בנט: כולם בצמיחה מספרית ומהותית.

נפתלי בנט: אחד מאבני היסוד שהתוויתי זה יציבות.

נפתלי בנט: אתם לא תשמעו אצלי כמעט את המילה רפורמה.

נפתלי בנט: לא כל הזמן אנחנו צריכים לנער את העולם של מנהלי בתי הספר.

נפתלי בנט: אנחנו צריכים יציבות.

נפתלי בנט: כן להגדיר מדדים, כן להגדיר יעדים אגרסיביים.

נפתלי בנט: כן לדרוש מאמץ כביר מהמערכת כולה, ממנכ"ל המשרד ועד התלמידים, שצריכים להתאמץ.

נפתלי בנט: כן, כי לעשות 5 יחידות מתמטיקה ופיזיקה זה קשה.

נפתלי בנט: אין קיצור דרך ואין יוטיוב שיזרים אותך שם, אבל להחזיר את הערך הזה של מאמץ ועבודה קשה ועקביות ונחישות לקדמת הבמה.

נפתלי בנט: התקופה גם מאופיינת בקשר מאד טוב עם הארגונים.

נפתלי בנט: אני מקווה שאנחנו נפתח שנת לימודים בלי דרמות.

נפתלי בנט: פשוט שכל המיקוד של כל המערכת יהיה בתלמיד ולא בדרמות.

נפתלי בנט: יש עוד הרבה בעיות, אנחנו תיכף נדבר על זה.

נפתלי בנט: יש שלל בעיות גם בין עכשיו לבין יום שישי הבא, הרבה מאד בתחום החינוך המיוחד ואנחנו ניגע בזה כמובן בהרחבה, אבל אנחנו צועדים בבטחה.

נפתלי בנט: נקודה נוספת, סוגית השקיפות.

נפתלי בנט: תראו, עשינו משהו שהוא נוגד DNA של כל מערכת.

נפתלי בנט: אין מערכת שרוצה לשתף ולשים זרקור על הפינות האפלות, על כל הפינות שבה.

נפתלי בנט: עשינו בדיוק הפוך.

נפתלי בנט: העלינו השבוע באתר משרד החינוך את השקיפות המלאה שמעולם לא הייתה.

נפתלי בנט: מקום המדינה לא הראו ככה זרקור על כל יכולותינו ופגמנו פר מוסד, פר בית ספר, פר רשות ופר מערכת החינוך כולה.

נפתלי בנט: מה התקציבים.

נפתלי בנט: מה ההישגים.

נפתלי בנט: מה הזכאות, מה הנשירה, מה רמת האלימות.

נפתלי בנט: מה האקלים החינוכי.

נפתלי בנט: כמה משקיעים בפיתוח הוראה.

נפתלי בנט: כמה מתנדבים.

נפתלי בנט: כמה הולכים לצה"ל, לשירות לאומי.

נפתלי בנט: הכל פרוש, כל אזרח במדינת ישראל לראשונה יכול לראות את הדברים, ובוודאי זה מעלה אלפי שאלות, אבל אנחנו ערוכים להתמודד.

נפתלי בנט: לא לענות על השאלות, אלא להתמודד עם הפגמים.

נפתלי בנט: השבוע היה ליקוי חמה.

נפתלי בנט: זה לא יוצר ליקוי או לא מסתיר מאיתנו את התמונה הגדולה, שהיא תמונה מצוינת, אבל בוודאי רחוקה משלמות.

נפתלי בנט: אני מאמין שדרך אותה שקיפות אגרסיבית – אני קורא אגב לכל משרדי הממשלה לגלות את אותה רמת תעוזה של לשים את הכל על השולחן.

נפתלי בנט: הכל פתוח.

נפתלי בנט: בואו תקראו ותראו.

נפתלי בנט: במשפט אחרון, תראו, אנחנו משקיעים המון בערכים וביכולות ואני אומר את זה.

נפתלי בנט: היום ראש הממשלה טס לרוסיה לפגוש את פוטין ואנחנו עוסקים המון בביטחון הלאומי של מדינת ישראל.

נפתלי בנט: אני אומר – העוצמה הלאומית של מדינה נקבעת לא רק בטווח המטוסים שלה, אלא בערכים וביכולות של התלמידים שלה.

נפתלי בנט: והביטחון הלאומי האמיתי של מדינת ישראל זה פה בחדר הזה.

נפתלי בנט: זה ביום שישי אצל 2.2 מיליון תלמידים שייכנסו לשערי בית ספר, מה יקרה כשיסגרו את הדלת.

<קריאה: הילדים שלנו - - -

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע.

יעקב מרגי: זו הייתה פעם אחרונה.

יעקב מרגי: אני אוציא אותך.

נפתלי בנט: ולכן זו העוצמה הלאומית.

נפתלי בנט: הבית הזה מכיר כמובן צדדים פוליטיים ולי יש עמדות פוליטיות, אבל אני יוצר הפרדה בין עמדותיי הפוליטיות לבין תפקידי הממלכתי כשר החינוך.

נפתלי בנט: אמרתי ואני עומד מאחורי זה, אני שר החינוך של כל ילדי ישראל.

נפתלי בנט: דתיים, חילוניים, חרדים, דרוזים, ערבים, צ'רקסים, בדואים, הכל מכל.

נפתלי בנט: כל ילד במדינת ישראל אני רואה בו כאילו היה ילד שלי.

נפתלי בנט: ואנחנו מתמידים בדבר הזה ואני אמשיך להתמיד בעניין הזה.

נפתלי בנט: מילה לגבי חופשות.

נפתלי בנט: תראו, אנחנו יושבים פה הרבה אנשים עם הרבה רצונות ואנחנו רוצים לפתור את הכל מיד.

נפתלי בנט: כשנכנסתי לתפקידי, אני אזכיר לכם, היה מצב בלתי אפשרי בגני הילדים, גני ילדים של 35 ילדים, לפעמים בני שנתיים ושמונה חודשים, עוד לא גמולים אפילו חלקם.

נפתלי בנט: היה בלתי אפשרי.

נפתלי בנט: גני ילדים לא יכלו לתת פדגוגיה אלא היו מעין שמרטפות פלוס.

נפתלי בנט: נתנו לזה מענה שעולה הרבה מאד כסף.

נפתלי בנט: הבאנו 5,112 סייעות.

נפתלי בנט: הקטנו כיתות.

נפתלי בנט: ועכשיו הנושא הנוסף שעל הפרק זה החופשות.

נפתלי בנט: אני עומד בקשר רציף עם שר האוצר בעניין הזה.

נפתלי בנט: אני מגלה אצל שר האוצר רצון עז לתת פתרון מסוים לקיצור ימי החופשה כדי לתת מזור להורים.

נפתלי בנט: אני עדיין לא יכול לבשר שהבאנו את הפיצוח, אבל אני אומר דבר כזה, אני נחוש, שכפי שהקטנו כיתות, כפי שהוספנו סייעת שנייה, אנחנו בחודשים הקרובים נביא פתרון בלי לפגוע במורים.

נפתלי בנט: יושבת פה יפה, אני אומר את זה – מבלי לפגוע במורים.

נפתלי בנט: נתתי לך את מילתי ואני אעמוד בזה.

נפתלי בנט: כן להטיב עם ההורים ועם הציבור הישראלי, אבל מבלי לפגוע במורים.

נפתלי בנט: עכשיו לגבי נושא תשלומי ההורים.

נפתלי בנט: אנחנו היינו חייבים ליצר סדר עדיפויות, אז סדר העדיפויות היה הקטנת כיתות, סייעת שנייה, חופשות.

נפתלי בנט: לא העלינו השנה את תשלומי ההורים, לא הגברנו, לא הגדלנו, אבל גם לא הורדנו.

נפתלי בנט: ואני אומר כך וחשוב שתשמעו: בכוונתי כבר בדיוני התקציב לשנת 2019 להעלות ולדרוש הקלה בתשלומי ההורים, במשא ומתן התקציבי שלנו עם האוצר ולהעמיד את זה במקום בולט בסדרי העדיפויות שלנו.

נפתלי בנט: חשוב לי לומר את הדברים.

נפתלי בנט: ושוב עכשיו אנחנו ניכנס ישר ליעדים.

נפתלי בנט: הצבנו לעצמנו ארבעה יעדים.

נפתלי בנט: אתם יכולים לעקוב – גיל הרך בראש, שינוי מגמה של עשור בהתדרדרות במתמטיקה, מדעים ואנגלית, שחייבים היינו לתקן את זה.

נפתלי בנט: חיזוק ערכי למערכת וצמצום פערים.

נפתלי בנט: אלה היו ארבעת היעדים והוספתי עוד קידום אוטונומיה למנהלים.

נפתלי בנט: אולי זה מאכזב, אבל כל שנה אתם תראו את אותם יעדים, כי הרעיון ביעדים זה להתמיד.

נפתלי בנט: בואו נראה מה הצלחנו, מה לא הצלחנו ולאן זה הולך.

נפתלי בנט: קדימה.

נפתלי בנט: היפוך הפירמידה, כל השנים תמיד אמרנו – הגיל הרך הוא הכי חשוב, ילדי הגיל הרך הכי חשובים, אבל את כל הכסף הזרמנו לתקופת הבגרויות כדי לשפר את המיצ"בים ואת הבגרויות.

נפתלי בנט: אז לא.

נפתלי בנט: הוצאנו את הכסף, השלמנו בצורה מלאה 5,112 סייעות בשנת 2017, הוכשרו, נכנסות לגנים ואנחנו בעולם חדש של פדגוגיה אמיתית ואנחנו ערוכים לחלוטין לפתיחת שנת הלימודים.

נפתלי בנט: צמצום הכיתות – מה שאתם רואים פה בגרפים, אני אנסה לפרש את זה בצורה מאד פשוטה – עד שנת 2015 שני שלישים מהכיתות ביסודי במדינת ישראל היו מעל 30 ילדים בכיתה, זה התהפך.

נפתלי בנט: עכשיו שני שלישים מהכיתות – כיתות א' ו-ב' והשנה גם ג' – כל שנה אנחנו מוסיפים כיתה – שני שלישים הם מתחת ל-30 ילדים בכיתה.

נפתלי בנט: זה אומר שהמורה יכולה לעשות שיחות אישיות ולהגיע לכולם.

נפתלי בנט: זה אומר שהיא יכולה לפצל את הכיתה בצורה יותר נוחה.

נפתלי בנט: זה אומר יכולת אבחון בגיל צעיר.

נפתלי בנט: עם סייעת שנייה אנחנו גם יכולים לאבחן בגיל הרבה יותר צעיר.

נפתלי בנט: אני חוזר ואומר – ממוצע 27 ילדים בכיתה.

נפתלי בנט: תוך 3 שנים מהיום, כעת חיה, כשתפתח שנת לימודים, אנחנו נשלים בכל היסודי את רפורמת הסרדינים או רפורמת הכיתות הקטנות.

נפתלי בנט: זה בלתי הפיך.

נפתלי בנט: גם אם חלילה מחר תהיינה בחירות, זה במסילה בלתי הפיכה, כמו גם הסייעת השנייה.

נפתלי בנט: גננת מובילה – לא מספיק להוסיף סייעת שנייה.

נפתלי בנט: עשינו דבר שמעולם לא היה.

נפתלי בנט: בעצם יצרנו חדר מורים לגננות .

נפתלי בנט: על כל 15 גננות מינינו גננת מובילה, מנטורית, שחונכת, שעוברת מגן לגן, שלראשונה יכולה לתת הזרקת איכות.

נפתלי בנט: הגננות נפגשות פעם בחודש בקבוצה, יש להן קבוצת ווטסאפ.

נפתלי בנט: הגננת המובילה עוברת ביניהן.

נפתלי בנט: אני ישבתי רק לפני שישה שבועות עם איזה 25 גננות.

נפתלי בנט: הן פשוט כמעט בכו מהתרגשות מהמשמעות.

נפתלי בנט: הן אמרו – שיניתם לנו את החיים.

נפתלי בנט: גם הסייעת השנייה, גם הגננת המובילה.

נפתלי בנט: אני יכול להגיד לכם שהיום, בשנת 2017, גני הילדים שלנו הם טובים, הם טובים מאד.

נפתלי בנט: הם מעמיקים את הפדגוגיה ואת האיכות.

נפתלי בנט: היעד האחרון – פה אנחנו הולכים על מהלך כביר עם השלכות עצומות של הכנסת פיקוח הרבה יותר הדוק על הצהרונים והכנסת 811 ילדים לתכנית ניצנים, שהמשמעות בסוף חיסכון משמעותי להורים, אבל גם הרבה יותר איכות בתוך הצהרונים.

נפתלי בנט: זה לא בייבי סיטר, אלא זה גוף חינוכי על כל ההשלכות ופה צריך גם לומר תודה לשר האוצר, שלא נמצא פה.

נפתלי בנט: לכל השותפים.

נפתלי בנט: אגב, פה גם מילה טובה לטרכטנברג, שגם לא נמצא פה, לגבי הקמת הרשות לגיל הרך.

נפתלי בנט: אנחנו עושים פה צעדים שמעולם לא נעשו.

נפתלי בנט: Next.

נפתלי בנט: עד כאן יעד הגיל הרך.

נפתלי בנט: היעד הבא זה מדעים ואנגלית.

נפתלי בנט: ראו, מה שאתם רואים בטבלה זה מספרים, זה לא נפנופי ידיים.

נפתלי בנט: מה שאתם רואים – בשנת 2006 היו כ-13,000 מסיימי 5 יחידות, ב-2007 רק 12,000, בשנת 2009 – רק 11,000 והגענו עד לדרדור של כמעט 8,500.

נפתלי בנט: היינו, רבותי, באיום אסטרטגי – לא פחות – על מדינת ישראל.

נפתלי בנט: וככה היה בפיזיקה ובכימיה ובביולוגיה ובאנגלית.

נפתלי בנט: בכל התחומים.

נפתלי בנט: העסק התחיל להשתנות אבל לא בקצב משמעותי.

נפתלי בנט: באתי וסימנתי יעד.

נפתלי בנט: עמדתי פה לפני שנתיים, אמרתי תוך 4 שנים, מבלי להוריד את רמת המבחנים, אנחנו נכפיל מ-9,000 ל-18,000 את מספר התלמידים שמסיימים בהצלחה 5 יחידות מתמטיקה.

נפתלי בנט: הקו הכחול שאתם רואים היה היעדים שהצבתי, הקו הירוק זה מה שהבאנו בפועל.

נפתלי בנט: כלומר הצבתי יעד לשנת 2017 של 15,200 תלמידים, תראו מה זה.

נפתלי בנט: וכל ילד זה עולם ומלואו.

נפתלי בנט: בפועל הבאנו מעל 16,000 ולכן אני מעדכן פה את התחזית.

נפתלי בנט: אני מודיע שהיעד הארבע שנתי של להגיע ל-18,000 ילדים, אני מצמצם את זה ליעד של שלוש שנים.

נפתלי בנט: מקדים בשנה ולכן אני מגדיר פה כיעד לצמרת המשרד ולכל השותפים, בסוף השנה הנוכחית יסיימו בי"ב בהצלחה 18,000 תלמידים 5 יחידות מתמטיקה.

נפתלי בנט: מה שאנחנו רואים פה זה לא רק הצלה של ההייטק, של 8200, של הביטחון, זה גם המהלך החברתי ביותר שקיים היום במדינת ישראל.

נפתלי בנט: כי עלי לא מקובל שבאופקים ובחצור הגלילית וברהט לא יהיו תלמידים שעושים 5 יחידות מתמטיקה.

נפתלי בנט: לא יקום ולא יהיה הדבר הזה.

נפתלי בנט: ואנחנו רואים זינוקים דרמטיים דווקא בפריפריה.

נפתלי בנט: פתחנו 130 כיתות שלא היו.

נפתלי בנט: היו 130 בתי ספר שלא היה בהם 5 יחידות.

נפתלי בנט: דבר בלתי נתפס ועכשיו הקמנו ופתחנו.

נפתלי בנט: ואני אגיד לכם מה למדתי מזה.

נפתלי בנט: למדתי מזה שמותר לנו לדרוש מהנוער שלנו לעבוד קשה, כי אין דרך קלה.

נפתלי בנט: אתה לא יכול דרך סרטון או דרך או דרך איך שהוא להריץ את הדבר הזה בקלות, אלא זה ממש דורש עבודה קשה.

נפתלי בנט: רבותי, ברהט אנחנו השלשנו את מספר הילדים.

נפתלי בנט: ביבנה עלינו מ-9% ל-21% שהשלימו 5 יחידות.

נפתלי בנט: בגדרה מ-13% ל-22%.

נפתלי בנט: בעיר אריאל מ-5% ל-19%.

נפתלי בנט: בחורפיש מ-8% ל-20%.

נפתלי בנט: בירוחם מ-11% ל-20%.

נפתלי בנט: תגידו עיר, אתם תראו זינוק.

נפתלי בנט: כל ילד כזה הופך להיות גאוות המשפחה.

נפתלי בנט: האחים הקטנים.

נפתלי בנט: ההורים.

נפתלי בנט: פתאום הוא ייכנס ל-8200.

נפתלי בנט: מתי בפעם האחרונה ראיתם ב-8200 מישהו מחצור הגלילית או משלומי?

נפתלי בנט: כמה חברות הייטק קמו עם מייסד שהגיע מעיירת פיתוח?

נפתלי בנט: ואנחנו משנים את העתיד.

נפתלי בנט: כמה בדואים אנחנו רואים בהייטק?

נפתלי בנט: כמה ערבים?

נפתלי בנט: זה קורם עור וגידים.

נפתלי בנט: זאת התכנית החברתית מספר אחת במדינת ישראל.

נפתלי בנט: ככה סוגרים פערים במדינת ישראל.

נפתלי בנט: Next.

נפתלי בנט: אבל זה לא רק מתמטיקה.

נפתלי בנט: אתם רואים זינוק גם בפיזיקה, גם בכימיה ואני אגיד לכם גם מה עוד, אנחנו גם רואים שזה זולג לכל התחומים.

נפתלי בנט: גם לספורט, גם לאומנות, גם להיסטוריה.

נפתלי בנט: אמר לי מנהל תיכון באורט לוד שהביא מאפס תלמידים לעשרות רבות של תלמידים, ברגע שנפצנו את תקרת הזכוכית של מתמטיקה – כי זה באמת הכי קשה – השמיים הם הגבול.

נפתלי בנט: ועכשיו אני מודיע מכאן שאנחנו נכנסים השנה חזק מאד בנושא של אנגלית, באיכות יותר טובה, ברמה דבורה.

נפתלי בנט: אנחנו ניתן פירוט בהמשך.

נפתלי בנט: אני רוצה לחדד עוד משהו.

נפתלי בנט: יש כאלה שחושבים שאנחנו כביכול אומרים שכל ילד צריך לעשות 5 יחידות מתמטיקה.

נפתלי בנט: זה לא נכון.

נפתלי בנט: אנחנו חושבים שבערך 18%-20% מהילדים צריכים, אבל כל ילד צריך אנגלית איכותית.

נפתלי בנט: לא יכול להיות ילד במאה ה-21, בשנת 2017, שלא יודע לכתוב מייל, שלא יודע לנהל שיחה ואנחנו נטפל בזה.

נפתלי בנט: היעד השלישי זה היעד הערכי.

נפתלי בנט: חיזוק החינוך לערכים, למעורבות חברתית בקהילה.

נפתלי בנט: תראו מה קורה פה.

נפתלי בנט: מירב, את בוודאי תשמחי - - -

מירב בן ארי: אני ישר אמרתי לה שהשגנו מלא כסף.

נפתלי בנט: פה זה באמת בשותפות גם עם חברי הכנסת.

נפתלי בנט: תראו את ארגוני הנוער למשל.

נפתלי בנט: תנועה כמו אחריי.

נפתלי בנט: אנחנו צמחנו, זינקנו מ-120,000 ילדים ל-177,000 ילדים.

נפתלי בנט: לא סתם אני אומר ארגוני נוער, כי הם, איך לומר, פחות אליטיסטיות, הם מגיעים לכל פינה, לכל רחוב, עוד ועוד ילדים.

נפתלי בנט: תראו את בבת עיני.

נפתלי בנט: יש פה את הסעיף היחיד בכל התקציב שאני אומר לשמוליק בלי הגבלה – מכינות אופק.

נפתלי בנט: כולנו יודעים מה זה מכינות קדם צבאיות, דתיות וחילוניות.

נפתלי בנט: צריך לומר שזה יחסית אליטיסטי וזה בסדר, אין עם זה בעיה, אבל מכינות אופק זה הפוך.

נפתלי בנט: מכינות אופק זה מכינות קדם צבאיות לילדים מסוציו אקונומי נמוך, אפילו נמוך מאד, שחלקם לא היו מתגייסים בכלל לצה"ל או הולכים לשירות לא משמעותי.

נפתלי בנט: אנחנו תופסים את הילדים האלה חצי שנה, או אפילו בלי דחיית שירות ומשנים להם את מסלול חייהם.

נפתלי בנט: זה דבר מדהים, משנה חיים וגם אם "לא הצלחנו" בשנים הקודמות, לפחות שם אנחנו עושים את התיקון.

מירב בן ארי: אני רק חייבת לומר שמה שיפה בעניין הזה, זה שהכסף גדל כי הכמות של התלמידים והכמויות של החניכים גדלה.

מירב בן ארי: זאת אומרת זה Value for money.

מירב בן ארי: כל כסף ששמת באופק – וזה חשוב לומר – או בשנת השירות או במכינות – זה הגדיל את כמות התלמידים והחניכים.

מירב בן ארי: זאת אומרת אתה לא סתם שם את הכסף.

מירב בן ארי: אתה רואה באמת גידול.

מירב בן ארי: אגב, רק לומר שזה מכינות קד"צ אופק.

נפתלי בנט: נכון.

נפתלי בנט: קדם צבאיות.

נפתלי בנט: חשוב לי גם בהזדמנות הזאת לומר תודה למירב, כי חלק משמעותי מהגידול התקציבי זה בעזרת מאמץ משותף - - -

יעקב מרגי: היא יושבת ראש ועדת המשנה לחינוך הבלתי פורמאלי בוועדת החינוך.

נפתלי בנט: והיא ממררת את החיים למי שצריך גם במשרד הביטחון וברוך השם היא עושה את זה.

נפתלי בנט: מסעות משמעותיים - אני מאמין גדול במסע ישראלי.

נפתלי בנט: תראו את הזינוק במספרים, מסע השומר החדש שזה תלמידים שיורדים לשטח, הולכים בארץ, מגישים את האדמה.

נפתלי בנט: לחזור לערכים הטובים והישנים של ללכת, לטייל בארץ שלנו, מסעות לפולין.

נפתלי בנט: בבקשה?

<קריאה: - - -

נפתלי בנט: גם שם יש צמיחה, יכול להיות שאין סלייד.

נפתלי בנט: אני רוצה לומר מילה על תכנית הלימודים החדשה – יהדות ישראלית.

נפתלי בנט: אני גאה בתכנית הזאת.

נפתלי בנט: זאת תכנית שהובילה את בנייתה גברת רחל מתוקי, זיכרונה לברכה, מנהלת מחוז חיפה.

נפתלי בנט: מדרכים על הדתה.

נפתלי בנט: אין הדתה.

נפתלי בנט: מה שיש זה מחויבות עזה לתת לכל ילד במדינת ישראל מטען ערכי, שהוא יכיר את המורשת המופלאה של העם שלנו, של האומה שלנו, אלפי שנים אחורה ואת הייעוד שלנו קדימה.

נפתלי בנט: שיידע מה זה קידוש, כן.

נפתלי בנט: כן יידע מה זה ליל הגשרים, כן יידע מי זה טשרניחובסקי ומי זה הרמב"ם ומי זה משה רבנו ומה זאת הבדלה.

נפתלי בנט: זה לא חלילה לפתוח סידור.

נפתלי בנט: אנחנו גאים בזה.

נפתלי בנט: אני גאה בתכנית הזאת.

נפתלי בנט: אנחנו ממשיכים בשיא הקיטור בהנחלת התכנית הזאת.

נפתלי בנט: אני מזמין כל חבר כנסת, כל בן אדם לפתוח את הספרים.

נפתלי בנט: עזבו את הספינים בעיתונים, תקראו.

נפתלי בנט: זה מקסים.

נפתלי בנט: קשה לי להאמין שיהיה בן אדם אחד שלא יאהב את זה.

נפתלי בנט: התכנית היא תכנית מובנית שמועברת על ידי המורים במערכת החינוך.

נפתלי בנט: המורים במערכת החינוך שלנו, במערכת הציבורית, מעבירים את החומרים האלה.

נפתלי בנט: אנחנו לא נירתע גם אם יש קמפיינים, אנחנו ניתן את המענה הערכי, שכל ילד במדינה יידע, גם כשהוא מתגייס לצה"ל, למה הוא נלחם.

נפתלי בנט: למה.

נפתלי בנט: למה אנחנו צריכים פה בכלל מדינה?

נפתלי בנט: אולי נעבור לאוסטרליה.

נפתלי בנט: אנחנו צריכים תשובות לדברים האלה - - -

אחמד טיבי: אפשר לסכם את הדיון בהצעה של השר?

נפתלי בנט: אתה רוצה?

יעקב מרגי: לא, אמרת נעבור לאוסטרליה, הוא הציע.

נפתלי בנט: הבנתי, כן.

אחמד טיבי: תודה.

נפתלי בנט: אני רוצה לברך גם את המזכירות הפדגוגית, גם את המינהל הפדגוגי בעניין הזה.

יוסי יונה: הוא לקח את השאלה עם סימן שאלה והשר התכוון רטורית.

נפתלי בנט: כן, כן, הכל בסדר, הכל בסדר.

נפתלי בנט: בואו נמשיך.

נפתלי בנט: נושא המעורבות החברתית, פה אני חייב מילה טובה לקודמי בתפקיד, הרב שי פירון.

נפתלי בנט: הוא יזם את סוגית המעורבות החברתית וואו, תראו איזה מספרים.

נפתלי בנט: זה מקסים.

נפתלי בנט: אנחנו ממשיכים בזה בכל העוצמה.

נפתלי בנט: אנחנו מאמינים שילדים שחווים, גם אם זה תחת חובה של מעורבות חברתית, זו חוויה משמעותית ואנחנו נתמיד בעניין הזה.

נפתלי בנט: נושא הפערים שאני מזהה את זה היום אולי כאתגר הכי גדול בתוך החברה הישראלית.

נפתלי בנט: ממש כך.

נפתלי בנט: אז דבר אחד, לפני שנגיע לסכומים אני אדגיש.

נפתלי בנט: בעיני הדרך הכי טובה לצמצם פערים, אדוני יושב הראש, זה לדרוש רף גבוה מכל הילדים שלנו בכל מקום ולצייד אותם בכלים לעמוד ברף הזה.

נפתלי בנט: אנחנו לא רוצים לבנות דור של אנשים שזקוקים לעזרה, אלא דור של תלמידים שיוכלו לבנות את עצמם בכוחות את עצמם ולתת להם את הכלים ולכן אני כל כך מתעקש על הנושא הזה של אנגלית, של מדעים, של מתמטיקה, מכיוון שאנחנו יודעים שיש קשר הדוק בין זה לבין יכולת ההשתכרות העתידית.

נפתלי בנט: זה לא חזות הכל.

נפתלי בנט: חינוך זה הרבה יוצר מאשר רק כלים להשתכרות, אבל זה הרבה.

נפתלי בנט: אני אגיד יותר מזה.

נפתלי בנט: אנחנו היום בעידן אולי הכי מורכב אי פעם, כי דעו לכם, השבוע פורסם משהו שעבר ככה בקטנה.

נפתלי בנט: יצא אוטו חדש, A משהו של האודי.

נפתלי בנט: אבל מה חדש באוטו, זה האוטו האוטונומי הראשון האמיתי, שיכול לנסוע 100 קמ"ש בלי נהג.

נפתלי בנט: זה תחילת הסוף של המקצוע שנקרא נהגים.

נפתלי בנט: בעוד לא הרבה שנים ייאסר על כולנו לנהוג.

נפתלי בנט: זו תהיה עבירה פלילית לתת לבן אדם לגעת בהגה.

נפתלי בנט: לא יהיו נהגים, יהיו פחות מוסכים, לא יהיו מנהלי חשבונות או רואי חשבון או עובדי סופר.

נפתלי בנט: כל כך הרבה מקצועות ייעלמו ואנחנו היום צריכים להכין את הילדים לאי ודאות לעולם של עוד 18 שנה, כשהם ייצאו את מערכת החינוך – איך עושים את זה.

נפתלי בנט: אז דבר ראשון זה כלים חזקים מאד של שפות – העברית, האנגלית, המתמטיקה.

נפתלי בנט: אנחנו נגיע גם לתכנות בעזרת השם.

נפתלי בנט: אנחנו נגיע לתת את הכלים האלה.

נפתלי בנט: הדבר השני זה הערכים באמת והדבר השלישי זה יכולות יזמיות שאנחנו מכניסים.

נפתלי בנט: לכן מעל לכל זה לדרוש ולא לוותר לאף אחד.

נפתלי בנט: אבל הדבר השני זה באמת התקצוב הדיפרנציאלי.

נפתלי בנט: מה שאתם רואים בכחול מוחלש, בתכלת, זה העולם שלפני יישום התקצוב הדיפרנציאלי.

נפתלי בנט: מה שאתם רואים בעולם החדש, בכחול החזק, זה העולם שאחרי ואתם רואים שאנחנו משקיעים לפי עשירון הטיפוח של בית הספר, לא לפי הרשות, אלא לפי בית הספר.

נפתלי בנט: הולכים לרמה בית ספרית, שזו הרזולוציה הכי טובה שאנחנו מסוגלים ועל פי זה אנחנו משקיעים יותר.

נפתלי בנט: האם זה נותן את כל הפתרון, ממש לא.

נפתלי בנט: החכמה היא מה עושים עם הכסף.

נפתלי בנט: המון שנים הייתה הזרמת כספים שלא תמיד הייתה יעילה.

נפתלי בנט: פה אנחנו – ואני חייב פה מילה טובה למנכ"ל וגם לאריאל לוי ראש המינהל הפדגוגי – מאז ששמוליק נכנס, נכנסנו לתכניות חומש לערבים, לבדואים, לערבים, לדרוזים ולמזרח ירושלמים, כי לא חסר כסף.

נפתלי בנט: אני אומר לכם.

נפתלי בנט: תקשיבו מה שאני אומר – לא חסר כסף לאותם מגזרים.

נפתלי בנט: הבעיה היא אצלנו, במערכת, השימוש הלא מושכל בכסף.

נפתלי בנט: ולכן אנחנו עובדים בשיטה האבואבית הקלאסית, שזה מדדים מדויקים, תכנית חומש, מה בדיוק צריך להגיע, תוך כמה זמן.

נפתלי בנט: איך יש לכם את הכלים, מה החסמים ואיך פותרים את החסמים.

נפתלי בנט: אנחנו עושים את זה אצל הערבים, אצל הבדואים, אצל הדרוזים במזרח ירושלים.

נפתלי בנט: חייב להגיד שבתוצאות שראינו, בוודאי אצל הדרוזים וגם בקרב הערבים, אנחנו רואים שיפורים דרמטיים במקצועות מדעיים ומתמטיקה.

נפתלי בנט: הדרוזים אגב הם בראש כל הטבלאות, גם בזכאות וגם באיכות תעודת הבגרות, אבל גם אצל הערבים אנחנו רואים שיפור.

נפתלי בנט: אצל הבדואים, המהלך המשמעותי הוא קודם כל בעיה תשתיתית.

נפתלי בנט: חברה, יש עדיין מקומות שאין לך את התשתית הבסיסית לגני ילדים ובתי ספר.

נפתלי בנט: המנכ"ל הציב כיעד לתת קודם כל את הפתרון התשתיתי.

נפתלי בנט: לתת פיתרון תשתיתי שיהיה לאן לנסוע ואיך להגיע.

מירב בן ארי: ואיך להוריד את הילדים.

נפתלי בנט: ואיך להוריד את הילדים, נכון.

נפתלי בנט: אני חייב להודות שזה אחד המקומות הכי קשים מבחינתנו, אבל אני אגיד לצד זה, גם הכי חשובים מבחינתנו ואנחנו לא נרפה בעניין הבדואים.

יעקב מרגי: - - - התארח אצלי יאיר מעיין, והוא אמר לי בזכותך התחלנו.

יעקב מרגי: אני מקווה שהתחלנו קצת בעניין בינוי הגנים.

נפתלי בנט: נכון.

יעקב מרגי: היו פה כמה דיונים בסוגיה הזאת ואני מבין שכבר התחילו.

נפתלי בנט: נכון.

יעקב מרגי: השאלה אם זה יהיה מוכן באחד בספטמבר.

יעקב מרגי: תמיר בן משה.

<קריאה: ייפתחו - - -

נפתלי בנט: תמיר ראש מינהל הבינוי.

יעקב מרגי: ייפתחו באחד בספטמבר?

יעקב מרגי: תודה, תודה.

נפתלי בנט: שמוליק גם ייגע בזה, כי הוא ממש עמוק בעניין הזה.

נפתלי בנט: הלאה.

נפתלי בנט: פה נושא קריטי, תהיו בהאזנה, כי זה מהלך שינוי דרמטי.

נפתלי בנט: נושא ליקויי למידה והתאמות.

נפתלי בנט: אני הולך לדבר בצורה מאד חדה מה היה - - -

יעקב מרגי: יגידו לך מאד בהתאמות לילדים עם לקויות - - -

<רויטל לן כהן: תודה רבה רבה אדוני.

<רויטל לן כהן: תודה.

יעקב מרגי: אוקיי.

נפתלי בנט: רפורמה בהתאמות לילדים לקויי למידה.

נפתלי בנט: ראו, מה שהיה עד עכשיו זה פשוט טירוף.

נפתלי בנט: זה טירוף, אובדן שליטה בהקשר הזה.

נפתלי בנט: כי מה קרה בעצם, כל הורה, בדרך כלל הורה מבוסס שרצה להיטיב עם ילדיו, שיקבלו ציונים גבוהים, הוציא 2,000-2,500 שקלים מהכיס, שלח למאבחן או מאבחנת פרטית.

נפתלי בנט: מה המאבחנת הפרטית קבעה תמיד?

נפתלי בנט: שהילד יש לו לקויות.

נפתלי בנט: למה?

נפתלי בנט: כי אם המאבחנת לא תקבע את זה, לא יהיו לה עוד לקוחות.

נפתלי בנט: ולכן היה עיוות שוק מובנה.

נפתלי בנט: שוק של מאות מיליוני שקלים שעיוות את המערכת והביא אותנו למצב שיש מקומות עם 60%-70% לקויות כביכול, ואנחנו יודעים שזה פשוט לא נכון.

נפתלי בנט: אין ל-70% מהתלמידים לקויות וראינו גם מתאם כמעט מוחלט.

נפתלי בנט: ככל שהמקום הוא סוציו אקונומי חזק יותר, היו יותר לקויות.

נפתלי בנט: כאילו, אם אתה נולד לבית עם כסף, אז יש לך יותר לקויות.

נפתלי בנט: זה כמובן אמור להיות מנותק מהדבר הזה.

יעקב מרגי: זה כמעט פיתח אצלי שאיפה להיות עני.

נפתלי בנט: בדיוק.

יוסי יונה: אם יש לך כסף, יש לך פריבילגיות.

נפתלי בנט: בדיוק, ברור.

נפתלי בנט: הלקויות הרי הפכו לפריבילגיות.

נפתלי בנט: אז הכל היה מעוות, נוצר פה מצב שכל תלמיד שרוצה מקבל הארכת זמנים למבחן, אבל גם הגענו ללקויות שדרשו התאמות משמעותיות במבחנים – הקראה והכתבה – שזה גם כרוך בהרבה עלויות, ל-70% מהתלמידים.

נפתלי בנט: זה לא רציני.

נפתלי בנט: צעד ראשון שעשינו, שמנו קאפ של 10% על ההתאמות הכבדות, אבל זה הרים זעקה גדולה מאד בקרב ההורים.

נפתלי בנט: אמרו אתה לא יכול פתאום באמצע לשנות.

נפתלי בנט: רק תבינו, ברמה עולמית זה עומד על פחות מ-5%.

נפתלי בנט: אבל מה אנחנו עושים, וזה כבר פתרון הקבע מה שנקרא.

נפתלי בנט: אני אציג לכם תוך 4 שנים מה יהיה ומה אבני הדרך להגיע לשם.

נפתלי בנט: אנחנו לוקחים את כל סוגית האבחונים וההתאמות עלינו.

נפתלי בנט: הקץ להאוט-סורסינג בעניין הזה.

נפתלי בנט: קרי: יש ילד שיש חשד שיש לו ליקוי או ספק, שולחים אותו למאבחן של מערכת החינוך.

נפתלי בנט: המאבחן הוא נטול אינטרס.

נפתלי בנט: האינטרס היחיד שלו זו האמת, כי הוא לא מקבל יותר או פחות כסף לפי מה הוא איבחן – כן יש לקות או לא.

נפתלי בנט: על בסיס אותו אבחן אנחנו פועלים ואין קאפים.

נפתלי בנט: אנחנו לא נגיד 20% וגם לא נגיד 3%.

נפתלי בנט: מי שיש לו לקות יקבל התאמה, מי שאין לו – אין התאמה ואנחנו נעמוד על זה.

<רויטל לן כהן: זה לא יהיה כמו היום, שלא נותנים כי אומרים שאין תקציב?

נפתלי בנט: ולא נכבד אבחונים חיצוניים, כי אנחנו יודעים שהם חסרי משמעות.

נפתלי בנט: השנה אנחנו עושים את הצעד הראשון ב-75 מיליון שקלים.

נפתלי בנט: 77 חטיבות ביניים כבר יעברו ב-15 רשויות ותוך 4 שנים נגיע לכיסוי של 100%.

נפתלי בנט: הקץ לטרפת הזאת.

נפתלי בנט: אבל איפה הגדולה האמיתית?

נפתלי בנט: הרגנו את המנהלים, דרך אגב.

נפתלי בנט: שמנו אותם בסיטואציה בלתי אפשרית.

נפתלי בנט: לך תגיד לא להורים.

נפתלי בנט: לך תגיד לא ושאנחנו בהנהלה אמרנו 10%.

נפתלי בנט: כי אנחנו יודעים שזה רק 5%.

נפתלי בנט: לקחנו ספייר של 100%, אבל בסוף הם בחזית.

נפתלי בנט: אמרנו להם זה כבר לא בעיה שלכם.

נפתלי בנט: אנחנו.

נפתלי בנט: עלינו.

נפתלי בנט: אבל איפה הדבר הגדול?

נפתלי בנט: למה באת אנחנו צריכים אבחונים, בשביל ההתאמות?

נפתלי בנט: אנחנו צריכים אבחונים בשביל לתקן את הבעיה.

נפתלי בנט: זה מהות האבחון.

נפתלי בנט: האבחון נועד שאם יש לקות מסוימת, אז בגיל שעוד אפשר לתקן, להשקיע ולעשות הוראה מתקנת.

נפתלי בנט: לא בשביל ההתאמות.

נפתלי בנט: ולכן אנחנו מביאים את זה כבר לחטיבות הביניים.

נפתלי בנט: אני מודה, הייתי רוצה להתחיל את זה כבר בגני הילדים וביסודי.

נפתלי בנט: אנחנו מתחילים במה שאפשר.

נפתלי בנט: וזו הדרמה האמיתית.

נפתלי בנט: אנחנו נזהה מוקדם, ניתן מענה, נחזיר את השפיות למערכת ומתחילים בצעד משמעותי, מעשי, כבר השנה.

מירב בן ארי: הבחירה ב-15 רשויות זה על פי מדד הלמ"ס?

נפתלי בנט: לא, לא.

נפתלי בנט: זה היה מייצג וגם איפה שהיה לנו יותר נוח לפיילוטים.

נפתלי בנט: זה מורכב הסיפור הזה.

נפתלי בנט: זה וואחד מהלך.

נפתלי בנט: אגב, ההורים כן ישתתפו בחלק מהעלויות.

נפתלי בנט: זה עולה המון המון כסף, רק בשביל להוציא 2,500 שקלים, הם יוציאו הרבה פחות דרך מערכת החינוך.

נפתלי בנט: אנחנו חייבים - - -

<קריאה: אי אפשר להתחיל את זה בגני הילדים?

נפתלי בנט: לצערי, כמו כל דבר, אנחנו תמיד-.

נפתלי בנט: מה אני עושה?

נפתלי בנט: אני מסמן את הסוף ואז אבני דרך.

נפתלי בנט: כרגע לצעד ארבע שנתי, תאמיני לי, אם נגיע לזה תוך 4 שנים, אנחנו ביקום אחר לגמרי.

נפתלי בנט: זו אחת הבעיות הכי גדולות שיש היום בבתי הספר התיכוניים.

<דרור אלוני: זו הערה נכונה.

<דרור אלוני: אם תתחיל בגני הילדים, אתה תחסוך עלויות גבוהות מאד בטווח הארוך.

מירב בן ארי: הוא צודק.

נפתלי בנט: אז אתה צודק.

נפתלי בנט: מי הדובר?

<דרור אלוני: דרור אלוני, השלטון המקומי.

נפתלי בנט: כן, כן.

נפתלי בנט: אתה צודק במאה אחוז, דרור.

נפתלי בנט: אנחנו כן עושים עכשיו, עם הגננות, בגלל שיש לנו גם את הגננת המובילה וגם את הסייעת השנייה, אנחנו מרחיבים את הערנות שלהן לאבחוני ילדים.

נפתלי בנט: אין לנו עדיין, אני מודה, אין לנו את הכסף לעשות אבחון של משרד החינוך על הדבר הזה, אבל כל המודעות לאבחונים מוקדמים הולכת ועולה.

נפתלי בנט: זה מה שחשבנו שנכון כשלב א', ואתה יודע מה, אני מקבל את ההערה.

מירב בן ארי: מה גם שרוב ההורים מוציאים את הכסף על אבחונים בחטיבת ביניים היום.

מירב בן ארי: לצערנו, היה עדיף שיעשו את זה בגן, אבל רוב הכסף הגדול של אבחון הוא בחטיבות הביניים.

נפתלי בנט: נכון.

יעקב מרגי: תודה, תודה רבה.

נפתלי בנט: בואו נמשיך.

נפתלי בנט: נושא החינוך החרדי.

נפתלי בנט: ראו, הגישה שלי היא שונה בתכלית ממקודם.

נפתלי בנט: אני לא במלחמה עם החרדים.

נפתלי בנט: לא רוצה מלחמות.

נפתלי בנט: אני רוצה לעבוד על בסיס השיטה.

נפתלי בנט: יבואו ויתלו – תקשיבו טוב לשיטה.

נפתלי בנט: שיטה אחת אומרת עכשיו אנחנו בכפייה ניצור שורה של חוקים ונכפה עליהם בכוח ללמוד דברים שהם לא מוכנים כרגע ללמוד.

נפתלי בנט: יהיו לנו אחלה מלחמות, אחלה כותרות, אפס הישגים.

נפתלי בנט: למעשה הפעם היחידה שהייתה ירידה בביקוש להשכלה גבוהה הייתה לפני ארבע שנים, בשיא המשבר עם החרדים.

נפתלי בנט: אז זה לא פרודוקטיבי.

נפתלי בנט: אני רוצה לאכול את הענבים, לא לריב עם השומר.

נפתלי בנט: האם יש אתגר אסטרטגי למדינת ישראל להביא את החרדים לתוך ההשכלה והכלכלה?

נפתלי בנט: חד משמעית.

נפתלי בנט: האם אני בעד?

נפתלי בנט: חד משמעית.

נפתלי בנט: אבל הדרך עובדת.

נפתלי בנט: הדרך אומרת בואו ניתן את הכלים.

נפתלי בנט: לא ניתן לזה כותרות, לא נקרא לזה ליבה, לא ליבה.

נפתלי בנט: לא צריך שמות, לא צריך כלום.

נפתלי בנט: צריך לעשות והם באים ולוקחים ואתם תתפלאו.

נפתלי בנט: למשל ברשת מעיין החינוך התורני יש רצון עז גם לבנים וגם לבנות, לקבל את הכלים, בלי כותרות.

נפתלי בנט: לא שמעתם על זה כותרות ואנחנו נמשיך בדבר הזה.

נפתלי בנט: אני אומר פה גם שאין לי שום רצון לגעת כהוא זה במערכת התרבותית, באמונות, בזהות החרדית.

נפתלי בנט: לא רוצה לפגוע.

נפתלי בנט: אני מכבד, בדיוק כמו שאני מכבד את הזהות המוסלמית ואת הזהות הדרוזית ואת הזהות הנוצרית.

נפתלי בנט: לא רוצה.

נפתלי בנט: זו האוטונומיה של כל קבוצת אוכלוסייה, יחד עם זה שיש לנו מכנה משותף ישראלי.

נפתלי בנט: מה בעיקר אני רוצה?

נפתלי בנט: עברית, אנגלית, מתמטיקה.

נפתלי בנט: ופה הקושי הגדול שלנו זה לא שהם לא רוצים.

נפתלי בנט: תתפלאו, זה שאין לנו תכניות לימודים ומורים מספקים בדבר הזה.

נפתלי בנט: ולכן אתם רואים פה השקעה ב-13,000 מורים.

נפתלי בנט: פותחים שישה מרכזי פסגה חדשים.

נפתלי בנט: קידום ופיתוח החינוך הטכנולוגי.

נפתלי בנט: מפסיקים להציק להם בתחום הרישוי.

נפתלי בנט: אני לא אאריך, אבל בגדול הצקנו להם המון המון סתם.

נפתלי בנט: למה?

נפתלי בנט: ככה.

נפתלי בנט: אז מפסיקים.

נפתלי בנט: אנחנו הופכים את זה לפעם בחמש שנים במקום פעם בשנה.

נפתלי בנט: ומשהו שהכי קרוב גם לליבי וגם לליבו של ידידי מרגי, נושא של הרישום.

נפתלי בנט: השנה אנחנו השנה הקדמנו את כל תהליכי הרישוי.

נפתלי בנט: הרי על כולם מוסכם פה, לא תהיה אפליה של אף תלמיד ואף תלמידה במדינת ישראל על רקע עדתי.

נפתלי בנט: רשמו זאת בפניכם.

קארין אלהרר: רשמנו.

נפתלי בנט: כל מקרה שיגיע אלינו יטופל במלוא החומרה.

נפתלי בנט: ומנהל שיתעקש להפלות – לא יהיה מנהל במערכת החינוך, כל עוד אני עומד בראש מערכת החינוך.

<רויטל לן כהן: כנ"ל ילדים משולבים?

נפתלי בנט: אני מדבר על אפליה עדתית.

נפתלי בנט: על משולבים זה סוגיה הרבה יותר מורכבת ו - - -

<רויטל לן כהן: אז אפשר להפלות אותם.

יעקב מרגי: רויטל, תודה.

נפתלי בנט: הלאה.

נפתלי בנט: אז רשמו זאת בפניכם.

נפתלי בנט: היו גם בעיות לוגיסטיות, פשוט הכל נעשה מאוחר, אז הקדמנו את הדבר הזה.

אחמד טיבי: אדוני השר אפרופו חרדים, התקציב הממוצע אצלם הוא הכי נמוך יחד עם ערבים – 19,700 שקלים, 20,000 שקלים לערבים.

נפתלי בנט: נכון.

אחמד טיבי: 27 - - - -

נפתלי בנט: נכון, נכון.

יוסי יונה: בגלל ש - - - אחוז, לא?

יעקב מרגי: כן, בגלל ההגדרה של המוכשר.

נפתלי בנט: נכון, נכון.

נפתלי בנט: תראו, רגע, אני רוצה להגיד.

יוסי יונה: המוכר - - -

נפתלי בנט: בדיוק.

נפתלי בנט: מוכר שאינו רשמי - בעצם חבר הכנסת טיבי שואל שאלה ראויה, שהם כביכול מופלים תקציבית.

נפתלי בנט: זה נכון שבסופו של דבר הם מקבלים פחות כסף, כי הם בוחרים או להיות במוסדות פטור, שממש לא לומדים בכלל ליבה, או במוכר שאינו רשמי, שהם משוחררים מהרבה מאד מרכיבים חשובים בעינינו, ואנחנו כן קובעים כקביעה ערכית במדינת ישראל – והנה אני אומר את זה – דווקא כאיש שוק חופשי מהמובילים – חינוך ציבורי הוא בעיני ערך מאד משמעותי.

נפתלי בנט: אנחנו נטיב עם מי שיבחר ללכת לחינוך ציבורי.

נפתלי בנט: בית ספר שיעבור ממוכר שאינו רשמי לציבורי, יקבל יותר.

נפתלי בנט: כן.

נפתלי בנט: כי זאת בהחלט התפיסה העמוקה שלי בעניין הזה.

נפתלי בנט: אם אנחנו רוצים פה בסוף מדינה עם ערבות הדדית, עם סולידריות, עם רמה גבוהה, אנחנו חייבים חינוך ציבורי מעולה.

נפתלי בנט: אני לא הולך להפרטת מערכת החינוך.

נפתלי בנט: נושא אחרון ובזה סיימנו, ופה אני לצערי רק יכול לדווח על הצלחה חלקית, זה הנושא של אוטונומיה למנהלים.

נפתלי בנט: ראו, אני נורא מאמין בשיטה שלי בכל העולמות שחייתי בהם, תמנה מנהל מעולה, תן לו את הכלים, תגדיר לו את היעדים, סע.

נפתלי בנט: ואם הוא לא טוב לאורך זמן, תחליף אותו.

נפתלי בנט: אני רוצה לתת להם עוד ועוד גמישות.

נפתלי בנט: נתנו להם.

נפתלי בנט: עשינו כמה צעדים.

נפתלי בנט: נתנו להם הרבה גמישות בשעות, הם יכולים לנייד שעות וחלק מהשעות לעשות בהן כאוות רצונם.

נפתלי בנט: אנחנו כן נותנים להם עכשיו יותר גמישות והובלה בפיתוח הצוות המקצועי.

נפתלי בנט: זאת אומרת הם יכולים להחליט.

נפתלי בנט: יהיה יותר ויותר בנק של שעות שהם יחליטו – אני רוצה לשלוח למתמטיקה, אני רוצה לאומנות, אני רוצה שיבואו אלינו לחניכה.

<קריאה: גם ילדים חולים - - -

נפתלי בנט: לא הצלחנו לצערי עדיין לשחרר - - -

יעקב מרגי: אני מבין מקריאות הביניים שלא תרצו התייחסות מיוחדת לילדים המיוחדים.

יעקב מרגי: אז למה לכם?

<קריאה: חולים.

יעקב מרגי: סליחה, אדוני, מי שיפריע לא יקבל התייחסות לנושא.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, יש לי עוד מושב חורף שלם לעבוד ואני יכול להתייחס גם בלי פופוליזם.

יעקב מרגי: אז אל תפריעו לשר.

נפתלי בנט: מה שלא הצלחנו, עדיין אין מספיק גמישות לקחת ולשחרר מורים וזו בהחלט מורכבות מובנית.

נפתלי בנט: אנחנו עובדים יחד עם הארגונים ובדיונים הקרובים אנחנו נעשה ביחד דברים שהם טובים לילדים וטובים למורים.

נפתלי בנט: חינוך מיוחד – רבותי, אני רוצה להציג את הנתונים כפי שהם.

נפתלי בנט: קודם כל יש לנו כרגע בעיה שאני במקרו ואז במיקרו ואיך אנחנו מתכנסים.

נפתלי בנט: כשאני הגעתי למשרד הייתה בעיה.

נפתלי בנט: הייתה נוסחה למשרד האוצר, של צמיחה מסוימת, מה שנקרא טייס אוטומטי והיא לא תאמה את הצמיחה בפועל של מספר הילדים בחינוך המיוחד.

נפתלי בנט: הצמיחה בפועל הייתה הרבה הרבה יותר גבוהה, אבל בכסף שקיבלנו, קיבלנו הרבה פחות.

נפתלי בנט: הייתה צמיחה מאד מתונה.

נפתלי בנט: עשיתי צעד עם כל הכוח הפוליטי שעומד לרשותי, ויש לי כוח פוליטי.

נפתלי בנט: נלחמתי והבאתי רבע מיליארד שקלים בבסיס התקציב, מעבר לטייס האוטומטי.

נפתלי בנט: אני אומר את זה עוד פעם - - -

קארין אלהרר: לאן זה הלך?

נפתלי בנט: זה הלך מאה אחוז לחינוך המיוחד.

קארין אלהרר: איפה בחינוך המיוחד?

נפתלי בנט: לכל הצרכים.

נפתלי בנט: הרי יש - - -

קארין אלהרר: אדוני, סליחה שאני קוטעת אותך.

נפתלי בנט: שנייה, אני מבקש לסיים ואז יהיה אפשר לשאול את כל השאלות.

קארין אלהרר: אני אבקש להתייחס.

נפתלי בנט: מה שלא נעשה אגב גם לא על ידי קודמי וגם לא על ידי שר האוצר ולא שר החינוך שקדמו לי.

קארין אלהרר: לא, אדוני השר, אנחנו לא באנו לדון בפוליטיקה.

קארין אלהרר: באנו לדון במה קורה עם הילדים האלה.

נפתלי בנט: בסדר, אז זה הדבר היחיד שמעניין אותי.

יעקב מרגי: תודה.

קארין אלהרר: גם אם היה לא בסדר קודם - - -

נפתלי בנט: אז זה הדבר היחיד שמעניין אותי.

קארין אלהרר: סליחה, גם אם היה לא בסדר קודם, הגיע הזמן לתקן.

נפתלי בנט: ולכן פעלתי ולא נתתי להזנחה הזאת, שהייתה, להימשך.

נפתלי בנט: כי הייתה הזנחה, בעיני חמורה מאד בעניין הזה.

קארין אלהרר: בסדר, בוא נראה מה נעשה.

<טליה בושרי: סליחה, אתה ראית את ליאב ביום שישי?

<טליה בושרי: לליאב עדיין אין בית ספר.

יעקב מרגי: סליחה, גברתי.

יעקב מרגי: סדרן, תוציא אותה בבקשה.

<טליה בושרי: אתה פגשת את ליאב.

<טליה בושרי: אתה נתת לו חיבוק, נתת לו נשיקה.

<טליה בושרי: אין לו בית ספר.

יעקב מרגי: עכשיו אל לא תוכלי - - -

נפתלי בנט: ולכן אני מביא רבע מיליארד שקלים, בשביל להתמודד עם ליאב ועם עוד הרבה.

<טליה בושרי: לאן - - - -

יעקב מרגי: גברתי - - -

<טליה בושרי: אל תוציא אותה.

יעקב מרגי: תסלח לי.

<קריאה: תסתכלו – לילד הזה אין בית ספר.

יעקב מרגי: עזבי, זה מה שהיא רצתה.

נפתלי בנט: אני אלחם למען כל ילד ו - - -

יעקב מרגי: גברתי, את רוצה לשבת בדיון?

<טליה בושרי: אני רוצה שתראו - - -

יעקב מרגי: אז תוציא אותה.

יעקב מרגי: תוציא אותה.

יעקב מרגי: תוציא אותה בבקשה.

<טליה בושרי: בסדר, תוציאו אותי.

יעקב מרגי: כי את רוצה - - -

נפתלי בנט: טליה - - -

<טליה בושרי: איכפת לך שאין לו בית ספר?

יעקב מרגי: איכפת לי, כן.

<טליה בושרי: כמה?

יעקב מרגי: את מפריעה עכשיו.

יעקב מרגי: את מפריעה.

<טליה בושרי: אז למה אין לו בית ספר?

יעקב מרגי: את מפריעה לו שלא יהיה לו בית ספר.

<טליה בושרי: מה אני עשיתי?

<טליה בושרי: אני אמא שדואגת לילד שלה ויש עוד 167 ילדים שאין להם בית ספר.

<טליה בושרי: את צודקת, תדחפי אותי, אני פושעת.

<טליה בושרי: אתם לא דואגים לו.

יעקב מרגי: תודה.

<קריאה: יש יותר מאלף.

יעקב מרגי: אל תפריע לי.

<קריאה: שנה הבאה תיבחר.

<קריאה: עוד שנתיים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

נפתלי בנט: עכשיו לגבי השנה.

נפתלי בנט: השנה בעצם אנחנו נמצאים באירוע משברי, של פער של כ-167 ילדים - - -

<רויטל לן כהן: לנו יש כבר עוד 111 שהעברנו הבוקר.

יעקב מרגי: רויטל, את רוצה ללכת עם אלה שהבאת לדיון?

קארין אלהרר: די, נו, תנו לה רגע לדבר.

יעקב מרגי: אז אל תפריעי לי בבקשה.

יעקב מרגי: מי שמנצל את הילדים זה אתם מהארגונים, שמביאים אותם פה למול המצלמות.

קארין אלהרר: מרגי, רגע.

<רויטל לן כהן: זאת הייתה אמירה לא יפה, לא נכונה ומבזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים לטפל בבעיות גם בלי מצלמות.

<רויטל לן כהן: אני הבאתי הנה פעם ילדים?

<רויטל לן כהן: השתמשתי פעם בילדים?

<רויטל לן כהן: למה אתה אומר את זה?

<רויטל לן כהן: אתה מכליל.

<רויטל לן כהן: הארגונים מעולם לא הביאו הנה ילדים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה עכשיו.

יעקב מרגי: תודה.

<קריאה: אנחנו לא ביעדים, אז אנחנו צריכים לבוא לפה.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

נפתלי בנט: שימו לב, החינוך המיוחד-.

נפתלי בנט: אם יהיו צעקות אז חבל, לא נגיע לשום דבר.

נפתלי בנט: אפשר לצעוק ואפשר גם לנסות לפתור את הבעיה.

נפתלי בנט: אז שוב, אם זה לא היה בדם ליבי לא הייתי רץ ומביא רבע מיליארד שקלים, שאף שר חינוך לא עשה את זה קודם.

נפתלי בנט: אז זה מאד חשוב לי.

נפתלי בנט: אני רוצה להסביר בדיוק איפה הדברים עומדים ואיך תכלס מתקדמים מפה.

נפתלי בנט: היו שתי בעיות השנה.

נפתלי בנט: אחת, באופן מפתיע נעדרו 60 מיליון שקלים שהיו צריכים להגיע ממשרד הבריאות ואתם יודעים את זה.

נפתלי בנט: מכירים את זה.

נפתלי בנט: פשוט התפוגגו לנו, שזה לא כסף של משרד החינוך וזה עיכב, כי אין כסף, אנחנו לא יכולים לייצר את השיבוצים.

נפתלי בנט: בסופו של דבר נתתי הנחיה למשוך את זה מהילדים הרגילים ומבחינתי לקחת אוברדרפט על חשבון משהו בתוך משרד החינוך.

נפתלי בנט: זה המון כסף 60 מיליון.

נפתלי בנט: עד שתיפתר הבעיה מול משרד הבריאות אנחנו חייבים את הכסף הזה.

נפתלי בנט: ואני מציע גם לעזור לנו, שאתם תעזרו לנו להביא את הכסף הזה.

נפתלי בנט: אני לא קוסם.

נפתלי בנט: אני יודע לעבוד עם המשאבים שיש.

נפתלי בנט: הדבר השני, בנינו נוסחאות שמנבאות את הצמיחה של הצרכים.

נפתלי בנט: על בסיס מה שהיה בשנים הקודמות, אתה אומר פחות או יותר מה יהיה.

נפתלי בנט: היה זינוק דרמטי לא במספר האבסולוטי, אבל בתמהיל.

נפתלי בנט: הרבה יותר ילדים עם לקויות מורכבות, עם אוטיזם, ממה שציפינו.

נפתלי בנט: העלות בלקויות מורכבות היא הרבה יותר גבוהה.

נפתלי בנט: אני מודה, צפינו, בנינו נוסחה, אבל בפועל המציאות הייתה יותר קשה מהנוסחה.

נפתלי בנט: אנחנו מחויבים לתת פתרון לכל ילד, שיהיה פה ברור.

נפתלי בנט: Once נתתי את ההוראה תיקחו מבחינתי מכל דבר, לא איכפת לי פשוט מילדים אחרים אבל רגילים, אני רוצה פתרון עד פתיחת שנת הלימודים.

נפתלי בנט: החברה של החינוך המיוחד עובדים באמת יומם וליל בקצב של בערך 60 ילדים ביום, יוצרים את השיבוץ.

נפתלי בנט: עכשיו, זה לא איזה מחשב.

נפתלי בנט: זה נורא מסובך.

נפתלי בנט: אתם יודעים את זה יותר טוב ממני.

נפתלי בנט: זה ילד, מקום, הסעות, מורים, ילדים אחרים.

נפתלי בנט: הרי אומרים חינוך מיוחד, אבל יש פה ספקטרום אין סופי גם של סוגי הלקויות וגם של חומרת הלקויות.

נפתלי בנט: האם אתה שם ילד עם בעיית שמיעה לצד ילד עם בעיית אוטיזם וילד עם אוטיזם קל עם ילד עם אוטיזם חמור.

נפתלי בנט: זה אחד הדברים הכי מורכבים והכי יקרים וזה בסדר.

נפתלי בנט: לכן אנחנו כרגע אומדים, ואריאל, אולי בוא תיתן פירוט מה המספר נכון לרגע זה, אבל אנחנו בקצב של 60 ילדים.

נפתלי בנט: אנחנו פותרים ומשבצים 60 ילדים כל יום.

<אריאל לוי: אני אגיד בדיוק את הנתונים.

נפתלי בנט: אוקיי.

<אריאל לוי: כרגע בגלל העיכוב התקציבי אנחנו אפשרנו שעות, זה אומר לפתוח כיתות.

<אריאל לוי: ביום ראשון שעבר דיווחתי על זה גם לוועדה לביקורת המדינה.

<אריאל לוי: 129 תלמידים כרגע הם בתהליכי שיבוץ.

<אריאל לוי: כשאני אומר בתהליכי שיבוץ, זה לא אומר שהילד מחכה ואין איתו דיאלוג.

<אריאל לוי: אנחנו מדברים עם כולם, לא לכולם כרגע יש מענה מהיום להיום, בגלל שהפשרת השעות הגיעה באיחור.

<אריאל לוי: לכן זה לוקח וייקח לנו אפילו עוד כמה ימים.

<אריאל לוי: יש עוד 53 תלמידים שלא מרוצים מהשיבוץ שלהם, שזו סוגיה נוספת.

<אריאל לוי: כי גם כשיש שיבוץ לפעמים הוא רחוק, למשל לצורך העניין האמא הנכבדה שהייתה פה, טליה בושרי, באמת יש לה מורכבות מסוימת.

<אריאל לוי: אני לא אכנס לפרטים של הצרכים שלה ושל הילד שלה - --

יעקב מרגי: לא צריך גם.

<אריאל לוי: מפאת כבודו ומפאת כבודה, אך הוצעו גם שם הצעות מיום ליום, כולל אגב בעקבות השיחה שגם הייתה עם חברת הכנסת אלהרר.

<אריאל לוי: מתוך 129 התלמידים, 28 תלמידים – לפי הנתונים שיש לנו ואני חושב שהם נתונים אמינים – הם על רצף האוטיזם.

<אריאל לוי: זאת אומרת לאור המכתב שהנחתם פה, לא מדובר באותם מספרים שאתם שמתם.

<אריאל לוי: אני מבטיח, למרות העיכוב, שכל השיבוצים יבוצעו.

<אריאל לוי: נכון, זה לא נעים, זה קשה, 10 ימים לפני שנת לימודים, אבל החוסרים של הכספים ממשרד הבריאות, כפי שדיווחתי לא בוועדה אחת ולא בשתיים, הקשו עלינו מאד.

<אריאל לוי: נושא הסייעות והשילוב - - -

<קריאה: אריאל, אני - - -

<אריאל לוי: שנייה, תן לי לסיים.

יעקב מרגי: סליחה אדוני.

<קריאה: שנה הבאה אנחנו נעמוד בדיוק באותו מצב.

<רויטל לן כהן: נכון.

<קריאה: בדיוק באותו מצב.

יעקב מרגי: אתה מפריע לי לדיון.

<אריאל לוי: תן לי לסיים.

<אריאל לוי: נושא הסייעות: ביום ראשון בערב, זאת אומרת שני בבוקר, המחוזות קיבלו אישור לתוספת של 300 משרות סייעת נוספות.

<אריאל לוי: זה אומר עכשיו שהולכים לתלמידים שזקוקים להיקפים השונים על הפי ההחלטות שנעשו ברשויות ומשבצים.

<אריאל לוי: גם זה לוקח זמן.

<אריאל לוי: סוגית השילוב היא לא שיבוץ בכיתות, היא סוגיה אחרת.

<אריאל לוי: יש שלוש בעיות יסוד שיכול להיות ששנה הבאה נצטרך להידרש אליהן במהלך השנה.

<אריאל לוי: האחת זה היד שמאשרת זה לא היד שמתקצבת.

<אריאל לוי: הדבר השני, לא כל הרשויות ולא כל ועדות ההשמה מתנהלות כהלכתן, גם על זה אנחנו צריכים לעבוד.

<קריאה: חבל מאד.

<אריאל לוי: הנקודה השלישית היא נקודה של הקדמת התהליך.

<אריאל לוי: לוח הזמנים הוא מורכב.

<אריאל לוי: כי מצד אחד ועדות מסתיימות ביוני, יש ערר ביולי, יש - - -

<קריאה: - - - הבעיה - - -

יעקב מרגי: סליחה, אדוני, כרגע אריאל לוי בלבד ברשות דיבור.

<אריאל לוי: דבר שני, להקדים את התהליך פוגע ביכולת להכיר את הילד ולעשות מיצוי יכולות.

<אריאל לוי: אנחנו כן מתחייבים לבחון את התהליך כולו, כולל אגב גופים שעוזרים לנו בתוך המשרד ומחוצה לו לחשוב על כל התהליך כולו.

<אריאל לוי: יש פה גם כמה בעיות יסוד שלא נוגעות רק לתקציב, אבל כשזה - - -

יעקב מרגי: סליחה, אפשר להכניס אותה.

<אריאל לוי: כפי שהשר ציין, בסוף כשצריך לשבץ, זה לקחת בחשבון את המרחק, את המורכבות, את סוג הכיתה, את סוג בית הספר, את התקציב שיש, אז כן, יש מורכבות.

<אריאל לוי: יש מקרים שאנחנו דנו בהם רק השבוע, של הורה שאין עוד כיתה על רצף האוטיזם באותו יישוב.

<אריאל לוי: שנייה, אני רק אסיים בעוד משפט.

<אריאל לוי: אתה יודע שאני - - -

יעקב מרגי: באופן כללי.

יעקב מרגי: אני לא רוצה - - -

<אריאל לוי: באופן כללי אנחנו כרגע כל יום דואגים לשיבוצים, בעשרות המחוזות עובדים.

<אריאל לוי: האיחור ניכר, יחד עם זאת אנחנו מתחייבים עד פתיחת שנת הלימודים, שהתהליכים האלה יסתיימו.

יעקב מרגי: תודה.

קארין אלהרר: אדוני יושב ראש הוועדה, אני מבקשת.

קארין אלהרר: אדוני השר, קודם כל אני רוצה לברך אותך על הרפורמות שכן הבאת.

<קריאה: - - -

יעקב מרגי: אדוני, אני לא מבין, משהו לא ברור בשפה שלי?

יעקב מרגי: יש פה נוהלי דיון.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לדבר ככה באמצע הדיון.

<קריאה: אבל לא שומעים אותה.

יעקב מרגי: אדוני- - -

קארין אלהרר: בסדר, הוא אמר שלא שומעים, מרגי.

יעקב מרגי: לא, אני לא הערתי לך, אני הערתי למי שהפריע לך לשמוע.

קארין אלהרר: אדוני השר, אני באמת רוצה לברך אותך על העשייה.

קארין אלהרר: בסוף באמת הצלחתך היא הצלחתנו.

קארין אלהרר: אין פה מחלוקת בעניין הזה ותרשה לי להבטיח לך שאין פוליטיקה.

קארין אלהרר: יש רק את טובת הילדים.

קארין אלהרר: הם הילדים של כולנו.

קארין אלהרר: אני כן רוצה לגעת בנושא של החינוך המיוחד.

קארין אלהרר: הנושא הזה עולה מדי שנה.

קארין אלהרר: זה לא משהו שקרה רק במשמרת שלך.

קארין אלהרר: זה קורה כל שנה ולצערי הדבר הזה הולך ומתעצם.

קארין אלהרר: דהיינו, שצריך לשנות משהו בתהליך.

קארין אלהרר: ישבנו כאן בוועדה לביקורת המדינה, בוועדת החינוך וניסינו למצוא פתרונות כדי שלא נידרש וכדי שבאמת הישיבה הזאת, שנערכת בעת הזאת בכל שנה, תהיה ישיבה חגיגית עבור כולם.

קארין אלהרר: לא יכול להיות, אדוני השר, ואני יודעת שהקצת משאבים לנושא הנגישות לדוגמא, לא יכול להיות שיש ארבעה-חמישה ילדים בבית ספר בבית שמש, שמתניידים באמצעו תכיסאות גלגלים והם נדרשים לעלות ולרדת כל יום 39 מדרגות.

קארין אלהרר: אדוני, משבצים אותם לבית ספר שהוא לא נגיש.

קארין אלהרר: הדבר הזה לא יכול להיות וזה לא רק משרד החינוך.

קארין אלהרר: זה משרד החינוך בהידברות עם השלטון המקומי.

קארין אלהרר: כי בסוף אדוני השר, אתה נותן תקצוב מסוים והרשות המקומית אמורה לתת מצ'ינג.

קארין אלהרר: רשות מקומית שאין לה את האמצעים, לא תיתן את המצ'ניג, אדוני, וזה לא יעזור.

קארין אלהרר: לא תיתן את המצ'ינג, עדיין נותר הילד בלי המקום שאליו הוא צריך להגיע.

קארין אלהרר: זה דבר אחד.

קארין אלהרר: הדבר השני זה לענייני השיבוץ.

קארין אלהרר: אדוני, הנושא של רפורמת דורנר, מדברים עליו באמת מאז יצאו מסקנות הוועדה, משנת 2009 וזה לא קורה.

קארין אלהרר: ואני אומר לאדוני את הדבר הבא – זה לא קורה כי יש חוסרים בתקצוב.

קארין אלהרר: אפשר להגיד לילד אנחנו נשלב אותך.

קארין אלהרר: אם לא ניתן לו את ארגז הכלים המתאים כדי שהוא באמת ישתלב, זה לא יקרה.

קארין אלהרר: ואז אנחנו נידרש לעוד בתי ספר לחינוך מיוחד.

קארין אלהרר: ולא בונים בית ספר ביום ולא ביומיים.

קארין אלהרר: לכן אנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו זקוקים לעוד בתי ספר לחינוך מיוחד.

קארין אלהרר: אנחנו נמצאים במצב שבו הורים מוצאים את עצמם בלי שיבוצים מתאימים.

קארין אלהרר: אי אפשר לשים ילד עם לקות על רצף האוטיסטי בבית ספר שלא מתאים לו.

קארין אלהרר: והדוגמא שעלתה כאן, של טליה, זה לא שהיא לא רוצה.

קארין אלהרר: הלוואי עליה שהילד יוכל לשבת בהסעה בלי לנפץ שמשות של החלון או בלי לפגוע בעצמו או בנהג.

קארין אלהרר: היא רוצה שזה יקרה.

קארין אלהרר: אז אני באמת מבקשת ממך אדוני, אני מודעת ליכולות שלך ולעובדה שאתה מחויב לנושא הזה.

קארין אלהרר: אני מבקשת ממך בכל לשון של בקשה, אני מוכנה לסייע בכל עניין, לא שאתה זקוק, אבל אם כן, אני מוכנה להושיט יד לדבר הזה כדי שלא נשב כאן בשנה הבאה באותה השיחה.

קארין אלהרר: הגיע הזמן לשים סוף לדבר הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב שהדברים נאמרו על ידי השר.

יעקב מרגי: תודה, לא מוחאים כפיים בכנסת.

יעקב מרגי: השר הניח זאת מתוך שהכיר את הנושא והנושא לא זר לו והוא הודה באומץ ואמר, רבותי לא צפינו את כובד המשקל של כל לקות ולקות.

יעקב מרגי: אני חשוב שגם אריאל לוי וגם השר אמר, הם מחויבים לנושא.

יעקב מרגי: האמירה שהשנה, עד האחד בספטמבר כולם ישובצו – ישובצו.

יעקב מרגי: אנחנו נלווה יחד עם המשרד במהלך מושב החורף הזה, את הסוגיה הזו של תכנית ההיערכות כבר לשנה הבאה, כי יש סוגיות שבאמת הגיע הזמן שלא נתמודד איתן כל אחד לספטמבר.

יעקב מרגי: אני מכיר את החשש הזה.

יעקב מרגי: דיברנו עליו בשנים עברו, אבל אי אפשר לומר שלא נעשה כלום.

יעקב מרגי: הדברים מדברים בעד עצמם, אבל אין ספק שברגע שילד אין לו מענה ויש אי ודאות – זו בעיה.

יעקב מרגי: במיוחד אצל הילדים האלה.

יעקב מרגי: רבותי, אנחנו עוברים עכשיו למנכ"ל משרד החינוך, יושבת ראש הסתדרות המורים ופותחים את הדיון.

יעקב מרגי: בבקשה.

<קריאה: יהיה זמן לדיון?

מסעוד גנאים: עד איזה שעה הדיון?

יעקב מרגי: יהיה, יהיה.

יעקב מרגי: עד שמסיימים.

מירב בן ארי: עד איזו שעה הוועדה?

<שמואל אבואב: אדוני יושב הראש, במקום שאני אציג את כל מכלול הדברים, אני רוצה לגעת בסוגיה הרגישה שמעסיקה אותנו ובמלוא מובן המילה מדירה שינה מעינינו, וזה הנושא של החינוך המיוחד.

<שמואל אבואב: אתמול עד שתים עשרה וחצי בלילה עסקנו בשיבוץ של מקום-מקום.

<שמואל אבואב: השבוע הוספנו כ-3,000 שעות.

<שמואל אבואב: השבוע הוספנו כ-400 סייעות בכדי לעשות כל שלאל ידינו לעבור מקום-מקום.

<שמואל אבואב: אנחנו מבינים את הרגישות.

<שמואל אבואב: אנחנו מבינים את המשמעות שלילד אין מקום ואנחנו נעשה את הכל.

<שמואל אבואב: נטפל.

<שמואל אבואב: בעניין של הנגישות השקענו 117 מיליון שקלים.

<שמואל אבואב: מה שמועלה פה זה נכון שיש רשויות שאין להן את המצ'ינג, אבל אנחנו לא משחררים את עצמנו מאחריות.

<שמואל אבואב: לכו לראות כמה בתי ספר כן סידרו את הנגישות.

<שמואל אבואב: כמה בתי ספר איחדו את הכיתות כהתאמה לאותם ילדים.

<שמואל אבואב: ואנחנו לא נרפה מהרשויות.

<שמואל אבואב: יש לנו מפת דרכים ברורה ואנחנו נעבור מקום-מקום.

<שמואל אבואב: הדבר השני – אנחנו נראה את התוספת של תוספת של שעות שצריך להוסיף.

<שמואל אבואב: אנחנו נוסיף את הסייעות שעדיין יש ביכולתנו להוסיף בכדי להגיע ליום שישי הבא עם מינימום בעיות.

<שמואל אבואב: אנחנו נתעסק עם הרשויות שלא רוצות להקים בתי ספר לחינוך מיוחד.

<שמואל אבואב: לכן בחלק מהמקומות, לא כפיתרון נכון, לא כפיתרון חברתי, אנחנו נבנה בכפרי הנוער, אנחנו נחזור לרשויות הללו ואנחנו נתבע - - -

יעקב מרגי: מכובדי המנכ"ל, אני מצטער שאני מפסיק אותך.

יעקב מרגי: השבוע, בכנס שקיים אבי קמינסקי במודיעין, ישב לידי יושב ראש המועצות האזוריות.

יעקב מרגי: הוא אמר שהוא פותח בית ספר לחינוך מיוחד, למרות שאין לו צורך במועצה.

יעקב מרגי: אני חושב שרשויות כאלה, שלוקחות את המשימה הזאת, את האתגר הזה, צריך לתעדף אותן.

יעקב מרגי: למרות ששוב, אני אומר לך, אני חסיד של התקצוב הדיפרנציאלי, במקרים כאלה - - -

<קריאה: צריך בתי ספר משלבים - - -

יעקב מרגי: רבותי, אני חושב שצריך לעשות הכל, גם וגם וגם.

יעקב מרגי: כשאני מדבר אז אני מדבר על הכל.

יעקב מרגי: אנחנו לא לומדים עכשיו תורה, חומש עם רש"י ופרשנות.

יעקב מרגי: אני מדבר על הכל, על כל הצרכים.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לתעדף, צריך לתמרץ ראשי רשויות כאלה.

<שמואל מירון: אני מצאתי צדיק ואני רוצה - - -

יעקב מרגי: לא, תודה, אל תעזור לי.

יעקב מרגי: אחר כך אני אתן לך את רשות הדיבור.

<שמואל מירון: אבל מצאתי צדיק.

יעקב מרגי: אני אתן לך רשות דיבור.

יעקב מרגי: בבקשה.

<שמואל אבואב: הדבר הבא, אנחנו נצטרך להתמודד עם הגישה החדשה איך מקדימים את כל ההרשמה.

<שמואל אבואב: איך מקדימים את כל הפרישה ואת השיבוץ הנכון.

יעקב מרגי: כדוגמא את השיבוץ החרדי.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך - - -

<שמואל אבואב: בדיוק ככה.

<שמואל אבואב: כפי שנקטו בהלכה חדשה בעניין של ההרשמה של החינוך החרדי והתגברו על חלק ניכר מהבעיות, אותו דבר צריך לעשות פה.

<שמואל אבואב: והדבר האחרון הוא הנושא של השילוב.

<שמואל אבואב: יש לנו אתגר חברתי ממדרגה ראשונה עכשיו, להעביר 16,000 ילדים מהמוסדות של החינוך המיוחד לשלב אותם בכיתות הרגילות.

<שמואל אבואב: זה לא שלוחצים על כפתור וזה לא החלטה אדמיניסטרטיבית.

<שמואל אבואב: זו החלטה שצריכה להיות מלווה ברגישות ובהרבה מאד משאבים שאנחנו צריכים להקצות לזה.

<שמואל אבואב: ככל שנצליח לשלב ילדים במרחב הרגיל, במרחב הציבורי, יהיה פה דבר הדדי, כי כל הכיתה כולה תרתם לעובדה שיש שם ילד בחינוך והילד של החינוך המיוחד יהיה בסביבה חזקה, בסביבה נורמטיבית.

<שמואל אבואב: לכן זה ברור לנו הרגישות הזאת.

<שמואל אבואב: מובן מה מצופה מאיתנו ואנחנו נעשה את כל מה שאנחנו רק יכולים.

<שמואל אבואב: לא נחסוך מעצמנו ולו דקה אחת של עבודה, עד וכאשר נוכל לפתור את הדברים במסגרת שניתנת לנו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

נפתלי בנט: אני רוצה לומר מילה בעניין הזה.

נפתלי בנט: כמו שאמרנו, אנחנו נגיע לכל ילד.

נפתלי בנט: באמת עובדים סביב השעון על הנושא של שיבוץ הילדים בחינוך המיוחד.

נפתלי בנט: אני גם רוצה לבשר, אנחנו אישרנו ארבעה בתי ספר מכילים בפעם הראשונה.

קארין אלהרר: שכחתי לברך אותך.

נפתלי בנט: לא היה דבר כזה.

נפתלי בנט: אולי היה קצת דבר כזה, אחד בגוש עציון, אבל בית ספר מכיל, אגב לא רעיון שלי.

נפתלי בנט: מי שבאה אלי והציעה לי זה עדי אלטשולר מכנפיים של קרמבו, אבל עשינו את המהלך.

נפתלי בנט: יקומו ארבעה בתי ספר ששליש מהתלמידים הם ילדים עם צרכים מיוחדים, שני שלישים ילדים רגילים.

נפתלי בנט: בשונה משילוב רגיל, זה לא בשוליים.

נפתלי בנט: מלכתחילה בית הספר יעוצב גם פיזית, גם פדגוגית, גם מבחינת התקנים והמורים לעניין הזה.

נפתלי בנט: אני חייב להגיד שזה אחד הדברים הכי מרגשים שאישרתי מאז שאני בתפקיד.

נפתלי בנט: אם זה יצליח – ואני חושב שזה יצליח – יש פה פוטנציאל לשינוי חברתי במדינת ישראל, הרבה מעבר רק למענה לילדים עצמם.

נפתלי בנט: משהו שיקרין לטובה על כל החברה הישראלית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יפה בן דוד.

יעקב מרגי: זו ההזדמנות גם לברך אותך שוב.

<יפה בן דוד: תודה רבה.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

יעקב מרגי: לא כולם מכירים.

<יפה בן דוד: יפה בן דוד - - -

יעקב מרגי: אנחנו רבנו, אז הכרנו.

<יפה בן דוד: יפה בן דוד, מזכ"לית הסתדרות המורים.

<יפה בן דוד: ראשית אני רוצה לפתוח בדברי ולהודות לך, אדוני יושב ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת מרגי, על שיתוף הפעולה שיש בין הסתדרות המורים לוועדה.

<יפה בן דוד: אני חושבת שכל בעיה שאנחנו מביאים בפניך, אתה מטפל בה ומוביל אותה בצורה נכונה וגם דורש פיתרון, שזה הכי חשוב.

<יפה בן דוד: לא להביא רק את הדברים לידיעה, אלא להגיע למציאת פיתרון.

<יפה בן דוד: זו הזדמנות גם לומר לשר החינוך, השר נפתלי בנט, אני חושבת ששיתופי הפעולה וגם השולחן העגול שעשינו בנושא של הפתרון של קיצור החופשות והרחבה של בית הספר של הקיץ של החופש הגדול, הפתרון הזה ועצם העובדה שגם לא תהיה פגיעה בציבור עובדי הוראה, זה רק בדרך – אני חוזרת ואומרת – של שיתוף פעולה, של הבנה, של הקשבה, שאתה מבין את השטח, מסתובב בשטח, לומד את השטח וגם מביא את הפתרונות ופתרונות ביחד, לא בכפייה, ולך התודה והברכה.

<יפה בן דוד: אני חושבת ושותפה לדעה שלך, שהמינוי של המנכ"ל שמואל אבואב, אני חושבת שהוא המינוי, אחד המינויים הטובים ביותר.

<יפה בן דוד: אנחנו מרגישים את זה כבר בשטח.

<יפה בן דוד: זה מנכ"ל שאלף יש לנו גם ישיבות באופן סדיר ואתה רואה אחד שפועל, מבין, שומע, מקשיב ופותר וזה מה שצריך.

<יפה בן דוד: לא רק להקשיב.

<יפה בן דוד: להקשיב – כמעט לכולם יש את יכולת ההקשבה, אבל היכולת לבוא ולמצוא את הפתרון ולהוביל את הפתרון, זה הדבר שלא נמצא בכל אחד ואחד.

<יפה בן דוד: אני חושבת שבמשרד כל כך מורכב, עם כל הבעיות שיש בו, חייב שיהיו שם אנשים מעשיים.

<יפה בן דוד: תראו, הביטחון של מדינת ישראל הוא החינוך וזה לא סיסמה.

<יפה בן דוד: ואם המדינה הזאת לא תפנים, לא יהיו מנהלים ולא יהיו מורים.

<יפה בן דוד: כבר היום אנחנו נמצאים במצב – ואנחנו גם דנו על זה – שיש אחריות רבה.

<יפה בן דוד: ואיך אתה אמרת, אני אשתמש דווקא במינוח שאתה השתמשת – "הרגנו את המנהלים" – זה המינוח.

<יפה בן דוד: ההוראה היא מקצוע.

<יפה בן דוד: היא מקצוע שוחק, היא מקצוע מתיש, היא מקצוע מאד מורכב ואין לך רק מעסיק אחד.

<יפה בן דוד: אין לך רק אחד, גוף אחד שאתה מתמודד איתו.

<יפה בן דוד: יש לך הורים, יש לך תלמידים, יש לך משרד החינוך ויש לך את השלטון המקומי והרשויות וכל ראש עיר כזה או אחר.

<יפה בן דוד: ולכן את עובדי ההוראה צריך לחבק.

<יפה בן דוד: לחבק את המנהלים.

<יפה בן דוד: ואני אנצל פה את הבמה שיש פה הרבה הורים.

<יפה בן דוד: אתם צריכים להבין, אנחנו בעד מעורבות.

<יפה בן דוד: אנחנו בעד שיתוף, אנחנו נגד התערבות.

<יפה בן דוד: הנושא של לתת אוטונומיה למנהלים הוא חשוב מאד, אבל אני שוב חוזרת ואומרת, חייבים לתת דגש ולשים באמת את מעמד המורה, מעמד עובדי ההוראה במרכז.

<יפה בן דוד: כי אם לא נשים את זה, אנחנו נגיע למקום לא טוב.

<יפה בן דוד: אנחנו לא רוצים להיות שם.

<יפה בן דוד: וחלק מהמעמד הוא שכר.

<יפה בן דוד: הסתדרות המורים, בתיקון של ההסכם האחרון, שגם כבוד השר היה שותף לו ובאמת נתן שם דחיפה מאד רצינית יחד עם שר האוצר, הסתדרות המורים מימנה, נתנה מהתקציב שלה שהיה מגיע, לשכר של המורה המתחיל.

<יפה בן דוד: אבל אנחנו עדיין לא נמצאים במקום טוב.

<יפה בן דוד: אנחנו חייבים לשפר את השכר של המורים, בוודאי גם של המנהלים.

<יפה בן דוד: להפחית מהעומסים שמוטלים על כתפיהם של המורים ושל המנהלים.

<יפה בן דוד: אדוני המנכ"ל, שמואל אבואב, אני רוצה לברך אותך על הפתרון.

<יפה בן דוד: אתה היחידי – אני חייבת לומר את זה.

<יפה בן דוד: תמיד הייתה אחריות כבדה מאד על המנהלים בנושא של הבטיחות.

<יפה בן דוד: הכניסו את הנושא של ניהול עצמי ומנהל אומרים למנהלים אתם אחראים.

<יפה בן דוד: אמנם המבנים הם של הרשויות, אבל אתם תהיו אחראים על הכל.

<יפה בן דוד: מנהלת צריכה להתמודד עם בעיות בטיחות מאד קשות, שאומרים לה תשתמשי, אם היא רק תשתמש בחלק מהתקציב, לא יהיה לה כבר תקציב.

<יפה בן דוד: אני לא רוצה לדבר על זה שמנהלת לא ישנה בלילות בגלל כל הנושא של הבטיחות.

<יפה בן דוד: הדבר הזה הדיר שינה ממנהלים והרבה מנהלים עזבו את מערכת החינוך, מנהלים מצוינים, כי לא היו מוכנים לקחת את האחריות הכבדה הזאת.

יוסי יונה: האישית, יפה.

יוסי יונה: האחריות האישית.

יוסי יונה: זה אישית פלילית.

<יפה בן דוד: כמובן, כן, אישית.

<יפה בן דוד: והיו מנהלים ש - - - גם.

<יפה בן דוד: ולכן ברגע שאנחנו באנו ושמנו את הדברים הללו על שולחנך, אתה לקחת את זה לטיפול.

<יפה בן דוד: אני ראיתי את החוזר שאתם עושים ואני חושבת שזו פעם ראשונה שביקשו להציג חוזר ומביאים את זה גם לידיעה ולראות אם יש להסתדרות המורים יש השגות או אם יש לה תיקונים כאלה ואחרים.

<יפה בן דוד: ואני רוצה באמת לברך על כך.

<יפה בן דוד: אני ראיתי גם את החוזר שאומר לתת והוא חוזר מצוין, כי הוא פשוט מפריד את האחריות שמוטלת בנושא של הבטיחות על הרשויות ומה המנהל צריך להיות.

<יפה בן דוד: לך באמת תודה.

<יפה בן דוד: אני רוצה לגעת בנקודה מאד חשובה.

<יפה בן דוד: תראו, הדרישה – ואני חושבת שזו לא דרישה, זה דבר שצריך להיות מובן לכולנו – לשלם שכר במלואו במועדו.

<יפה בן דוד: אנחנו לפני פתיחת שנת הלימודים.

<יפה בן דוד: אני מאד מקווה ואני מתפללת ואני גם אמרתי את זה למנכ"ל.

<יפה בן דוד: אני יודעת שהורדת הנחיות ברורות יחד עם השר למחוזות, שלא יהיו תקלות בשכר.

<יפה בן דוד: קשה לי למחול על הלנת שכר.

<יפה בן דוד: אני בטח לא אגיד פה מה אני הולכת לעשות אם והיה, אבל אני שוב חוזרת ואומרת – זה זכות של המורים לקבל את השכר במלואו ובמועדו.

<יפה בן דוד: הדבר השני, יש עדיין בעיה שהיא עדיין לא פתורה ואנחנו הולכים לדון בה בישיבה הקרובה.

<יפה בן דוד: לא יעלה על הדעת שעובד הוראה, מורה יצטרך לשלם מכיסו כדי להגיע למקום העבודה, כדי להגיע לבית הספר.

<יפה בן דוד: אנחנו לא ניתן יד לזה.

<יפה בן דוד: אנחנו מאד מבקשים לפתור את הבעיה של הקבוצה, שפשוט אנחנו החרגנו קבוצה מסוימת ואמרנו לכם תטפלו, ולא אני לצערי אאלץ להגיד לאותם עובדי הוראה להגיע באוטובוסים.

<יפה בן דוד: אני לא רוצה להגיע ולהיות במקום הזה.

<יפה בן דוד: אנחנו רוצים לפתוח את שנת הלימודים בצורה הטובה ביותר ושתהיה לנו באמת שנה טובה ושנה מבורכת.

<יפה בן דוד: אני רוצה להעיר משהו לכיוון של החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יפה בן דוד: תראו, אני סיירתי בהמון בתי ספר ואני הלכתי גם לסייר בבתי ספר של החינוך המיוחד, חלק של הבינוני, חלק של הקשים.

<יפה בן דוד: אני מלאת הערכה לאותו ציבור עובדי הוראה, שעובד במקומות האלה, על ההשקעה, על המסירות.

<יפה בן דוד: אני לא חושבת שכל אחד יכול לעבוד במקומות האלה.

<יפה בן דוד: עם מה הם מתמודדים.

<יפה בן דוד: אני חושבת שגם צריך לתת להם תגמול נוסף ומעבר לעובד הוראה רגיל.

<יפה בן דוד: אני גם מבקשת, אני יודעת שזו פינה מאד חשובה לך, גם כבוד השר.

<יפה בן דוד: עובדה שאתה כן פתרת את התשלומים שבכלל לא היו אפילו בדיו בנושא של המורים הנודדים, שהמורים הנודדים החל מדצמבר יקבלו רטרואקטיבית וככה לא יצטרכו גם לממן מכיסם להגיע למקום עבודתם.

<יפה בן דוד: אבל שוב, אני יושבת, אני נפגשת גם לעתים עם הורים.

<יפה בן דוד: המצוקות של המסגרות של החינוך המיוחד הן קשות.

<יפה בן דוד: באמת, אנחנו נמצאים עוד מעט חודש אלול, חודש הסליחות, חודש הרחמים.

<יפה בן דוד: צריך לפתוח את הלב, להבין עם מה ההורים האלה מתמודדים.

<יפה בן דוד: אם אנחנו רואים עם מה המורים מתמודדים, אז קל וחומר מה עם ההורים האלה ובאמת לעשות כל שביכולתך.

<יפה בן דוד: תראה, אני רוצה לומר לך, רק אתה, אדוני שר החינוך נפתלי בנט ומנכ"ל משרד החינוך, מר שמואל אבואב, שנמצאים פה, רק אתם יכולים להביא את הפתרון לילדים ולמשפחות האלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו פותחים את הדיון לסירוגין כמנהגנו – חבר כנסת ואורח.

יעקב מרגי: נתחיל עם ראשון הנוכחים, אבל תשכחו מהפריבילגיה הזו של דיונים ארוכים.

יעקב מרגי: כל חבר כנסת יאמר את המסר שלו בין דקה וחצי לשתיים.

יעקב מרגי: רבותי, להזכירכם, זו פתיחת שנת לימודים.

יעקב מרגי: זו ישיבה מיוחדת לפתיחת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: לא נפתור את כל הבעיות היום.

יעקב מרגי: בסוף לא יהיה לי מה לעשות כל מושב החורף.

יעקב מרגי: בבקשה, מוטי יוגב, בקצרה.

קארין אלהרר: יש לי הרגשה שאתה תסתדר, מרגי.

יעקב מרגי: מה, את חושדת בי שאני אמציא בעיות?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

מרדכי יוגב: אני אשתדל לתת דוגמא לחבריי בקיצור הדברים.

מרדכי יוגב: אז ברשות יושב הראש, השר והמנכ"ל, באמת בהערכה גדולה ומהמעט.

מרדכי יוגב: המערכת הגדולה בישראל זה חינוך בראש ולכל מי שיושבים פה אין חילוקי דעות בעניין הזה.

מרדכי יוגב: באמת בישר כוח גדול, אני גם חושב שיש המון המון דברים שמתקדמים ואני חושב שיש עוד דבר שהוא מתקדם וזה שיתופי הפעולה.

מרדכי יוגב: גם בוועדה אנחנו רואים את זה, בהובלה של יושב הראש, כפי שהוא אמר גם לגבי ועדת המשנה שהניע חברי, חבר הכנסת עודד פורר שלא פה, כל הכוונה הייתה רק שיתופי פעולה ודאי גם עם המשרד, אבל למשרד יש דברים אחרים, אז לא הייתה כוונה לפגוע באף אחד ולהגיע בסוף לאיזה קונסנסוס שישרת, שיהיה - - - לכולם.

מרדכי יוגב: אז תודה על כל מה שנעשה ושהסוגיות מטופלות באכפתיות.

מרדכי יוגב: כפי שהציעו גם פה, גם אני רשמתי לפני כמה סוגיות, שאחת מהן באמת היא תשלומי ההורים והגיל הרך, במובן הרחב לא של 3-4, אלא של אחריות המדינה מאפס עד בגרות.

מרדכי יוגב: ומעמד המורה לשכר בסיסי שהוצף פה על ידי הארגונים.

מרדכי יוגב: וילדים שזקוקים לחינוך מיוחד.

מרדכי יוגב: אני חושב שגם, כפי מה שראינו בשטח, תוספת תקציבית לנושא השיפוצים/בטיחות, אלא אתגרים.

מרדכי יוגב: אנחנו כוועדה ממש לא ועדה לעומתית.

מרדכי יוגב: הפוך מכך - ברוח יושב הראש – אלא ועדה שבאה לחפש יחד עם כל הגורמים פה איך לעשות את זה יותר טוב ולהגיע בסוף גם לפתרון הפרטני, מהמקרו לפרטני, שכל ילדי ישראל יפתחו את שנת הלימודים בהצלחה.

מרדכי יוגב: תודה לכם.

מרדכי יוגב: שנה טובה.

מרדכי יוגב: חודש טוב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פז כהן.

יעקב מרגי: תציגו את עצמם.

<פז כהן: קודם כל תודה.

<פז כהן: פז כהן, יושב ראש פורום ועדי ההורים היישוביים.

<פז כהן: זה הגוף היציג של ההורים בישראל.

<פז כהן: כל ההורים בוחרים בכיתה – אני ככה עושה סדר – בוחרים בית ספר, בית ספר בוחר בעיר והעיר בוחרת את ועד ההורים היישובי.

<פז כהן: המון תודה על הברכות לפתיחת שנה.

<פז כהן: הזכרתם כולם את נושא שיתופי הפעולה, באמת הוועדה קודם כל, משרד החינוך כמובן בעבודה משותפת, את המש"מ, אבי קמינסקי וההתאחדות.

<פז כהן: ארגוני המורים, שאתם השותפים שלנו ואנחנו אומרים את זה בכל ישיבה ואנחנו נשמח גם לממש את זה עוד יותר חזק, את שיתוף הפעולה בין ההורים למורים; וכמובן התלמידים שנמצאים פה לצידי.

<פז כהן: השר סקר את ההישגים הרבים של המערכת השנה.

<פז כהן: אני חייב להגיד שהשנה הזאת ואני חושב שגם השר, נשמח גם להודעתך בנושא הזה, אבל באמת עבדנו כמעט על הכל ביחד – סייעות, צפיפות, התאמות לתלמידים מיוחדים.

<פז כהן: ידענו לעמוד משני צדי המתרס גם בבית המשפט וגם לבוא פה בוועדה ולהשמיע את קולנו ולהתמודד עם אי הסכמות.

<פז כהן: אני אגיד שגם בנושא החינוך המיוחד, שהוא נושא שקרוב מאד לליבנו, יושב פה שלמה קרב, שמרכז את זה בפורום.

<פז כהן: עד אתמול כל הלילה הוא ישב עם אריאל ועם עוד גורמים למשך הרבה ימים ומשבצים כל הזמן ילדים.

<פז כהן: אני לא בא להגיד שמה שנעשה עד עכשיו מספק, אבל אני כן בא להגיד שיש ערוץ ישיר של עבודה מול הגורמים, של הגוף הייצוג של ההורים וחשוב שגם ההורים יידעו וישתמשו בגוף הזה.

<פז כהן: השנה הייתה גם בזכותך, כבוד השר, הכרה בגוף הייצוגי, על אף שהיו בינינו הרבה מאד אי הסכמות וזה יצר בעצם שיתופי פעולה מאד חזקים.

<פז כהן: אני מאד מקווה שכולנו נשכיל השנה לממש את שיתופי הפעולה גם ברמה היישובית, להוציא את הפוליטיקה החוצה מהיישובים, שוועדי ההורים באמת יוכלו לעסוק ברמה היישובית; וגם ברמה הלאומית, כמובן להמשיך ולהתמודד יחד גם באי הסכמות ולדעת גם לקבל ביקורת כשאנחנו נמצאים שם.

<פז כהן: מבחינתנו כיעדים, הגדרנו שניים גדולים מאד, אתה הזכרת אותם, וההתחייבות שלך בנושא הזה חשובה לנו מאד.

<פז כהן: נושא של תשלומי הורים ונושא של חופשות.

<פז כהן: אנחנו נמצאים בשיח, אבל חשוב לנו שזה לא יסתיים בשיח, שזה יסתיים בעשייה.

<פז כהן: יש לי שתי הארות לדיון (ב-א').

יעקב מרגי: ולסיכום.

<פז כהן: שתי הערות קטנות.

<פז כהן: האחת, ועדת החינוך עושה עבודה נפלאה.

<פז כהן: הרבה פעמים התחושה היא שבאים לפה למסקנות של הוועדה, הן מגיעות למעלה אבל אין הפנמה של המסקנות האלה.

<פז כהן: החופשות זה דוגמא טובה.

<פז כהן: לא הצלחנו ליישם את הנושא של הדינאמיקה בימי החופשה של המורים ועוד דברים שהיו פה בוועדה.

<פז כהן: נעשית פה באמת מלאכת מחשבת חשובה גם בתשלומי ההורים.

<פז כהן: הרגשנו שנעשתה עבודה ובסוף היא הגיעה לאיזו שהיא תקרת זכוכית שלא הצלחנו לפרוץ אותה.

<פז כהן: הזכרת בהתחלה את לימודי היהדות.

יעקב מרגי: זה לא במגירה, זה על השולחן.

<פז כהן: אז חשוב לנו שזה יהיה עד הסוף ואנחנו נלך עם זה ביחד עד הסוף, כי הנושאים האלה ממש מבחינתנו - - -

יעקב מרגי: תודה.

<פז כהן: רגע, שני דברים.

<פז כהן: אמרתם לימודי יהדות.

<פז כהן: מאד חשוב לימודי יהדות, מאד חשוב גם לימודי דמוקרטיה.

<פז כהן: מאד חשוב לימודי אנגלית.

<פז כהן: גם הוועדה פה ביקשה ומאד חשוב לימודי ערבית, כבוד השר.

<פז כהן: הבטחתם תכנית ואנחנו רוצים לראות שגם הדבר הזה מיושם.

<פז כהן: יש פה חברה ישראלית חיה ובועטת.

<פז כהן: אנחנו מקימים ועד הורים גם במגזר החרדי, גם במגזר הערבי, בונים את הדבר הזה.

<פז כהן: הנושא הזה של הדמוקרטיה ושל הייצוג של ההורים בתוך המערכת, בכלל הרמה הלאומית והרמה הפרטנית, מאד חשוב לנו.

<פז כהן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסי יונה.

יוסי יונה: אדוני יושב הראש, קודם כל מזל טוב, הבנתי שנולד לך נכד.

יעקב מרגי: למה אתה מגלה פה?

יוסי יונה: נולד לו נכד, מזל טוב.

מירב בן ארי: איחלו לו מזל טוב בהתחלה.

יעקב מרגי: נכד ראשון.

יוסי יונה: נכד ראשון, אז אכן.

מירב בן ארי: כבר אמרנו לו.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יוסי יונה: אדוני השר, נתחיל בדברי שבח.

יוסי יונה: אכן תקציבי החינוך עלו בשנים האחרונות, אבל עדיין, אם אנחנו מסתכלים על תקציבי החינוך בישראל פר ילד, אתה יודע אדוני השר שאנחנו עדיין משתרכים הרבה אחרי מדינות ה-OECD.

יוסי יונה: וכפי שגם אדוני יושב הראש, אמרת בתחילת הדברים, אחת מהתופעות החמורות שאנחנו מזהים זה בעצם העלייה בהוצאה האזרחית לחינוך.

יוסי יונה: זאת אומרת של הורים, רשויות ועוד גורמים כאלה ואחרים.

יוסי יונה: אני חייב לומר, אדוני השר, אכן אתה הצגת תמונה שהיא חיובית.

יוסי יונה: אתם עושים דברים ויש לומר דברי שבח עליהם, אבל אנחנו צריכים גם לראות נכוחה ולהגיד את הדבר הקשה – קיימת עננה, עננה כבדה שמעיבה על מערכת החינוך.

יוסי יונה: צל כבד.

יוסי יונה: אנחנו רואים את זה בנתונים שמתפרסמים באשר להישגי התלמידים.

יוסי יונה: קיימת הלימה מדאיגה, מטרידה ביותר, בין היכולת הכלכלית של ההורים לבין ההישגים הלימודיים שלהם.

יוסי יונה: יש כאלה שאמרו ואני מסכים איתם, אדוני השר, שאנחנו למעשה פועלים פה במערכת חינוך שהיא מפוצלת לבני עניים ולבני אמידים.

יוסי יונה: דבר שכזה הוא אחד מהמקורות לתסיסה חברתית, לפלגנות ולאיום על ביטחונה של החברה הישראלית.

יוסי יונה: גם יושבת ראש הסתדרות המורים, יפה, אמרה זאת.

יוסי יונה: אמרת חינוך זה ביטחון.

יוסי יונה: ולכן אדוני השר יש פה סיכון מאד מאד גדול, שאת זה צריך להביא לתשומת ליבך.

יוסי יונה: אנחנו גם רואים אדוני השר, שקיימת גם הלימה בין בתי הספר שמציגים הישגים מאד גבוהים וגם מערכות מיונים, שהייתי אומר אפילו שהן דווקניות.

יוסי יונה: אני יודע שאתה הצהרת ועשית בתחום הזה, אבל לא די ואני גם רוצה להסב את תשומת ליבך, אדוני השר, שזה קורה המון גם במערכת החינוך הדתי לאומי.

יוסי יונה: אתה יודע, אתה צריך להסתכל גם בחצר האחורית שלך ולתת את דעתך על כך, שגם שם יש מיונים מאד אינטנסיביים, הייתי אומר.

יוסי יונה: דבר נוסף אדוני השר, זה בעניין של עובדי ההוראה.

יוסי יונה: באמת לטעמי זה אות קין על מצחה של החברה הישראלית, שבמערכת החינוך מועסקים אנשים שלא בהעסקה ישירה.

יוסי יונה: אני בכל אופן הנחתי לפתחה של הכנסת הצעת חוק שאמורה למגר את התופעה הזו אחת ולתמיד ואני מבקש שוב.

יוסי יונה: בעבר התנגדתם ואני לא יודע מדוע, להסיר את הקללה הזו מעל מערכת החינוך.

יוסי יונה: אני כתבתי לך גם מכתב, אדוני, רק אתמול בעניין של מורי תכנית שלבים, שפועלת במסגרת קדימה מדע, ששם 5,000 חולים לא יתחילו את שנת הלימודים משום שקדימה מדע מסרבת לנהל איתם משא ומתן קיבוצי על הזכויות שלהן.

יוסי יונה: זה תלמידים חולים.

יוסי יונה: 5,000 תלמידים חולים אולי לא יפתחו את שנת הלימודים בגלל, שוב, התופעה המבישה הזו של מורי קבלן - - -

יעקב מרגי: בהמשך תהיה התייחסות לזה.

יוסי יונה: כן, במערכת החינוך.

יוסי יונה: עוד שני דברים שלטעמי חשובים.

יוסי יונה: יש המון דברים חשובים, אבל מפאת קוצר הזמן אדוני, אנחנו נמנעים מלפתוח את היריעה כולה.

יעקב מרגי: קראת את מחשבתי מיד.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: דיברת על צפיפות כיתות ועל פי הנתונים שאנחנו מקבלים, אנחנו רואים שבעיית הצפיפות קיימת בעיקר במרכזי הערים, בערים הגדולות.

יוסי יונה: בהתיישבות הכפרית, גם בהתנחלויות, שם באמת כמעט ולא קיימת בעיה, אבל הבעיה עדיין קיימת במידה מאד מאד גדולה במרכזי הערים ואני חושב שהמון פעמים שמדברים על ממוצע, זה מסווה איזו שהיא תמונה די עגומה במרכזי הערים, ועל כך אני רוצה לשמוע ממך מה הן התכניות האופרטיביות בשנים הקרובות.

יוסי יונה: אני יודע שזה לא תלוי רק בך, אלא זה תלוי גם בשר האוצר.

יוסי יונה: דבר אחרון באשר למעמדם של המורים.

יוסי יונה: אתמול צפיתי בתכנית של גל גבאי, בערוץ כאן וראינו את התופעה המאד כואבת, שמספר מאד גדול של מורים נוטשים את תחום ההוראה בגלל השחיקה, בגלל האחריות הגדולה המוטלת על הכתפיים שלהם ותנאי העבודה, כולל בוודאי גם שכר.

יוסי יונה: אני הייתי מבקש ממך אדוני השר וגם ממנכ"ל משרד החינוך, לומר לנו כיצד אתם מתכוונים להתמודד עם התופעה הזאת, כדי באמת ליצור אקלים טוב יותר הן מבחינה חומרית, הן מבחינה רגשית, עבור המורים, שהם, כפי שאנחנו תמיד באים ואומרים – מה זה המורים – המורים הם בעצם המתווך שבסופו של דבר מאפשר לילדי העתיד להשתלב בחברה באופן מיטבי הן מבחינתם כאזרחים עתידיים והן גם מבחינה זאת של שילובים המיטבי בשוק העבודה.

יוסי יונה: אז אנא התייחסותכם, תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כל חברי הכנסת רשומים.

יעקב מרגי: בוועדת החינוך חברי כנסת לא מבקשים רשות דיבור, הם נרשמים אוטומטית.

יעקב מרגי: יש כמה ועדות שצריכות ללמוד את זה.

יעקב מרגי: דרור אלוני, מרכז השלטון המקומי, בבקשה.

<דרור אלוני: שלום, ברשותכם בשם השלטון המקומי, אני רוצה להודות ולברך - - -

יעקב מרגי: אתה ידוע כקצרן.

יעקב מרגי: נכון ששלחת לי מייל.

יעקב מרגי: זה נייר עבודה לדיון הבא, אז תעמוד על - - -

<דרור אלוני: אז זה מה שאני תיכף רוצה להגיד, אבל לפני זה אני רוצה לברך ולהודות לצמרת המשרד על ההשקעה ועל העבודה.

<דרור אלוני: השבוע הזה אני נחשפתי למצגות היפות ולנתונים המרשימים ואני רוצה להודות.

<דרור אלוני: אבל אי אפשר להתעלם ונחמץ הלב, לנוכח אותן מספר משפחות שלא נמצא מענה לצרכים שלהן, ואני חושב שכולנו צריכים להזדהות ולמצוא פתרון ואני סומך על מנכ"ל משרד החינוך שימצא מענה הולם לכולם.

<דרור אלוני: מכל המצגות, לצערי הרב, נפקד שיתוף הפעולה של השלטון המקומי עם השלטון המקומי.

יעקב מרגי: אני לפחות הזכרתי.

<דרור אלוני: אני רוצה לומר שהשותף האמיתי, הגדול ביותר, הוא השלטון המקומי.

<דרור אלוני: ההישגים שנעשו באותם בתי ספר שהגיעו להישגים גדולים, הם בזכות מעשה נוסף של ראשי רשויות ושל הורים מעורבים וצריך לומר את זה בצורה ברורה.

<דרור אלוני: זאת אומרת חלק מאי השוויון נובע מיתר תשומת לב של מנהיגות מקומית ושל הורים מעורבים.

<דרור אלוני: ולא הכל של משרד החינוך ואני חושב שבעניין הזה חייב להתעצם שיתוף הפעולה והשיח המשותף, שלצערי הרב בשנים האחרונות לא מתקיים הלכה למעשה.

קארין אלהרר: אתם מוודאים שבתי ספר מונגשים - - -

יעקב מרגי: תודה קארין.

יעקב מרגי: תודה.

קארין אלהרר: מתי עשיתם את זה?

<דרור אלוני: אני לא שומע.

קארין אלהרר: מתי וידאתם שהתקציב שהועבר אליכם ממשרד החינוך, מתי וידאתם שהרשות בנתה?

<דרור אלוני: זה לא נעשה.

קארין אלהרר: למה.

<דרור אלוני: לא נעשה.

קארין אלהרר: למה?

<דרור אלוני: ועדת החינוך לא מעורבת בהחלטות האלה.

יעקב מרגי: זה מרכז שלטון מקומי, רגע, קארין, סליחה.

קארין אלהרר: הועבר תקציב.

שולי מועלם-רפאלי: הועבר תקציב - - - מרכזי אל שלטון המקומי.

יעקב מרגי: שולי, תודה.

שולי מועלם-רפאלי: האם ועדת החינוך של השלטון המקומי עוקבת אחרי ה - - -

<דרור אלוני: התשובה - - -

יעקב מרגי: דרור, דרור - - -

<רויטל לן כהן: כל נושא החינוך המיוחד לא נידון שם.

יעקב מרגי: רגע, רויטל, אני אגנוז את הבקשות ל - - -

<דרור אלוני: אדוני יושב הראש - - -

יעקב מרגי: רגע, לא, אני חייב להעיר הערה.

יעקב מרגי: סליחה - - -

שולי מועלם-רפאלי: החסם הגדול ביותר ל - - -

יעקב מרגי: שולי, תודה.

שולי מועלם-רפאלי: הוא הרשויות המקומיות החזקות.

שולי מועלם-רפאלי: פתאום שכחנו ל - - -

יעקב מרגי: שולי, תודה.

יעקב מרגי: רגע, דרור.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך לגבי יו"ר השלטון המקומי, בכל אופן בשנתיים האחרונות, הוא מוביל קו של שיתוף פעולה הדוק גם עם השר, גם עם הוועדה וכנראה שצריך קורלציה גם בתוך הוועדות.

קארין אלהרר: די, נו, מרגי, באמת.

יעקב מרגי: תראי, אי אפשר לפתור הכל במכה אחת.

קארין אלהרר: מה זה במכה אחת?

יעקב מרגי: רגע, אבל תחכי לסוף מה שאני בא לומר.

קארין אלהרר: לא, חמש שנים הילדה הזאת מחכה להנגשה בבית שמש, רבאק.

יעקב מרגי: רגע, רגע, זה מה שאני בא לומר.

<דרור אלוני: אני רוצה להגיד משפט - - -

יעקב מרגי: רגע, אני אתן לך.

קארין אלהרר: וזה לא הדבר היחיד.

יעקב מרגי: סליחה, לכן - - -

קארין אלהרר: זה המקרה הכי קיצוני - - -

יעקב מרגי: רגע, תנו לי.

יעקב מרגי: רבותי, את עיקר הדברים לא אמרתי.

יעקב מרגי: שיתוף הפעולה הזה הניב פירות משמעותיים ואני חושב והייתה לי שיחה השבוע בפרוזדור של הועידה.

יעקב מרגי: אמרתי למר חיים ביבס והוא הקשיב בקשב רב.

יעקב מרגי: אמרתי לו תשמע, הניסיון של שיתופי הפעולה הזה צריך להיות גם בקטע הזה של הפיתוח, של ההנגשה.

יעקב מרגי: אתה מתפרץ לדלת פתוחה וטוב שאתה מעיר, אבל זה צריך להיות גם פנימה אליך.

יעקב מרגי: לא לחינם גררת תגובות.

<דרור אלוני: אדוני, אני גם ניהלתי בית ספר - - -

יעקב מרגי: בסדר, דרור, אוקיי.

<דרור אלוני: והייתי צריך לנייד תלמידים מכיתות לכיתות כדי לפתור את הבעיה הזאת.

יעקב מרגי: דרור תסכם כי אחר כך המנכ"ל יתייחס.

<דרור אלוני: אדוני יושב הראש, מאחר שאני פניתי אליך וגם כתבתי את המנכ"ל לפנייה, אני מבקש שהנושאים האלה - - -

יעקב מרגי: יהיו מסמך לדיונים.

<דרור אלוני: אוקיי.

<דרור אלוני: אני רוצה להתייחס לנושא של השר.

<דרור אלוני: השר העלה השבוע בדיון הצלחה בזינוק בחמש יחידות מתמטיקה והביא כדוגמה קבוצה קטנה של תלמידות, שלמדו בלימוד מקוון והגיעו ל-5 יחידות מתמטיקה ואני מברך על כך.

<דרור אלוני: הנושא של הטעמת הטכנולוגיה בחינוך לא פתור.

<דרור אלוני: מאז מחר 98 של פרופסור חיים הררי, לא התקיים דיון עומק אחד משמעותי, עם כל השותפים בעניין הזה.

<דרור אלוני: זה עולה המון כסף.

<דרור אלוני: זה סיפור מורכב.

<דרור אלוני: הוא יכול להקפיץ את המערכת קדימה, גם אנשים בעלי לקויות ומוגבלויות.

<דרור אלוני: זה יכול להביא את ההוראה ואת הלמידה לכל מקום בעולם.

יעקב מרגי: דרור, תודה.

יעקב מרגי: הרי אמרנו שאנחנו רוצים לעבוד על הנייר.

<דרור אלוני: ברשותך, עוד דבר אחד.

יעקב מרגי: בבקשה.

<דרור אלוני: הנושא של הניהול העצמי.

<דרור אלוני: המטלות שמוטלות היום על מנהלות ומנהלי בתי הספר, הולכים וגוברים.

<דרור אלוני: הנושא של הגבייה, העיסוק בביטחון, בבינוי וכן הלאה, הולך וגדל.

<דרור אלוני: אני מבקש שהוועדה הזאת תמצא לנכון לדון מחדש בהגדרת תפקידיו של מנהל בית הספר, מעמדו והתגמול שמגיע- - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב שהשר התייחס בנגיעה וכן גם מזכ"לית הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: הוועדה קיימה דיונים בנושא הזה.

יעקב מרגי: הנושא הזה עדיין פתוח, כל סוגית רפורמת הניהול העצמי.

יעקב מרגי: אני מקווה שהמשרד יתכוונן בשנת הלימודים הקרובה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אחמד טיבי.

יעקב מרגי: הם אמרו את רוב הדברים שרצית לומר, אז בסדר.

יעקב מרגי: מה אתה חושב, רק אתה יודע להיות שנון?

אחמד טיבי: הסתכמו טענותיי.

אחמד טיבי: אדוני יושב הראש, אדוני השר, אדוני המנכ"ל, רבותי חברי הכנסת.

אחמד טיבי: א' אני קיבלתי לפחות 5-6 שאלות מי זה האיש שיושב כאן.

יעקב מרגי: אני אברך אותו.

יעקב מרגי: למה אתה תמיד יודע לגנוב - - -

אחמד טיבי: הייתה לך שעה לברך אותו ולא ברכת אותו.

יעקב מרגי: רצית.

קארין אלהרר: שעתיים.

קארין אלהרר: שעתיים הוא כבר יושב כאן.

אחמד טיבי: שעתיים הוא יושב פה ואתה לא מברך אותו.

אחמד טיבי: אם הוא היה מש"ס היית קופץ ומברך אותו.

אחמד טיבי: מדובר בחברנו, חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

אחמד טיבי: הוא חבר כנסת חדש.

אחמד טיבי: הוא נכנס במקום עבדאללה אבו מערוף.

אחמד טיבי: אנחנו מוקירים את חברנו עבדאללה אבו מערוף ומברכים את חברנו סעיד אלחרומי, בהצלחה.

אחמד טיבי: רבותי, אדוני השר, אלף עצם המינוי של שמואל זה כבר אמירה חיובית גם כלפינו, אבל כלפי המערכת כולה.

אחמד טיבי: אנחנו מכירים אותו מקודם וזה צעד חיובי.

אחמד טיבי: רשמתי בפייסבוק סטאטוס שאני הולך להשתתף בישיבה איתך על פתיחת שנת הלימודים ותציעו לנו הצעות מה הבעיות.

אחמד טיבי: ידעתי מה הבעיה הראשונה שתוצף ואנשים יכתבו – פרוטקציות ומינויים במערכת החינוך.

אחמד טיבי: מורים, מנהלים וכדומה.

אחמד טיבי: זה בעיה שמלווה את המערכת שלחינוך הערבי דעה מוקצה ואתם חייבים לנתץ את הדעה על ידי מעשים.

אחמד טיבי: בנוסף יש 12,000 מורים ומורות לא מועסקים, ערבים, שהם לא מועסקים.

אחמד טיבי: יש מחסור באלפי כיתות לימוד.

אחמד טיבי: דנו משך שנים, כל הקדנציות, באפשרות של פתרון.

אחמד טיבי: יש כאלה שהציעו הסבה.

אחמד טיבי: אנחנו גם דרשנו שמורים ערבים ילמדו בבתי ספר יהודים.

אחמד טיבי: לא ילמדו ערבית אלא ילמדו מתמטיקה, אנגלית, ביולוגיה.

אחמד טיבי: זה אפשרי.

אחמד טיבי: יש מקרים, עשרות מקרים ורובם המוחץ, אדוני השר, רבותי, הם סיפורי הצלחה.

אחמד טיבי: הם סיפורי הצלחה, גם מהבחינה הפדגוגית אבל גם מהבחינה של יחסי יהודים ערבים וניתוץ סטריאוטיפים.

אחמד טיבי: זה מודל שאפשר ללכת עליו.

אחמד טיבי: הנושא השני שחבר הכנסת ג'בארין ואני פנינו אליך, אני טיפלתי בזה שנים רבות – תעודות בגרות בערבית ולא בעברית.

אחמד טיבי: אתה שלחת אלי - - -

יעקב מרגי: היה סיכום.

אחמד טיבי: תפסיק לקפוץ.

אחמד טיבי: אתה שלחת אלי תשובה והיה סיכום שכנראה השנה הבאה זה יהיה.

אחמד טיבי: אני מקווה, כי זו תשובה שקיבלנו אותה גם בעבר, אם לומר לך את האמת.

אחמד טיבי: אני מקווה שזה יתממש.

יעקב מרגי: הייתה התחייבות לוועדה בדיון שהתקיים בנושא.

אחמד טיבי: נכון, נכון.

אחמד טיבי: אדוני, יש נושא שהוא נושא האלימות והנשירה במערכת החינוך הערבית.

אחמד טיבי: לפחות בשנתיים שלוש האחרונות, האלימות גאתה.

אחמד טיבי: כך גם יש בעיה של נשירה.

אחמד טיבי: זה מחייב השקעת מאמץ יתר כדי לטפל בנגע הזה, שהוא תולדה ותמונת ראי של אלימות בכלל החברה הערבית, שאנחנו כולנו מחויבים לטפל בה, גם המשטרה וגם החברה הערבית עצמה ואנחנו עושים, לא תמיד בהצלחה.

יעקב מרגי: יש לך עוד דקה.

אחמד טיבי: יש בעיה ובטוח שחברי יטפלו בה, היערכות המערכת ל-5,200 ילדים בגילאי 3-4 בכפרים או בכפרים הלא מוכרים בנגב.

אחמד טיבי: צריך למצוא פתרון ואין.

אחמד טיבי: אדוני, דיברתם על הדתה, אז תרשו לי גם להתערב, כי הזכרת את טשרניחובסקי - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא סוכם שאתם לא מתערבים בדברים שנוגעים ליהדות?

אחמד טיבי: לא, כי הזכרת את טשרניחובסקי ואמרת שזכות התלמיד היהודי ללמוד על טשרניחובסקי.

אחמד טיבי: אז אם יש תלמידים יהודים שלא יודעים על טשרניחובסקי, הם מוזמנים לפנות לתלמידים ערבים, שנאלצים ללמוד על טשרניחובסקי ולא לומדים על מחמוד דרוויש.

אחמד טיבי: כך שאנחנו לומדים על חיים נחמן ביאליק, טשרניחובסקי, ביער בחדרה, אל הציפור, צפרירים, הכל, אבל משוררים שלנו – סמיח אל קאסם, מחמוד דרוויש, תאופיק זיאד, איברהים טוקאן, לא כל כך.

אחמד טיבי: אז גם שם ללא הדתה, צריך שלא תהיה הדרה, לפחות לא של התרבות.

אחמד טיבי: עוד הערה שקיבלתי מאנשים, אדוני השר, מהדורות של ספרים.

אחמד טיבי: באנגלית, ערבית, מתמטיקה, מדפיסים וכל שנה שנתיים מהדורה חדשה ואז משפחות מעוטות יכולות לא - - -

יעקב מרגי: זה בניגוד לחוק שאני חוקקתי.

יעקב מרגי: אם זה קורה, אני מבקש לבדוק.

אחמד טיבי: בדיוק, אז זו בעיה.

אחמד טיבי: נקודה אחרונה.

אחמד טיבי: לפי התקנות, מאז 1996, אדוני השר, יש חובה להקים מועצה מייעצת לחינוך הערבי.

אחמד טיבי: מתי תוקם מועצה מייעצת לחינוך הערבי, כי יש לנו זכות ואנחנו דורשים את הזכות הזאת, שתהיה לנו השפעה של האקדמאים או אנשי המקצוע שלנו על מנגנון החינוך והתרבות, המנגנון החינוכי של התלמידים שלנו בבתי הספר שלנו וזו דרישה ואני מבקש שהמועצה הזאת תוקם.

יעקב מרגי: תודה.

אחמד טיבי: כמו בחינוך החרדי למשל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יושב ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית, שזו גם ההזדמנות לברך אותו על תחילת הקדנציה שלו.

יעקב מרגי: תציג את עצמך ובקצרה.

<יובל חלביה: תודה רבה.

<יובל חלביה: יובל חלביה, בן 17, יושב ראש מועצת הלמידים והנוער הארצית.

יעקב מרגי: מאיפה בארץ?

<יובל חלביה: טירת הכרמל.

<יובל חלביה: קודם כל אני רוצה לברך את כל השותפים, המחנכים, ההורים, עובדי החינוך הבלתי הפורמאלי והתלמידים, בברכת שנת לימודים מוצלחת, מלאה בעשייה, בערכים ואידיאלים להגשמה.

<יובל חלביה: מערך מועצות התלמידים והנוער בחרו השנה, שנת ה-70 למדינת ישראל, להתמקד בנושא ישראליות משותפת, לחיבור בין כל חלקי החברה הישראלית.

<יובל חלביה: בהזדמנות זאת אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה, לשר החינוך ולמנכ"ל המשרד על חיזוקן של תנועות וארגוני הנוער.

<יובל חלביה: אני מקווה כי בשנה הקרובה אנחנו כולנו נוכל לשלב יחד זרועות ולקדם את החינוך הערכי במדינת ישראל.

<יובל חלביה: אז נכון, מתמטיקה ואנגלית הם דבר חשוב ושלא תחשבו לא נכון, אני לא מטיל בכך ספק, אך על מערכת החינוך להעמיק את העשייה והפעילות לחיזוק זהותם של תלמידי ישראל ושילובם כחלק מהחברה האזרחית כאזרחים מובילים, משפיעים ומעורבים.

<יובל חלביה: כחלק מכך על המערכת להעניק כלים ומיומנויות שישמשו את בוגר המערכת, כגון חינוך פיננסי, חינוך ארגוני ויזמות.

<יובל חלביה: זאת לצד סולידריות חברתית, קהילתית, ערכית, המכילה את האחר.

<יובל חלביה: התהליך הזה כבר התחיל בשנה שעברה, כאשר אנחנו, במועצת התלמידים והנוער הארצית קידמנו יחד עם משרד החינוך ועם שותפים נוספים בשלטון המקומי את כנס קול החינוך ובו דנו יחד בנושא והגענו למסקנות קריטיות.

<יובל חלביה: אני אסיים ואומר שהלוואי והשנה הקרובה תהיה שנה של עשייה חברתית, לימודית, מלאה יזמות, חדשות ומצוינות.

<יובל חלביה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד יושב הראש, כבוד השר, כבוד המנכ"ל, כשאני שומע שיש תכנית של צמצום פערים זה לא נראה לי ואני אוהב לשמוע את המושג צמצום פערים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה לראות תכנית ארוכת טווח של סגירת פערים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו אם תבוא ותגיד לי תשמע, אנחנו תוך 10 שנים, 15 שנים, 20 שנים אפילו סוגרים את הפערים, אבל ללכת לפי תכנית ולא לדבר רק על צמצום, כי הצמצום זה לקבע את המצב הקיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן יש לי כמה נקודות על הנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדברים על התוצאות של המדעים של מתמטיקה 5 יחידות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך, התלמידים שלנו ואני מדבר מהיכרות קרובה, לומדים במגמה של פיזיקה וכימיה ו-5 יחידות מתמטיקה בצפיפות של 41-42 תלמידים בכיתה וזה לא כיתה אחת, אלא כל הכיתות שאני לפחות מכיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זו נקודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשאנחנו מדברים על צפיפות המשמעות היא בניית בתי ספר, מורים חדשים, אפשרות לקבל גם שירותים בתוך בתי הספר, כי יש הרבה בתי ספר שאין בהם אפשרות לעשות הקבצות ואין ספרייה, אין חדר מחשבים, כי כל המבנה מנוצל לכיתות בגלל הצפיפות עם הסרדינים, לפי מה שתיאר השר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן בנושא הזה של הבנייה ביישובים ערביים, אני חושב שצריכה לבוא תכנית ותכנית כוללת לסגור את הפערים ולא לצמצמם ולא ללכת אחרי – פה אפשר להוסיף עוד כמה כיתות ושם עוד פחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בעניין של שינויים בספרי לימוד, חברי דיבר על זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הניהול העצמי – אני חושב שהגיע הזמן וגם דיברתי עם השר ושלחתי לו בזמנו מכתב בעניין של האם אנחנו רואים הצלחה ואני מקבל דיווחים, למרות שמהשלטון המקומי דיברו אחרת, אולי ההורים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא יודע, אני לא זוכר מי דיבר על זה שיש קושי וצריך לתקצב ולשנות, אבל יש הצלחה בבתי הספר היסודיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שיש מקום לשקול גם בחטיבות הביניים והגיע הזמן שזה יהיה בחטיבות הביניים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בתיכונים זה יותר ויותר חברות שמפעילות וצריך לשחרר קצת את חטיבות הביניים.

יעקב מרגי: לסיכום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד שתי נקודות במהרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנושא של הסטאז' של הבוגרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכול להיות שסטאז', שהמשמעות שלו זה להתאמן, זה מורה או מורה שנכנסים לבד לכיתה ויש להם 10 שעות ובית הספר יכול לקלוט רק עוד אחד ואנחנו מחכים, אלפי בוגרים שלא יכולים להיות מועמדים להיות מורים, כי אין להם מקום בסטאז' וזה נמשך 5 שנים, 6 שנים ו-7 שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר אנשים שלא מוצאים את הסטאז'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו הרבה מורים וגם מזכ"לית הסתדרות המורים פה דיברה על עבודה שוחקת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז יש אנשים שאחרי 25 שנים, 30 שנים מלמדים ואומרים אנחנו שחוקים, תוציאו אותנו לפנסיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם אתה מוציא אותו לפנסיה, אתה גם פותח לאנשים עם דם חדש, עם עדכון בלימודים, שיכולים לתרום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנושא ההנגשה – עד היום נבנים בתי ספר עם בור מעלית בלי תקצוב למעלית עצמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז יש לבדוק את זה, כי לא יכול להיות שאנחנו נמשיך לבנות בניינים חדשים, בתי ספר חדשים שהם לא מונגשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בעניין תוצאות הבגרות – יש לבדוק אפשרות שהתוצאות תהיינה לפני ספטמבר, וזאת כי יש לנו הרבה סטודנטים שלא נקלטים פה מחמת פסיכומטרי ודברים אחרים והם לומדים בחו"ל וצריכים להעביר את הציונים שלהם ואת תעודות הבגרות והזכאות שלהם לפני ספטמבר, שיוכלו להתחיל ללמוד ולא להפסיד עוד שנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נקודה ממש אחרונה, העניין של הליווי והסייעות לעיוורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש ליווי מהבית עד בית הספר, אין מי שיקבל אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המלווה בתוך בית הספר לא תחזיר אותו לרכב, כי יש לה גם שעות מוגבלות ואז נוצר פער בזמן הזה, שהילד הזה או שהוא נשאר בבית, או אחד מההורים נאלץ ללוות אותו ולוותר על ההסעה או ללוות אותו בהסעה וללכת לאסוף אותו מבית הספר וזה צריך להיפתר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כבוד השר חייב לעזוב אותנו ל - - -

<רויטל לן כהן: אדוני, לא יכול להיות ששנה אחרי שנה אתה לא נשאר לשמוע אותנו.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: סליחה, המנכ"ל נשאר כאן, כל צמרת המשרד כאן.

<רויטל לן כהן: אבל אנחנו מבקשים מהשר שיקשיב לנו.

יעקב מרגי: רויטל, אני אוציא אותך.

<רויטל לן כהן: ומה זה משנה אם אתה מוציא אותי או משאיר אותי?

יעקב מרגי: אני מבקש להוציא את רויטל.

<רויטל לן כהן: אם הוא יוצא הוא לא שומע אותי במילא.

יעקב מרגי: הוא לא ישמע אותך.

יעקב מרגי: מי שצועק לא שומעים אותו.

<רויטל לן כהן: וכשאני בשקט כן שומעים אותי?

<רויטל לן כהן: אתה מחפש סיבה - - -

יעקב מרגי: הרי בחיים, את רויטל הכל שחור אצלך - - -

<רויטל לן כהן: אני מקלקלת לכם את החגיגה.

<רויטל לן כהן: שנה אחרי שנה אני מטיחה בפניכם שיש ילדים עם צרכים מיוחדים שנשארים אחרונים בתור.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מבקש להוציא אותה.

<רויטל לן כהן: אנחנו החצר האחורית.

<רויטל לן כהן: זה לא יעזור.

יעקב מרגי: תודה, תודה, תודה.

<רויטל לן כהן: זה לא יעזור שתשפוך עלינו כסף, המנגנון שלך רומס אותנו.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

<רויטל לן כהן: לא, אני לא יכולה לצאת.

יעקב מרגי: את חייבת לצאת.

<רויטל לן כהן: אני רוצה שכבוד השר ישמע אותנו.

יעקב מרגי: לא, הוא לא ישמע אותך.

יעקב מרגי: גם אם הוא יישאר פה אני לא אתן לך לדבר.

יעקב מרגי: נגמר.

<רויטל לן כהן: ברור.

<רויטל לן כהן: ברור.

<רויטל לן כהן: זה הכי נוח.

<רויטל לן כהן: ככה יש חגיגה פה.

<רויטל לן כהן: העובדה שאנחנו לא שותפים לחגיגה לא שייכת לעניין.

יעקב מרגי: רויטל, בחיים לא שמענו ממך יישר כוח למערכת על כלום.

<רויטל לן כהן: על מה?

<רויטל לן כהן: על מה?

יעקב מרגי: אין סיכוי - - -

<רויטל לן כהן: על מה יישר כוח?

<רויטל לן כהן: על זה שהיה בדיוק לפני 10 שנים, עמדתי לפני יולי תמיר - - -

יעקב מרגי: עסקנות פוליטית - - -

<רויטל לן כהן: על אותם דברים שאני אומרת לך ועל אותם דברים שמול גדעון סער - - -

יעקב מרגי: עסקות פוליטית - - - תודה.

<רויטל לן כהן: ועל אותם דברים שמול יולי תמיר וכולם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תצאי החוצה בבקשה.

<רויטל לן כהן: על מה?

יעקב מרגי: תצאי החוצה בבקשה.

<קריאה: בבקשה תשמעו אותי.

יעקב מרגי: סליחה, המנכ"ל פה.

<רויטל לן כהן: החצר האחורית, זה מה שאנחנו.

יעקב מרגי: סליחה, תודה.

יעקב מרגי: אדוני, אתה רוצה להקשיב לי?

יעקב מרגי: אתה מקשיב לי?

יעקב מרגי: תקשיב - - -

<רויטל לן כהן: אפילו ועד הורים יציג אין לנו ונותנים להם לרמוס אותנו.

יעקב מרגי: רויטל, רויטל - - -

<רויטל לן כהן: מעולם לא עשו בחינות לחינוך המיוחד, מעולם.

יעקב מרגי: רויטל, הפכת את הנושא הזה לזילות, הפכת את זה להפקרות.

<רויטל לן כהן: אני זילות?

יעקב מרגי: את, כן.

יעקב מרגי: את - - -

<רויטל לן כהן: העובדה שאני 10 שנים אומרת את אותו הדבר?

<רויטל לן כהן: בחודש מרס אמרנו לכם שאנחנו - - -

יעקב מרגי: סליחה, אני לא אתן לך.

יעקב מרגי: לא אתן לך - - -

<רויטל לן כהן: אתם אמרתם שאנחנו בשנה הכי טובה.

יעקב מרגי: אני לא אתן לך.

יעקב מרגי: אני אתן להורים, לא אתן לך.

יעקב מרגי: את הפכת את זה לעסקנות, סליחה.

<רויטל לן כהן: אני ההורים.

יעקב מרגי: סליחה, לא, את לא ההורים.

<רויטל לן כהן: אם הייתם מקשיבים לנו לא היינו פה היום.

<רויטל לן כהן: אנחנו פה שנה אחרי שנה כי אתם לא מקשיבים.

יעקב מרגי: אתה מוכן להקשיב לי?

<רויטל לן כהן: לא, אני לא יכולה לצאת.

יעקב מרגי: יש כאן את המנכ"ל ואת צמרת המשרד שנשארים לשמוע.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד השר כיבד אותנו וישב, נתן סקירה ארוכה - - -

<קריאה: אבל רוב הדיון - - -

יעקב מרגי: אדוני - - -

<רויטל לן כהן: ועלינו לא דובר.

<קריאה: על החינוך הרגיל - - -

יעקב מרגי: אדוני, אתה לא מקשיב?

יעקב מרגי: יש לך קושי בהבנה?

<רויטל לן כהן: אפילו - - - לא היה לנו.

<רויטל לן כהן: כלום.

<רויטל לן כהן: אנחנו לא קיימים - - -

יעקב מרגי: המנכ"ל - - -

<קריאה: אבל יש פה - - -

יעקב מרגי: אדוני, תן לי.

יעקב מרגי: אתה לא ברשות דיבור.

יעקב מרגי: תקשיב, הדוברים הבאים, אתם גזלתם עכשיו זמן של ארבעה דוברים של החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: הזמן הזה, 7 דקות סרק - - -

<רויטל לן כהן: אנחנו - - -

יעקב מרגי: 7 דקות סרק, תודה.

<רויטל לן כהן: מהרגע שהמנכ"ל נכנס לתפקיד פנינו וביקשנו פגישה איתו.

<רויטל לן כהן: עד היום לא הייתה פגישה.

<רויטל לן כהן: איך שומעים אותנו?

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: לא להפריע, לשבת.

יעקב מרגי: את רוצה לפוצץ את הדיון?

<רויטל לן כהן: אני רוצה שתיתן לי אפשרות לדבר כשהשר שומע.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אני יעקב מרגי, יושב ראש ועדת החינוך אדאג לכך שגברת רויטל לן-כהן, תצומצם היכולת שלה להופיע כאן בוועדות בגלל סיבות רבות, אחת מהן זו הסיבה הזו.

יעקב מרגי: תודה.

<רויטל לן כהן: הבנתי.

<רויטל לן כהן: אתה תפגע בזכויות שלי כאזרחית במדינת ישראל.

יעקב מרגי: לא, אני לא אפגע בזכויות הדמוקרטיות של הכנסת.

יעקב מרגי: את מפריעה.

<רויטל לן כהן: הרשות המחוקקת תפגע בזכויות של האזרח.

יעקב מרגי: את מפריעה.

<רויטל לן כהן: אני לא מפריעה.

<רויטל לן כהן: מה שמפריע לכם זה הקיום של הילדים שלנו והצורך להתייחס אליהם.

<רויטל לן כהן: זה מה שמפריע לכם, לא אנחנו.

<קריאה: כבוד השר תתייחס לילדים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: להוציא אותה בבקשה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גברתי, שקט.

יעקב מרגי: לשבת.

יעקב מרגי: אני מבקש לשבת.

יעקב מרגי: את רוצה לצאת איתה?

<קריאה: לא, אני רוצה - - -

יעקב מרגי: סדרן, תוציא אותה בבקשה.

<קריאה: יש 500 - - - במדינת ישראל ש - - -

יעקב מרגי: תוציא אותה בבקשה.

<קריאה: והוא לא ציין אותם ש - - -

יעקב מרגי: תוציא אותה.

יעקב מרגי: תודה.

<קריאה: יש ילדים - - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אתם מפוצצים דיון חשוב.

יעקב מרגי: תוציא אותה.

יעקב מרגי: גברתי, אני אוציא אותך שוב, אני אומר לך.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

<קריאה: חלקם כבר לא בין החיים ואתם עדיין זונחים אותם.

<קריאה: אנחנו שקופים בעיניכם.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

<קריאה: חוצפה.

יעקב מרגי: מיד אחרי דברי השר אני אתן המשך רשות לשאר הדוברים שביקשו.

יעקב מרגי: זו הייתה התכנית שלי, לתת לכל הדוברים לדבר.

יעקב מרגי: הזמן הזה 10 דקות שהלכו סרק על פופוליזם, סליחה.

יעקב מרגי: ככה לא שומעים.

<קריאה: - - -

יעקב מרגי: סליחה, אל תחווי דעה עלי.

יעקב מרגי: אני לא חוויתי דעה עלייך.

יעקב מרגי: אני אתן לך את רשות הדיבור בזמנך.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

<קריאה: - - -

יעקב מרגי: גברתי, צאי החוצה עוד הפעם לחברה שלך, לזאת שהזמינה אותך לכאן, לפוצץ את הדיון.

יעקב מרגי: תוציא אותה בבקשה.

<קריאה: למה - - -

יעקב מרגי: גברת, אני מזהיר אותך.

יעקב מרגי: את רוצה התייחסות לקדימה, תשבי.

<קריאה: יש 5,000 - - -

יעקב מרגי: את רוצה התייחסות, תשבי.

יעקב מרגי: אם לא תצאי.

<קריאה: יש - - -

יעקב מרגי: תוציא אותה בבקשה גם כן.

<קריאה: אנחנו רוצים ששר החינוך ישמע - - -

יעקב מרגי: גברתי, את לא מקשיבה?

<קריאה: אני יושבת בשקט.

יעקב מרגי: אוקיי.

<קריאה: אדוני שר החינוך, אני מבקש אותך להישאר לשמוע עוד כמה דוברים.

יעקב מרגי: לא אדוני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני השר.

נפתלי בנט: קודם כל אני צריך להתנצל, אני לא הולך לבילוי, אני הולך לפגוש כ-1,000 מנהלים ממחוז דרום שמחכים לי וגם מחכים למנכ"ל, אבל המנכ"ל יישאר עוד כמה דקות.

נפתלי בנט: אני אפתח את השיח הזה שלנו.

נפתלי בנט: יש לנו שנת לימודים לפתוח עוד 10 ימים.

נפתלי בנט: יש לנו 2.2 מיליון תלמידים שביום שישי הבא צריכים כל ילד למצוא, להיכנס לבית ספר מוכן עם מורה, עם כיסא, עם כל הדברים וזו הרבה מאד עבודה ואנחנו בהחלט נערכים לדבר הזה.

אחמד טיבי: הצעת פשרה, אדוני.

אחמד טיבי: אפשר לתת להן עכשיו לדבר?

יעקב מרגי: לא אי אפשר.

נפתלי בנט: לא, אני חייבת לצאת.

נפתלי בנט: אחמד, אני חייב לצאת.

<קריאה: הילדים שלנו לא יתחילו ב-1 בספטמבר.

<קריאה: 5,000 ילדים - - - למה לא התייחסת לזה עד היום?

<קריאה: למה אתה לא נשאר לשמוע על זה?

יעקב מרגי: גברת, סליחה.

יעקב מרגי: בבקשה.

נפתלי בנט: אני רוצה לברך את השותפים.

נפתלי בנט: יש פה הרבה מאד שותפים.

נפתלי בנט: אחד השותפים המרכזיים שלא ציינו זה גם אגף התקציבים – נעה היימן ויאיר פינס – שהם שותפים אמיתיים ותמיד הכי קל ככה להפוך את אגף התקציבים למעין אויב.

נפתלי בנט: ממש לא.

נפתלי בנט: אנחנו בשיתוף פעולה בעניין הזה.

נפתלי בנט: עוד מילה לגבי הילדים המיוחדים.

נפתלי בנט: האתגר היום, באמת אתגר עצום של מערכת החינוך, זה מצד אחד לתת מענה הולך ומשתפר בכל התחומים במיינסטרים של מדעים, מתמטיקה, אנגלית.

נפתלי בנט: של תנועות נוער, של גני ילדים.

נפתלי בנט: אני חושב שמערכת החינוך בתנופה שלא הייתה כמותה שנים ויחד עם זה, בכל זאת לתת מענה לכל ילד וילד.

נפתלי בנט: אני מבין את הנקודה שאנחנו נמצאים.

נפתלי בנט: אתמול בחרתי לפתוח את הבוקר ברמת הגולן, במחנה קיץ של כנפיים של קרמבו, שזה ארגון שהוא מאד קרוב לליבי.

נפתלי בנט: אני מבין את הקושי הבלתי נתפס של משפחה שיש בה ילד עם ליקוי חמור.

נפתלי בנט: זה עומס עצום גם על ההורים, הרבה פעמים זה גוזל תשומת לב מהילדים האחרים.

נפתלי בנט: זה קושי שאיך נאמר, זר לא יבין את זה.

נפתלי בנט: לכן אנחנו כמערכת החינוך באמת הופכים עולם.

נפתלי בנט: לא סתם זה היה האייטם הראשי שעליו נלחמתי בתקציב ורבע מיליארד שקלים לא נותנים את כל המענה.

נפתלי בנט: אני יודע.

נפתלי בנט: אנחנו במערכה כל הזמן מול מעין בור שרק הולך וצומח, אבל דעו, אני אתכם.

נפתלי בנט: אנחנו לא נרפה עד פתיחת שנת הלימודים.

נפתלי בנט: שוב, קרה מה שקרה השנה שזה לא משנה לכם, אבל משרד אחר משך את הכסף בדקה ה-90, אז אמרתי אנחנו ניקח על עצמנו ואנחנו לא נרפה עד שיהיה שיבוץ לכל ילד וילד.

נפתלי בנט: האם תהיה מאה אחוז שביעות רצון?

נפתלי בנט: אני משוכנע שלא.

נפתלי בנט: אני משוכנע שלא.

נפתלי בנט: אנחנו אף פעם לא מצליחים להגיע ל-100 אחוז שביעות רצון, כי מטבע הדברים, בגלל הפרישה הגיאוגרפית, אין תמיד את המענה האופטימאלי.

נפתלי בנט: אנחנו נהפוך כל אבן ואבן.

נפתלי בנט: יש לנו את רחלי, יש לנו את אריאל, יש את שמוליק שמאד קשוב לדבר הזה.

נפתלי בנט: החלוקה זה אני יוצא ונלחם בשביל המשאבים והמערכת תהפוך עולם כדי לתת מענה.

נפתלי בנט: יש לנו 10 ימים.

נפתלי בנט: אני מקווה שלא נגיע והיעד שלנו, אריאל, הוא לא להגיע ליום האחרון עם השיבוצים אלא להשלים את השיבוצים מספר ימים לפני סוף הלימודים.

נפתלי בנט: הדרך לעבוד זה לא דרך עוקפת מערכת, זה לא ב-SMS פה ובווטסאפ.

נפתלי בנט: זה לא יעבוד.

נפתלי בנט: יש מערכת שבאמת לא רק עובדת בצורה מקצועית, לא מושלמת, אבל מקצועית, אלא גם עם נשמה גדולה.

נפתלי בנט: אני אומר לכם שהנשמה של כולנו אצל הילדים שלכם ואנחנו לא נרפה, גם אני אישית לא ארפה ולכן עשינו מעשה שבכל שנותיי בממשלה מעולם לא עשיתי, פשוט דרסתי תקציב אחר ואמרנו עכשיו אנחנו לוקחים, כי חייבים לתת מענה והוא צודק - - -

<קריאה: לא הכל זה בעיות תקציב, אדוני השר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

<קריאה: יש בעיות שהן לא תקציביות.

נפתלי בנט: עכשיו אני אגיד עוד משהו.

נפתלי בנט: אני אגיד משפט אחרון בעניין הזה.

<קריאה: זה לא רק כסף.

נפתלי בנט: לגבי המשפט זה לא רק כסף, אני קשוב ובהחלט, יחד עם שמוליק, בואו, עכשיו צריך לגמור את פתיחת שנת הלימודים.

נפתלי בנט: נגמור את פתיחת שנת הלימודים.

נפתלי בנט: אם יש פה רעיונות לא כספיים

<קריאה: יש.

נפתלי בנט: איך לייעל בצורה שזה לא כרוך בעוד הוצאות ולהגיד עוד זה הכי קל ואני באמת הולך ונלחם, אבל במסגרת התקציב הקיים, אם יש פה רעיונות איך להביא פתרונות הרבה יותר טובים על בסיס התקציב הקיים – מה זה?

נפתלי בנט: אהלן וסהלן.

נפתלי בנט: אז בואו נקבע שבועיים-שלושה אחרי פתיחת שנת הלימודים.

נפתלי בנט: העסק מתייצב, מבחינתי נעשה שולחן עגול, אבל תבואו באמת ערוכים עם רעיונות קונקרטיים.

נפתלי בנט: המונופול על החכמה לא אצלנו.

נפתלי בנט: אנחנו לא מושלמים ואתם מכירים ואנחנו נהיה פתוחים לכל רעיון.

נפתלי בנט: אז באמת אני רוצה לומר לכולם ולאחל לכולנו שנה מוצלחת.

נפתלי בנט: התמונה הגדולה היא שמערכת החינוך הישראלית היא בזינוק בכל הממדים.

נפתלי בנט: אנחנו ניתן גם מענה לחינוך המיוחד ותודה לכולם.

נפתלי בנט: תודה.

<קריאה: השר, השר - - -

יעקב מרגי: רגע, אני אתן לכם.

יעקב מרגי: סליחה גברתי - - -

<קריאה: - - - חינוך מיוחד.

<קריאה: אני מבקשת שהשר יישאר - - -

יעקב מרגי: גברתי, את יכולה לבקש ויש את המנכ"ל ואת צמרת המשרד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הדיון ממשיך.

יעקב מרגי: הגיעו לכאן במיוחד שלושה ילדים חמודים שכתבו לי מייל ולראות מעורבות זה קסם לי ורגיש אותי, איך שלושה ילדים מתוך מערכת החינוך, אם אני לא טועה כיתות ו', גילו מעורבות, פנו בפנייה – רוצים להביע את דעתם.

יעקב מרגי: יש להם רעיונות חשובים.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה את זה.

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע להם.

יעקב מרגי: הראשון, לאחר מכן השני והשלישי – שלושה ילדים בקצרה, בבקשה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך, שם, איזה כיתה ומאיפה.

<יובל דרוקמן: אני יובל דרוקמן, עולה לכיתה ו/1 בבית ספר אבני חן במודיעין.

<עדי שוורץ: אני עדי שוורץ, עולה לכיתה ו' ואנחנו באותה כיתה.

<גילי צימד: ואני גילי צימד וגם אני איתם.

<גילי צימד: גילי

יעקב מרגי: אז ראשון הדוברים, בבקשה.

<יובל דרוקמן: ועדה נכבד, כבוד יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת יעקב מרגי, כבוד המנכ"ל.

<יובל דרוקמן: וכפי שכבר הסברנו את עצמנו, אני יובל וזה עדי ואנחנו עולים לכיתה ו' בבית הספר אבני חן במודיעין.

<עדי שוורץ: בבית הספר שלנו לימדו אותנו שיש לנו אפשרות השפעה על החלטות בית הספר ב - - - ובנימוקים מתאימים.

<גילי צימד: הנהלת בית הספר מקשיבה לנו בפניותינו ומראה לנו שבידינו כוח להשפיע וליצור שינוי משמעותי, אך אנו מרגישים שישנן החלטות שאינן של בית ספר, שכדאי שמשרד החינוך ישקול שוב.

<עדי שוורץ: עם מבחני המיצ"ב יש המון לחץ בקרב התלמידים לאורך רוב השנה.

<עדי שוורץ: השנה סיימנו את כיתה ה' עם תחושה של רבים מאיתנו שמבחני המיצ"ב הופכים למטרה במשך השנה והלמידה כולה מכוונת אליהם.

<עדי שוורץ: יצא שאי אפשר היה ללמוד בצורה נורמאלית לצורך המיצ"ב בגלל הלחץ.

<עדי שוורץ: מבחנים אלה בכלל לא רלבנטיים לתלמידים, משום שהם לא מקבלים ציון על המבחן.

<יובל דרוקמן: אנו חושבים שממבחנים לא צוברים מידע ומבקשים להגביל מאד את השימוש במבחנים.

<יובל דרוקמן: רק הערה לגבי המושג צוברים מידע.

<יובל דרוקמן: כשמתכוננים הרבה, אז הידע כן נקלט אבל אחרי זה עובר זמן ודי שוכחים.

<גילי צימד: אנו יודעים שמותר לבית ספר יסודי ללמד שעה שביעית וחווינו את זה השנה, אך תחושתנו שזו שעה רגישה ומאד לא אפקטיבית.

<גילי צימד: לדעתנו צריך להגביל את שעות הלימוד עד כיתה ו' בשש שעות ביום.

<יובל דרוקמן: בחודש זה אני ביקרתי בכנסת ישראל ובבית המשפט העליון.

<יובל דרוקמן: סיורים מרתקים מאד אשר הצליחו להעביר במשך שעה וחצי תכנים המשלבים היסטוריה, אזרחות ואומנות ועשויים להשתלב בשיעורים הפרונטאליים המועברים בכיתות הלימוד ולהשיג ערך לימודי גבוה יותר מזה שמושג בהרבה שעות לימוד.

<יובל דרוקמן: כולנו חושבים שכדאי שיהיו לנו יותר סיורים לימודיים חווייתיים, יחד עם שיעורי אקטואליה ואזרחות בכיתות.

<עדי שוורץ: לפני שנה נהננו מאד מהשימוש בעזרים טכנולוגיים, כמו שעון - - -, אך לצערנו משרד החינוך אסר על שימוש במכשירים סלולאריים במהלך השיעור - - - מידע מסוג זה ו - - - הרבה יותר.

<יובל דרוקמן: אנחנו מודים לכם על הזכות להשמיע קולנו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: התלמידים דיברו כאן על מגוון נושאים, סוגיית הבחינות, המיצ"ב, אפשר למחוא כפיים.

מירב בן ארי: כל הכבוד למחנכת.

מירב בן ארי: אנחנו נגיד לך.

<יובל דרוקמן: אנחנו שלחנו גם פנייה לשר ולמנכ"ל וזה לא כל כך הסתדר, אז שמח גם אם אתה אדוני המנכ"ל, תוכל להעביר את זה או לשר או למישהו - - -

יעקב מרגי: המייל יעבור.

<גילי צימד: אנחנו מוכנים אפילו להיפגש.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

מירב בן ארי: הוא מוכן.

יעקב מרגי: אני אומר לכם רבותי, אחת הסיבות שעודדתי זאת, כי התלמידים נגעו ממש בנקודות ובסוגיות שעולות כאן בוועדה.

יעקב מרגי: התחושות האלה הן לא רק שלכם.

יעקב מרגי: אני שמח שאתם כבר בשלב הזה זיהינו מה שאנחנו, כפועל יוצא של דיונים ארוכים.

יעקב מרגי: אז שוב אלף תודה על התרומה שלכם לדיון.

<גילי צימד: תודה לכם.

יעקב מרגי: הדברים לא יפלו על אוזן לא כרויה, אני אומר לכם, הם יפלו על אוזן כרויה.

יעקב מרגי: אנחנו נתייחס למייל שלכם, נעביר את זה ואם נצטרך נקיים גם דיון מיוחד בוועדה בסוגיה הזו, גם נקיים.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

יעקב מרגי: אני רוצה דווקא בפתיחה לברך אותך בברכת הצלחה בפעם הראשונה שאנחנו שומעים אותך.

יעקב מרגי: אחמד כרגיל יודע לגנוב את ההצגה.

יעקב מרגי: אני לא הייתי ערני לכך שהוא יעשה לי את זה, אז קודם כל אני מאחל לך הצלחה, ברכת ברוך הבא.

יעקב מרגי: אני מקווה שגם הסיעה שלך תמצא לנכון, או שאתה יכול גם לגלות עניין בוועדה הזאת גם בלי להיות חבר בוועדה, כי כמעט באתי להגיד שצריך לשבץ אותך, עוד יחשבו אחרים שהם חברים שאני רוצה שיצאו מכאן.

יעקב מרגי: כולכם ברוכים.

יעקב מרגי: אני מאחל לך הצלחה, אבל ברשותך, יש לנו חברת כנסת שאין לה חופשת לידה והתינוקת מחכה לה בשער.

מירב בן ארי: דקה.

יעקב מרגי: בבקשה מירב.

יעקב מרגי: ברשותך.

מירב בן ארי: היא פשוט כבר שעתיים וחצי וכבר זהו, נמאס לה, אז אני צריכה לחזור אליך.

מירב בן ארי: אני רוצה ממש בדקה להגיד תודה רבה ובהצלחה שיהיה לך.

סעיד אלחרומי: תודה.

מירב בן ארי: להגיד תודה לשר, למנכ"ל וליושב ראש הוועדה ששנתיים וחצי כבר, ורוב מי שנמצא פה גם חבר קבוע, פעיל ויודע כמה הוועדה הזו עובדת.

מירב בן ארי: אני רוצה גם לברך אותך, את יפה, על זה שהגעת.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר שגם אם בהרבה דברים לא רואים עין בעין עם הוועדה, זה שאת נמצאת כאן זה חשוב מאד.

מירב בן ארי: זה מראה על הנכונות שלך.

מירב בן ארי: לצערי אנחנו לא רואים את זה בארגון המורים לאורך כל השנתיים וחצי האלה, אז אני מברכת אותך.

מירב בן ארי: חשוב, צריך לומר, גם אם אתם לא מסכימים, לפחות להגיע ולדבר על כן או לא בעניין הזה.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר שני דברים.

מירב בן ארי: כמובן, רגע, גם לברך את ועד ההורים שהם שותפים מלאים לעשייה וחשוב לומר הם נמצאים כאן תמיד וסוף סוף השנה גם הכנסנו את זה לתשלומי ההורים.

מירב בן ארי: זה ראוי וזה נכון שלוועד ההורים גם יהיה תקציב; וכמובן את מועצת התלמידים והתלמידים הנפלאים שדיברו כאן, שבעזרת השם יגיע היום וגם אתה בכלל נראה לי תיכף מוצא זמן בלו"ז לשר, אבל בכלל - - -

<יובל דרוקמן: אני ממש אשמח.

מירב בן ארי: כל הכבוד לך.

מירב בן ארי: ועכשיו בחצי הדקה שנותרה, אני רוצה לומר לך משהו, אדוני המנכ"ל.

מירב בן ארי: השר דיבר כאן על העניין של המאבחנים והמאבחנות.

מירב בן ארי: עשר שנים אני ניהלתי מרכזים לנוער בסיכון.

מירב בן ארי: נכון, צריך להתחיל אבחון מהגן, אבל רוב הכסף של ההורים נשפך בגיל החטיבה, כי אז זה בדיוק מתאים והוא צריך את תוספת הזמן.

מירב בן ארי: אני מכירה את זה.

מירב בן ארי: 10 שנים ראיתי את הנערים האלה, היה לי רק מרכז של נערים וראיתי את ההתמודדות.

מירב בן ארי: חשוב מאד לא לשפוך את התינוק עם המים, כי יש מאבחנות ומאבחנים מצוינים ומעולים, שכבר עושים עבודת קודש שנים.

מירב בן ארי: אז אם אנחנו הולכים ועושים תכנית קיימת, בבקשה ממך, זה ממש בנפשי העניין, אני ראיתי את הנערים שלי מגיעים להצלחות בזכות מאבחנים טובים.

מירב בן ארי: חשוב מאד לא לשפוך את התינוק עם המים.

מירב בן ארי: דבר שני, החינוך הבלתי פורמאלי הוא בנפשי.

מירב בן ארי: לקחתי על עצמי את ועדת המשנה, חייכתי כאן כשראיתי את המכינות, את שנת השירות, יש פה גם חברי כנסת נהדרים שהם פעילים בעניין הזה.

מירב בן ארי: אנחנו נציין ב-31 באוקטובר את יום מכינות ושנת השירות בכנסת וכל מי שזה בנפשו גם מוזמן.

מירב בן ארי: הוא יצוין גם במליאה, גם בוועדות, גם אדוני המנכ"ל יקבל הזמנה מסודרת.

מירב בן ארי: חשוב מאד לומר – זה החינוך המשלים לחינוך הפורמאלי.

מירב בן ארי: בסוף, ילד שהולך לתנועה וילד שהולך לארגון נוער, מבחינתי הוא זה שמקבל את החינוך הנוסף, החינוך של הערכים ובעיני זה לא פחות חשוב.

מירב בן ארי: זה אמנם היה בשקף אחד, אבל זה במהות מערכת החינוך.

מירב בן ארי: דבר אחרון אדוני המנכ"ל.

מירב בן ארי: דיברת על המגזר הדרוזי וביקרנו שם, גם איה כאן.

מירב בן ארי: ביקרנו שם אני ויושב ראש הוועדה, התשתיות, תשתיות, תשתיות.

מירב בן ארי: ראינו את הציונים שלהם, ראינו אותם עובדים, אבל אם אתה מגיע לבית הספר כשהעלייה אליו בצורה כזאת אנכית, זה לא הגיוני.

מירב בן ארי: אי אפשר להוריד ככה תלמידים.

מירב בן ארי: ממש לסיום אני רוצה גם להודות לשר האוצר שהוזכר כאן ולנועה, שיושבת שם מאחורה, אני רואה אותך.

מירב בן ארי: נועה מאגף תקציבים.

מירב בן ארי: שר האוצר שותף גם כמובן בחינוך הבלתי פורמאלי, אבל לכל המיזמים של החינוך הפורמאלי.

מירב בן ארי: רואה עין בעין עם שר החינוך את הנושאים מהצהרונים לסייעת השנייה, לרפורמה של ימי החופשה שתגיע והיא תגיע ופז יודע וההורים והתלמידים יודעים שהרפורמה הזאת תגיע עם הרבה סבלנות וכמובן מציאת המקור התקציבי האחראי בשביל העניין.

מירב בן ארי: תודה רבה ובהצלחה לכל 2.2 מיליון התלמידים.

יעקב מרגי: תודה מירב.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סעיד, בבקשה.

<קריאה: מה איתנו?

<קריאה: השארת אותנו לסוף?

יעקב מרגי: אני מנהל את הדיון וככל שתפריעי לי אני דוחה את הפתק שלך אחורה.

יעקב מרגי: יש הורים אחרים שיושבים בשקט.

יעקב מרגי: תקבלו את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: אם תפריעי אני לא אתן לך, אני אומר לך את זה במפורש.

סעיד אלחרומי: כבוד יושב הראש, חברי, שמואל המנכ"ל, חבריי חברי הכנסת, כל האנשים שנוכחים כאן, הארגונים, ועדי ההורים, תלמידים וגם אנשי החינוך, המורים שאני חלק מהם.

סעיד אלחרומי: אני שמח שהישיבה הראשונה שלי בכנסת היא בוועדת החינוך כי אני מורה ומחנך וגם כראש רשות שעסק המון בנושאי חינוך, גם בעבודה משותפת עם שמוליק בתפקידו הקודם, אני חושב שיש חשיבות רבה לישיבה היום, לזה שאנחנו מתכנסים.

סעיד אלחרומי: אנחנו בפתיחה של שנת לימודים, אז צריך לברך את כל משפחת החינוך בישראל.

סעיד אלחרומי: צריך לברך את האנשים שעוסקים בחינוך, את האנשים שעובדים יומם ולילה בכדי שנפתח את שנת הלימודים בצורה הכי טובה והכי יעילה.

סעיד אלחרומי: אני גם אעמיד את עצמי לטובת החברים במחוז דרום – אמירה ומנהלת המחוז וכל האנשים הנפלאים שעושים עבודה מצוינת.

סעיד אלחרומי: בפתיחת שנת הלימודים, ב-5 בספטמבר אני אעמוד לרשותם בכל בעיה שתתעורר במגזר הבדואי, שיש שם בעיות.

סעיד אלחרומי: אני היום לא אתמקד ולא אפרוש את כל הסוגיות.

סעיד אלחרומי: יהיה לנו זמן גם לשבת באופן מסודר, אבל יש לי שלוש הערות שעלו גם בנושא השקיפות, שאני מברך עליה.

סעיד אלחרומי: זה מאד חשוב שכל אזרח בישראל וכל אדם יבין מה קורה שם, ישמע וילמד.

סעיד אלחרומי: הנושא הראשון זה הנגשת החינוך לכפרים הלא מוכרים, גם בגני הילדים וגם בבתי הספר היסודיים.

סעיד אלחרומי: אני מדבר בעיקר על כמה יישובים שהם מרוחקים.

סעיד אלחרומי: הילדים נאלצים להיות מוסעים עשרות קילומטרים כדי להגיע לבית הספר.

סעיד אלחרומי: זה נושא שחשוב לטפל בו וכמה שיותר מהר.

סעיד אלחרומי: נושא שני זה צמצום הפערים, וכאן חברים ראינו את התוצאות.

סעיד אלחרומי: כאדם שהגיש תלמידים לבגרות בפיזיקה ומתמטיקה 5 יחידות אני מכיר בדיוק, כשיש אמצעים ובמקומות כולם שיש אמצעים ראינו שהתוצאות הן גבוהות.

סעיד אלחרומי: אבל כבוד המנכ"ל, חברי שמוליק, איפה שיש חולשה ברשות המקומית וגם באוכלוסייה עצמה, המדינה צריכה להיכנס שם, קרי משרד החינוך.

סעיד אלחרומי: ואיך לעשות את זה?

סעיד אלחרומי: אפשר לשבת ולעשות את זה נקודתית באופן מדוד.

סעיד אלחרומי: אני מאמין בזה.

סעיד אלחרומי: לקחת בית ספר, בית ספר.

סעיד אלחרומי: אם יש לנו בעיה בבית ספר בתל שבע, אז לקחת את תל שבע, את מחלקת החינוך, את טומאן אבו רגיג ראש המועצה ועם המחוז אפשר לעשות את זה.

סעיד אלחרומי: נקודה שלישית ואחרונה זה האלימות בבתי הספר.

סעיד אלחרומי: מאד כאב לי לשמוע על רמה גבוהה מאד בחלק מבתי הספר, בעיקר במחוז הדרומי.

סעיד אלחרומי: ולכן לאחר פתיחת שנת הלימודים, לאחר שניכנס בצורה חלקה והכל יירגע, אנחנו צריכים להכין תכנית נקודתית לכל בית ספר שיופיע ברשימה הזאת.

סעיד אלחרומי: כל בית ספר.

סעיד אלחרומי: אני מוכן לשבת גם עם ראש הרשות, גם חבריי ראשי רשויות אפשר לעשות איתם עבודה מצוינת וגם עם מנהלות המחוז, שנגיע לתוצאות.

סעיד אלחרומי: רק בעניין מדוד, לבדוק את זה אחד לאחד, אנחנו יכולים להצליח.

סעיד אלחרומי: אני מאחל בהצלחה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עינת דהאן, יש? אמא.

יעקב מרגי: אני מבקש לתת לה מקום סביב השולחן.

<עינת דהאן: רציתי לברך את השר על כך שפגש אותנו ביום שישי ולחץ את ידו של אחד מבני.

<עינת דהאן: לצערי הוא לא כאן כדי לשמוע את הברכות.

יעקב מרגי: המנכ"ל וצמרת המשרד כאן.

יעקב מרגי: תודה.

<עינת דהאן: רציתי לברך גם את חברת הכנסת קארין אלהרר, על כך שהם מנסים למצוא פתרון בוועדה בשבוע שעבר ביום שלישי.

<עינת דהאן: לצערי אין פתרונות לשלושתם.

<עינת דהאן: מדובר בחצר שלכם - - -

יעקב מרגי: מאיפה את בארץ?

<עינת דהאן: בציבור הדתי הלאומי, ברמת בית שמש.

<עינת דהאן: הציבור הדתי לאומי, ישיבות תכוניות שהוא דיבר עליהן, הערכיות.

<עינת דהאן: יש ישיבה תכונית שנבחרה לערכית ביותר באזור שלנו ובני מבקשים להיכנס אליה.

<עינת דהאן: מדוע אם אינם מתקבלים?

<עינת דהאן: משום שמשרד החינוך אינו נותן את המעטפת הראויה לשילוב, הן בכך שהסייעות לא מוכשרות לתפקיד, הן בכך שאין מספיק שעות סיוע.

<עינת דהאן: לאורך כל המערכת, הישיבות התיכוניות, אני לא יודעת אם אתם יודעים, יש להם מערכת שעות מאד מאד ארוכה.

<עינת דהאן: הן מבחינת מעטפת הצוות - - -

יעקב מרגי: יש להם גם מערכת גבייה טובה, שמתי לב.

<עינת דהאן: יש שם גבייה טובה מאד מההורים וההורים לא מתלוננים על כך.

<עינת דהאן: קבלו אותנו בבקשה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: לא ידעתי על מה אני דורך.

יעקב מרגי: הערתי ככה.

<עינת דהאן: אתה דורך על בני - - -

יעקב מרגי: לא, חס ושלום, לא התכוונתי.

<עינת דהאן: שלושת בני רוצים ללמוד בישיבות תיכוניות, למה הם לא מתקבלים?

יעקב מרגי: שאלה נוקבת, שאלה שזועקת ואני מקווה שתהיה התייחסות.

<עינת דהאן: מדוע אין מעטפת לתלמידים שזכאים ללמוד שם?

<עינת דהאן: הישיבה התיכונית אומרת לי אנחנו לא מקבלים מענה, אנחנו רוצים, לא מקבלים מענה ממשרד החינוך, קחו אותם מאיתנו.

<עינת דהאן: אנחנו לא מבקשים שתבנו לנו כיתות, לא מבקשים שתבנו לנו בניינים, מבקשים להתפלל בבית המדרש כמו כולם.

<עינת דהאן: עם אותם תפילין, כמו כולם.

<עינת דהאן: עם אותו סידור כמו כולם.

<עינת דהאן: קבלו אותנו.

<עינת דהאן: מדוע אתם רודפים את בני?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שאלה נוקבת.

יעקב מרגי: אני מקווה שתהיה תשובה.

<עינת דהאן: גם במכינה הקדם צבאית של הבן הקטן שלי, שמקבלת אותו בזרועות פתוחות, משרד החינוך אומר לא ממני.

<עינת דהאן: אני לא מתקצב מכינות קדם צבאיות.

<עינת דהאן: מדוע?

<עינת דהאן: מדובר בבחור שסיים בישיבה תיכונית בכיתת תקשורת, אוטיסט, שלא האמנו מעולם שיעלה לתורה ולא האמנו מעולם שיבין את משמעות התפילין, ולא האמנו מעולם שירצה לעשות תהליך לעצמאות ומשרד החינוך בולם את הרצון שלו להתקדם ולהיות עצמאי.

<עינת דהאן: ועצמאי זה אומר לתרום לחברה.

<עינת דהאן: עצמאי זה אומר לתרום למערכת פה, בארץ ישראל.

<עינת דהאן: אם ההורים הגיעו איתם להישגים כל כך גבוהים, משרד החינוך לא עוטף את הצוותים?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עינת, את מעלה נקודות חשובות.

יעקב מרגי: אני אדרוש ואני אדרוש ספציפית, למרות שהדיון הוא לא פרטני פה לפניות ציבור, הדיון הוא פתיחת שנת הלימודים ובעיות כלליות, אבל הנושאים האלה בנפשי ואני חייב לומר משהו באופן האישי.

יעקב מרגי: כל הכבוד.

יעקב מרגי: זה לא שהייתי נוקשה עם דוברת כזו או אחרת.

יעקב מרגי: אף אחד לא יטיף לי מוסר בסוגית החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: הוכחתי את זה במספר דיונים בוועדה הזו בשנתיים האחרונות.

יעקב מרגי: לא הייתה ועדת חינוך לאורך כל תקופת כהונתה של הכנסת, כל הכנסות במדינת ישראל, שקיימה מספר דיונים רב של הוועדה בנושא חינוך מיוחד.

יעקב מרגי: אף אחד שלא ינסה להתגרות בי ולא לפרוט לי על רגשות או להשתמש ברגשות של - - -

<קריאה: אדוני זה לזכותך הסיפור הזה.

<קריאה: בזכותך עכשיו - - -

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: אל תפריע, אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: לא רציתי לומר זאת, כי לא הרגשתי שאני עושה טובה, אבל כדי שתהיה תמונה מאוזנת פה ולא כל מי שיודע לצעוק זה אומר שהוא הכי הכי צודק והכי הכי מוביל, כי יש פה בעיות אמיתיות שצריך לטפל בהן מעבר לאיזה גחמה של מישהו או משהו.

<עינת דהאן: אני מבקש שתינתן תשובה.

יעקב מרגי: עינת, הסוגיה הזו היא סוגיה שהיא משיקה על הכלל בסוגיה הזו של קבלת תלמידים וזו סוגיה של הבררנות.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר מילה אחרת.

<קריאה: אפליה.

יעקב מרגי: לא רציתי לומר מילה יותר קשה, בסדר?

יעקב מרגי: אני חושב שהסוגיה הזו צריכה להיבדק ברמה האישית.

יעקב מרגי: אני אומר לך, לא בגלל שריגשת אותי או שצעקת, אני חושב שזה יביא פיתרון גם לעוד הרבה.

יעקב מרגי: רשת – ולא משנה איזה רשת.

יעקב מרגי: כרגע מדובר על ישיבה תיכונית וטוב שלא אמרת איזה רשת.

יעקב מרגי: שלא יצטייר כאילו אני ספציפית על רשת מסוימת.

יעקב מרגי: הייתי מצפה שהם יובילו את השילוב.

יעקב מרגי: זאת ביקורת שאני אומר אותה כלפי כל המוסדות הבררניים, כולל במגזר החרדי.

יעקב מרגי: איפה איבדנו את הרגש?

יעקב מרגי: נהיינו קהי חושים?

יעקב מרגי: האם הציונים הם תכלית הכל?

יעקב מרגי: צריכים להוביל וצריך לשמש דוגמא.

יעקב מרגי: אני חושב, כן, כן, סליחה, זו גם אמירה פטרונית, שדווקא מאלה צריך לצפות.

יעקב מרגי: מכל החברה הישראלית אני מצפה, כל שכן למי שמרים זאת בסולם הערכיות שלו.

<עינת דהאן: ראש הישיבה מבקש מענה ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: גברתי, הוא קודם כל יקבל ויתמודד.

יעקב מרגי: קודם כל יקבל ויתמודד.

<עינת דהאן: הוא התמודד - - -

יעקב מרגי: רגע, המשרד יודע לתת מענה.

יעקב מרגי: שיקבל אותם ואני מבטיח לו – הנה בשידור – שיקבל אותם, שאחר כך יבוא ויאמר לי שאין מענה ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה אדוני יושב הראש, אורחים, כבוד המנכ"ל.

מסעוד גנאים: תחילה לרגל פתיחת שנת הלימודים החדשה, אני רוצה לאחל הצלחה וברכה לכל התלמידים ובמיוחד למורים שעושים עבודת קודש.

מסעוד גנאים: תחילה אני רוצה להתחיל בשבח ברכות, אחר כך את הביקורת.

מסעוד גנאים: השבח זה לעניין של השקיפות, לעניין כל הנתונים שנחשפו וראינו אותם אתמול בעיתונים.

מסעוד גנאים: להיות שקוף זה לא קל.

מסעוד גנאים: להיחשף זה עניין של אומץ, אבל בלי זה אי אפשר לתקן.

מסעוד גנאים: אי אפשר בלי לדעת את האמת – מה קורה, מה המצב על אמת – אי אפשר בסוף לדעת איך למצוא את הפתרונות או מה לעשות.

מסעוד גנאים: האמת שנחשפה היא שיש התקדמות מסוימת.

מסעוד גנאים: אני רואה בברכה ולטובה את עניין ההערכה של בתי הספר.

מסעוד גנאים: מזמן דרשנו שההערכה של בתי הספר או של התלמיד או של מערכת החינוך, לא תהיה רק כמותית.

מסעוד גנאים: לא העניין של ההישגים, אלא תהיה כוללת.

מסעוד גנאים: כוללת של ערכים, של עניינים חברתיים, של התנדבות, של יחס בין מורה לבין תלמיד.

מסעוד גנאים: כל הדברים האלה, משום שאסור לנו לראות בבתי ספר רק בתי חרושת של ציונים ושל הישגים אלא זה מקום שאנחנו בונים בו את האדם, מכינים אותו לחיים וזה הנכון.

מסעוד גנאים: בקשר למערכת החינוך הערבית – יש הרבה דברים שהתגלו.

מסעוד גנאים: אנחנו ידענו אותם, אבל הם נחשפו בנתונים האלה.

מסעוד גנאים: אחד העניין של הפערים.

מסעוד גנאים: עדיין הפער, אם זה בתקצוב, אם זה בהישגים בין התלמיד הערבי לבין התלמיד היהודי – הוא עצום, במיוחד בתיכונים בקשר לתקציב.

מסעוד גנאים: לכן העניין של התקצוב הדיפרנציאלי, לפי דעתי שהמשיך בו כבוד השר וזה נכון, צריך להעצים אותו וצריך גם לשים עוד תקציבים כדי שבאמת נצמצם את הפערים האלה, משום שהם העניין החשוב מאד.

מסעוד גנאים: העניין של האלימות – בתי הספר כיכבו לצערי הרב בצמרת בתי הספר שיש בהם אלימות.

מסעוד גנאים: צריך תכנית כדי לבלום את האלימות הזו.

מסעוד גנאים: העניין של אבטלה של אלפי מורות ערביות – צריך לדעת איך לתת להן ולספק להן מקום עבודה.

מסעוד גנאים: הייתה תכנית של שילוב מורים ומורות ערביות במערכת החינוך העברית והיהודית ואני חושב שזה נכון - - -

יעקב מרגי: התחיל טפטוף, אבל לא מספיק.

מסעוד גנאים: לא מספיק, לא מספיק בכלל, אבל צריך להעצים את זה, משום ששם יש מחסור, שם יש - - -

<פז כהן: לכל מי שרוצה, יש את מכון מרחבים ש - - -

יעקב מרגי: פז, חבל לי על הזמן, זה לא דיון מיוחד, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גנאים, נא לסכם.

<פז כהן: חבל שלא - - -

מסעוד גנאים: נכון.

מסעוד גנאים: עניין אחרון, כפי שאמרתי יש הרבה דברים.

מסעוד גנאים: יש כאלה שחברי הקדימו, אבל אני רוצה לדבר על העניין של המורה ושל המנהל.

יעקב מרגי: נושא אחרון.

מסעוד גנאים: המורה הוא העניין המרכזי בכל העשייה החינוכית.

מסעוד גנאים: לכן לבחור את המורה המוכשר והראוי, זה עניי ונכון ולפני זה העניין של המנהל.

מסעוד גנאים: צריך לבחור רק לפי הכישורים שלו ולא לפי שום דבר אחר.

מסעוד גנאים: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נלה דוידוב.

<קריאה: את נלה הוצאת, אז תכניסו אותה.

יעקב מרגי: לא, אז אין בעיה.

יעקב מרגי: לא, לא, אל תכניסי אותה.

<קריאה: למה?

יעקב מרגי: ככה, כי אני מחליט.

<קריאה: אבל אנחנו באנו לייצג, אנחנו יושבים פה מעל שנתיים.

יעקב מרגי: אל תפריעי לי.

<קריאה: אני לא מפריעה לך - - -

יעקב מרגי: את מפריעה לי לאורך כל הדיון.

יעקב מרגי: בבקשה, יו"ר אלו"ט, עמוס שפירא, בבקשה.

<קריאה: - - - מה זה משנה?

<קריאה: נו, היה ברור שאתה לא תיתן.

<קריאה: לא ציפיתי.

יעקב מרגי: סליחה גברתי.

יעקב מרגי: יושב ראש אלו"ט.

יעקב מרגי: את יכולה לדבר בזמנך.

<קריאה: אתה לא רוצה שאני אדבר.

יעקב מרגי: אני רוצה.

יעקב מרגי: את כנראה לא רוצה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<עמוס שפירא: יושב ראש הוועדה, חברי כנסת, זה באמת לכאורה ישיבה חגיגית ורציתי להתחיל ב - - -

יעקב מרגי: מי הגדיר אותה חגיגית, שאני אבין?

<עמוס שפירא: מה זה?

יעקב מרגי: מי הגדיר את הישיבה חגיגית?

<עמוס שפירא: זה פתיחת שנת הלימודים - - -

יעקב מרגי: זה לא, זה היערכות ופתיחה.

יעקב מרגי: זה סקירה.

<עמוס שפירא: רגע, אדוני יושב הראש - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<עמוס שפירא: רגע, אני נותן לך את הכבוד - - -

<קריאה: שנת הלימודים לא תיפתח עבור 5,000 תלמידים - - -

יעקב מרגי: אבקש להוציא את גברת נמרי.

יעקב מרגי: היא אוהבת להפגין.

<קריאה: זה בסדר, תירגע, אני יוצאת.

יעקב מרגי: בסדר, היא אוהבת להפגין, תנו לה במות.

<קריאה: 5,000 ילדים לא מתחילים את שנת הלימודים ולא דיברתם על זה.

יעקב מרגי: תודה, בסדר.

יעקב מרגי: אם הייתה לך סבלנות, היית מקבלת התייחסות מאריאל לוי.

<קריאה: זה מה שאתה אומר, אבל אתה לא רוצה.

יעקב מרגי: תודה.

<עמוס שפירא: אדוני, אני יושב ראש - - -

יעקב מרגי: באתם לפוצץ את הדיון, אני לא אתן לכם.

<עמוס שפירא: אני נותן לך את הכבוד, תן לי את הכבוד לפחות, אתה סב חדש לנכד אחד ולי כבר יש ברוך השם תשעה.

יעקב מרגי: קח את כל הכבוד, תתחיל לדבר.

<עמוס שפירא: אז רגע, אז אני אדבר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<עמוס שפירא: אדוני, אני חושב ובאמת קודם כל אני רוצה לברך כמי שהוא אב לשלושה ילדים, שהם בוגרי מערכת החינוך ולעוד תשעה נכדים, שהם גם נכנסים למערכת החינוך, בוודאי זה אירוע חגיגי.

<עמוס שפירא: ויחד עם זה, מה שקרה פה היום מעיד יותר מהכל על למה הבעיה של החינוך המיוחד תחזור על עצמה כל שנה מחדש.

<עמוס שפירא: אחד, קודם כל תרשה לי יושב ראש הוועדה, נכון שהטפת לנו ואמר לנו אל תטיפו לנו על חינוך מיוחד.

<עמוס שפירא: אתה ידעת שיהיו פה הורים של חינוך מיוחד ותסתכל מה קרה, רוב הדיון היה על החינוך הרגיל.

<עמוס שפירא: כמעט ולא היה זמן.

<עמוס שפירא: כשהגיע הזמן לשמוע את ההורים שמדברים בהמיית ליבם, השר איננו פה וזה לא עניין מהותי.

<עמוס שפירא: זה נכון ששמואל, ידידי, שהוא איש יקר ועתיר זכויות וניהול נמצא, אבל שר החינוך לא היה פה כדי לשמוע - - -

יעקב מרגי: לידיעתך, הישיבה תוכננה עד לשעה אחת.

<עמוס שפירא: אני מבקש ל - - -

יעקב מרגי: לא, אי אפשר, סליחה אדוני.

<עמוס שפירא: אני מבקש - - -

יעקב מרגי: סליחה אדוני, אני מנהל את הדיון ואני אפסיק אותך מתי שאני רוצה.

<עמוס שפירא: אבל אתה לא תגיד לי מה לומר- - -

יעקב מרגי: לא, סליחה, אני אפסיק אותך.

יעקב מרגי: אני לא אומר לך מה לומר, אבל התייחסות מותר?

יעקב מרגי: אתה רוצה שיתייחסו, נכון?

יעקב מרגי: או שאתה רוצה לדבר בלי התייחסות?

<עמוס שפירא: אבל אתה לא נותן להתייחס במהלך הדיון.

יעקב מרגי: סליחה אדוני, לי מותר, לך לא.

יעקב מרגי: הישיבה תוכננה עד השעה אחת וצריך לכבד את זה גם כן.

יעקב מרגי: בבקשה.

<עמוס שפירא: אבל אתה היית צריך בזמן תכנון הישיבה ל - - -

יעקב מרגי: אני מקבל את כל הביקורת שלך.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: הבנתי, תודה.

<עמוס שפירא: רגע, רגע, בזמן הישיבה-.

<עמוס שפירא: אתה תיתן לי לסיים.

<עמוס שפירא: אולי תשמע משהו.

יעקב מרגי: להבא אני אתייעץ איתך לפני.

<עמוס שפירא: בפעם הבאה תתחיל מהחינוך המיוחד.

<עמוס שפירא: תתחיל באלה שזקוקים ליותר תשומת לב.

<עמוס שפירא: עכשיו אני רוצה לומר לגבי זה.

<עמוס שפירא: ראינו פה מצגת של משרד החינוך עם יעדים של משרד החינוך.

<עמוס שפירא: לא היה שקף אחד על החינוך המיוחד.

<עמוס שפירא: סליחה שמואל, שנינו מנהלים, גם אני מנהל וניהלתי ארגונים גדולים.

<עמוס שפירא: אני אכן מאמין כמו השר בנט, שמה שלא נמדד לא משתפר.

<עמוס שפירא: ואם פה בשקף הזה, במדדים של משרד החינוך, לא ראיתי מדד אחד על החינוך המיוחד, נורא מצטער, אתם יכולים להגיד כל מה שאתם רוצים – זאת ההתייחסות, זאת התוצאה.

<עמוס שפירא: השר יכול להגיד מה שהוא רוצה ואני מאמין שאין רצון רע לחינוך המיוחד, אבל כאשר מתקיים דיון וכאשר השר נאלץ לצאת ולא תואם הדיון בצורה כזאת שהוא ישמע גם את ההורים של אלה שאין להם וצריכים את התמיכה, זה לא משנה מה תאמר אחרי זה.

<עמוס שפירא: ועכשיו אני אומר כמה מילים לגבי העניין הקונקרטי.

<עמוס שפירא: אחד, עד היום ואני אמנם יושב ראש אלו"ט, אבל אני מדבר פה בשם כל ההורים מהחינוך המיוחד עם הצרכים המיוחדים – עד היום למיטב ידיעתי, לפי נתונים של משרד החינוך, יש עדיין 1,400 ילדים בחינוך המיוחד שאין להם פתרון.

<עמוס שפירא: זה פעם אחת.

<עמוס שפירא: ואתם תופתעו כל פעם מחדש, בגלל שמנהל, כאשר הוא נתקל באותה תופעה מחדש שהוא מופתע, צריך לשאול את עצמו למה זה קורה.

<עמוס שפירא: אדון מנכ"ל משרד החינוך, אין לכם ואתה יודע את זה, שאין לנו תחזית לגבי הצרכים של החינוך המיוחד.

<עמוס שפירא: אין תחזית אמינה לגבי זה וכל שנה אתה תופתע מחדש, מפני שהצרכים באמת, בייחוד של הילדים עם האוטיזם, בוודאי שיתגלו בשנים הקרובות בכסף הרבה יותר מהיר עוד ממה שהיה וכל שנה נופתע מחדש.

<עמוס שפירא: עכשיו לגבי נקודות.

<עמוס שפירא: אמרתי שאחת קודם כל - - -

יעקב מרגי: אחרונה.

יעקב מרגי: תבחר לך את הנקודה שהכי חשובה לך.

יעקב מרגי: כי אנחנו הולכים לעבוד ביחד במושב החורף.

<עמוס שפירא: אז רק שלא תסלק אותי החוצה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני אזמין אותך לדיונים נוספים בוועדה.

יעקב מרגי: אני אראה אותך יותר פעיל, אקטיבי, בדיונים הבאים.

<עמוס שפירא: עכשיו אני רוצה לומר.

<עמוס שפירא: כמובן מעבר לבעיה הבסיסית של חוסר תחזיות במאגר נתונים, הבעיה השנייה זה חוסר בוועדות ההשמה.

<עמוס שפירא: התאריך השרירותי של ה-31 בדצמבר, שיש אמא עם תאומים – אדוני, יושב ראש הוועדה ומר אבואב – אמא עם תאומים שאחד קיבל את האבחנה לפני ה-31 במרס ואחד לא קיבל את האבחנה עד ה-31 במרס.

יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי שהאמא קיבלה - - -

<עמוס שפירא: ו - - -

<קריאה: הוא מטעה - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, רגע, אדוני.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע על מקרה אחד שתביא לי אותו, תגיד שאמא או הורה כל שהוא, אם נתקל בזה שבגלל התאריך לא יעשו לו ועדת השמה.

יעקב מרגי: אני - - -

<עמוס שפירא: תקבל - - -

יעקב מרגי: סליחה, תן לי.

יעקב מרגי: אני יכול לומר לך שבעשרות מקרים היו פניות למשרד החינוך והם פתחו ונתנו הנגשה.

יעקב מרגי: יש רשויות שאצלן הכמויות גדולות, לא יכולות לעמוד בלוחות הזמנים ופנו אלינו.

יעקב מרגי: פנו למשרד, קיבלו מענה.

יעקב מרגי: לכן אני רוצה לשמוע על מקרה שאמרו להם - - -

<עמוס שפירא: אתה תקבל את זה.

יעקב מרגי: אוקיי.

<עמוס שפירא: עכשיו דבר נוסף זה חוסר בסייעות וכיתות ומסגרות שיש להם הרבה יותר ממה שהיה צריך להיות, בגלל העומס.

<קריאה: התרענו בשנת 2011.

יעקב מרגי: תודה.

<עמוס שפירא: אבל דבר אחד - - -

יעקב מרגי: אחרון.

יעקב מרגי: תעשה לעצמך - - -

<עמוס שפירא: אני רוצה כדי ל - - -

יעקב מרגי: אנחנו פשוט ננעל את הדיון ואחרים לא ידברו.

<עמוס שפירא: אני רוצה לומר דבר אחד.

<עמוס שפירא: תראו, תאזינו טוב לרחש ולדבר הזה.

<עמוס שפירא: היות ואתה יודע, שר החינוך אוהב לדבר במונחים של ביטחון לאומי, במונחים של אסטרטגיה וגם ראש הממשלה שלנו אוהב לדבר עם הדגמה, אז אני אשתמש במה שנקרא ואתלה באילנות גבוהים.

<עמוס שפירא: רבותי, תראו, זה אולי ישמע קצת - - -

יעקב מרגי: זה מוכר מאיזה מקום.

<עמוס שפירא: יש לכם פצצת זמן ואם לא תטפלו בה ולא תתעשתו מהר, זה עוד יום אחד יתפוצץ לכולנו בפנים.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

<עמוס שפירא: זה מה שרציתי לומר.

יעקב מרגי: המנכ"ל, בבקשה.

<שמואל אבואב: ראשית עמוס, אני רוצה לומר לך, תסתכל עלי רגע, יש לנו יעדים ברורים ומוגדרים.

<שמואל אבואב: תביט עליהם.

<שמואל אבואב: מפאת קוצר הזמן לא הצגנו אותם.

<שמואל אבואב: יעדים מוגדרים - תסתכל עכשיו אלינו – לחמש השנים הבאות.

<עמוס שפירא: למי?

<שמואל אבואב: לחינוך המיוחד.

<שמואל אבואב: לאוטיסטים ולמוגבלים ולילדים החולים.

<שמואל אבואב: ומה אתה חושב?

<שמואל אבואב: שאנחנו יושבים בשוויון נפש בבית ואנחנו רגועים ממה שקורה?

<שמואל אבואב: אנחנו ישנים 4 שעות בלילה.

<שמואל אבואב: אתה יודע למה?

<שמואל אבואב: לא בשביל להתברך בפתיחת השנה, בשביל למצוא פתרון לכל ילד וילד.

<שמואל אבואב: להתווכח עם קדימה מדע – למה לא סיימו את המשא ומתן ועם העובדים.

<שמואל אבואב: ארגון שקיבל מאתנו 10 מיליון שקלים והיה צריך להגדיל את מספר הילדים החולים, נתקל במהמורות של משא ומתן.

<שמואל אבואב: אנחנו מתייחסים בשוויון נפש?

<שמואל אבואב: אנחנו מזילים דמעות מכל סיפור שיש פה בכדי לפתור את כל הבעיות שיש.

<שמואל אבואב: בשביל זה באנו לפה.

<שמואל אבואב: זו השליחות שלנו.

<שמואל אבואב: שמנו יעדים מוגדרים וברורים - - -

<עמוס שפירא: מעולם לא - - -

יעקב מרגי: תודה, תודה.

<שמואל אבואב: עמוס, עמוס - - -

<עמוס שפירא: מעולם לא הוזכר - - -

יעקב מרגי: תודה.

<שמואל אבואב: עמוס, אנחנו נעבור מקום-מקום עד וכאשר נצליח לפתור את מה שיש לנו.

<שמואל אבואב: אני לא יכול להביא כסף מעבר למה שיש.

<שמואל אבואב: דבר אחד אני מבטיח לך, זה עומד אצלנו בסדר עדיפות במלוא הרגישות, במלוא הרצינות.

<שמואל אבואב: לא נוכל להביא מיליארדים.

<שמואל אבואב: עם מה שיש נעשה את הכל.

<שמואל אבואב: ולכן הוספנו השבוע 3,000 שעות והוספנו השבוע פתרון לעוד 300 סייעות ו - - -

<קריאה: סייעת לא - - -

<שמואל אבואב: רגע אחד, אני לא קוסם שיש לי פה איזה שהוא מעשה קוסמות ואני אלחץ על כפתור ואני אפתור את כל הבעיות.

<שמואל אבואב: אם הגדילו מ-145 מיליון שקלים תוספת ל-360 מיליון שקלים, זה כתוצאה מסדר עדיפות וזה ברור שזה לא מספיק וזה ברור שלא פותרים את כל הבעיות, אבל אנחנו מתאמצים ואנחנו עושים כל מאמץ ולא מתייחסים לזה באדישות.

<שמואל אבואב: ולכן כל העניין הזה שאנחנו פה ואתם שם, אנחנו פה באותה שליחות.

<שמואל אבואב: אתנו פה באותה רגישות, אנחנו פה באותה משימה – לפתור לילדים את הבעיות האלה.

<שמואל אבואב: בשביל זה אנחנו פה.

<קריאה: אני מאמין לך, אבל - - -2011 - - -

<שמואל אבואב: ולכן רבותי - - -

יעקב מרגי: אז זה יהיה בשנת 2017-2018.

יעקב מרגי: לא נעשה, אנחנו שואפים לתקן.

יעקב מרגי: בסדר.

<שמואל אבואב: ולכן רבותי אנחנו מפה הולכים עכשיו לכנס, לפגוש את המנהלים ולשמוע גם מקרוב מה קורה בדרום בחינוך המיוחד.

<שמואל אבואב: נחזור עד שתים עשרה, עד אחת בלילה, עד כמה שצריך.

<שמואל אבואב: אנחנו נטפל בדברים בכדי לעשות הכל, שב-1 בספטמבר מרבית הילדים בחינוך המיוחד יהיו כמו כל הילדים האחרים.

<שמואל אבואב: זה דבר אחד.

יוסי יונה: המנכ"ל, בעניין של השלבים - - -

<קריאה: - - -

יעקב מרגי: אני אומר לך, סליחה אדוני.

יעקב מרגי: אני רשמתי לי נקודת סיכום תוך כדי דיבור, שאנחנו נעשה ישיבה משותפת תוך כדי שנת הלימודים על הלקחים, כפי שעשינו בנושא השכר של המורים.

יעקב מרגי: נעשה תוך כדי כנס החורף הקרוב כמה ישיבות מעקב, לראות שהמשרד אכן הולך להתמודד עם האתגר הלא פשוט הזה, כדי שלא נהיה במחזה הזה כל שנה.

יעקב מרגי: להזכיר לכם, בשנה שעברה עשיתי דיון מיוחד לפתיחת שנץ הלימודים בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: היה דיון מאוחד.

יעקב מרגי: יכול להיות שהייתי צריך לעשות את זה שוב בגלל שנוצר הפקק הזה שלא ציפינו אותו.

יעקב מרגי: לכן גם צפיתי ואם אתם חושבים שאני מופתע – צפיתי, ידעתי, אבל לא גם ציפיתי קצת מהאנשים שקצת מנוסים ומכירים את המערכת, מכירים את הוועדה ומכירים את גודל האתגר, קצת להתבגר מעבר למה שהם רגילים בשגרה, אבל לא נורא.

יעקב מרגי: אני מקבל, מוחל על הכל.

יעקב מרגי: אבל שוב, אני מבטיח לך שיהיה דיון מעקב.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה דיוני מעקב בשיתוף ההורים, בשיתוף כל הארגונים כמובן, כדי שלפחות שנדע.

יעקב מרגי: ואני רוצה לשמוע את התקלות מהשטח.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את ההורים, אני רוצה לקדם, כפי שעשינו.

יעקב מרגי: רבותי לא לחינם.

יעקב מרגי: אני התמודדתי עם תופעת הרישום של התלמידים החרדים.

יעקב מרגי: סבלנו מאותם דברים.

יעקב מרגי: ב-1 בספטמבר התמודדנו עם 500 בנות שלא משובצות, באי ודאות.

יעקב מרגי: הגדרנו, כתבנו תקנות חדשות.

יעקב מרגי: לומר לכם בשנה הראשונה אני אהיה שבע רצון מאה אחוז, אני אומר לכם לא, אבל לפחות קידמנו וזה מה שאני הולך לעשות.

יעקב מרגי: לאמץ את המודל הזה, לשבת ביחד ולראות איך עושים זאת.

יעקב מרגי: תודה.

יוסי יונה: אדוני יושב הראש רק מילה אחת מהמנכ"ל.

יוסי יונה: אמירה ציבורית בקשר לעניין הזה של תכנית שלבים.

<שמואל אבואב: אז אני אומר רבותי, מתנהל בעת הזאת, בשעות האלה, משא ומתן בין קדימה מדע לבין העובדים, מתוך רצון עז ולחץ שלנו לפתור את העניין.

<שמואל אבואב: הרי זה ויכוח של משא ומתן כספי.

<שמואל אבואב: העברנו 10 מיליון שקלים תוספת השנה, למה?

<שמואל אבואב: משום שאנחנו מבינים את החשיבות העצומה שהילדים האלה יהיו במסגרות, מה, זה לא ברור לנו?

<שמואל אבואב: הורדנו מדברים אחרים בכדי להעדיף את זה ומתנהל משא ומתן גם עם עוד גופים ואנחנו לוחצים בכדי שיימצא פתרון.

<שמואל אבואב: אם זה היה תלוי בנו, הייתי מחר פותר את זה, אבל אני לא יכול לפתור.

יוסי יונה: אוקיי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'בארין בבקשה.

יעקב מרגי: אריאל לוי איתנו, אתה משאיר לי אותו.

<שמואל אבואב: כן, תודה.

<שמואל אבואב: שתהיה שנה טובה.

יעקב מרגי: בוא תשב לידי, אריאל, כך שאני אשלוט בך.

<קריאה: - - -

יעקב מרגי: אדוני, לנגד עיני.

יעקב מרגי: בסדר, גם אתה נציג משרד ממשלתי כמו אחד ההורים שלא יודע איך משרד עובד?

יעקב מרגי: יש פה את ראש המזכירות הפדגוגית.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, עם כל הכבוד, שלא ייפגע ממני המנכ"ל שהלך, לא מעניין אותי השר, לא מעניין אותי המנכ"ל, איתו אני עובד כל השנה, אז בואו.

יעקב מרגי: בבקשה.

<קריאה: הוא מכיר את הבעיות, לא המנכ"ל.

יעקב מרגי: בבקשה.

יוסף ג'בארין: טוב, האמת היא שהרושם שלי הוא שאולי צריכים היו לנהל את הדיון הזה בצורה קצת אחרת.

יוסף ג'בארין: רוב הזמן הלך להציג דברים שאולי מוכרים לרוב האנשים נמצאים כאן, ואולי היה צריך להתמקד בבעיות, לרבות הבעיות של החינוך המיוחד, החינוך הערבי בנגב.

יוסף ג'בארין: אז למדנו משהו, אני מקווה, לשנה הבאה, שהישיבה הזאת תהיה יותר עניינית ו - - -

יעקב מרגי: מפורקת לגורמים.

יוסף ג'בארין: ולצורך טיפול בבעיות הקונקרטיות בתחום הזה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד עם כל הכבוד לתכנית הדיפרנציאלית בחינוך היסודי ובחטיבת הביניים, לפי הנתונים שיש לי ואני מקווה שאם לאנשי משרד החינוך יש נתונים אחרים, אז אולי הם יציגו אותם, גם אחרי יישום מלא של תכנית התקצוב הדיפרנציאלי, בעוד כשנתיים היא תסתיים, לא נגיע למצב של שוויון בהקצאת התקציבים, ככה שתלמידים בשכבה החלשה עדיין יקבלו פחות, לפחות במה שקשור לחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: אז לכן זו סוגיה שצריך לשים אליה לב.

יוסף ג'בארין: אבל הכי חשוב בעניין הזה ואני חושב שכל מי שמעורב בתכנית התקצוב הדיפרנציאלי, יודע שהתכנית עד היום לא חלה על חטיבה עליונה.

יוסף ג'בארין: נכון, אריאל?

<אריאל לוי: כן.

יוסף ג'בארין: ולכן אחד הדברים הבעייתיים אולי שהיו בהצגה עד היום, שלא הייתה שום התייחסות לחטיבה העליונה ולתיכונים, ואני לתומי חשבתי שאולי השר תכנן איזו שהיא בשורה, שהנה סוף סוף מרחיבים את התכנית לחטיבה העליונה, במיוחד אחרי הכתבה שהייתה בדה-מרקר לפני כמה ימים, לפיה ראינו שתלמיד בחינוך הממלכתי דתי מקבל בממוצע 33,000 שקלים, לעומת כ-20,000-21,000 שקלים שמקבל תלמיד ערבי בחטיבה העליונה.

יוסף ג'בארין: כבוד יושב ראש הוועדה, יש כמה נושאים, אני לא אפרט אותם, אבל הם בטיפולך ועדייך לא נפתרו.

יוסף ג'בארין: אחד – סוגיית 5,000 התלמידים הערבים בנגב, בגילאי חובה של 3 עד 5, שעדיין בלי מסגרת.

יוסף ג'בארין: שנית, סוגיית הכיתות החסרות בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: משרד החינוך הודה שמדובר בכ-4,000 כיתות.

יוסף ג'בארין: סוגיה שממשיכה עד היום; ושלוש, אותם אלפי מורים ערבים שפשוט אין להם תעסוקה, אין להם מקום להשתלב במערכת.

יוסף ג'בארין: אלה סוגיות שכנראה נמשיך לטפל בהן גם בשנה הקרובה.

יוסף ג'בארין: שתי הערות לגבי הדברים המהותיים.

יוסף ג'בארין: אני רואה גם את יושב ראש המזכירות הפדגוגית.

יוסף ג'בארין: אחת, אתה כבר יודע שספר האזרחות החדש נתקבל בכל כך הרבה התנגדות בקרב החברה הערבית.

יוסף ג'בארין: אז יכול להיות שהגיע הזמן להגיד שהספר הזה לא מתאים, הוא לא מתאים גם לחברה היהודית, אבל לפחות בכל מה שקשור לחברה הערבית אי אפשר להכתיב ספר כזה למורים הערבים.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שהמספר הזה סוף סוף ייקלט ולא רק שהספר הזה לא יתורגם, אלא פשוט שיהיה צוות מקצועי שיעבוד בעניין הזה.

יוסף ג'בארין: אחרי העתירה לבג"ץ – וזה הנושא השני והאחרון – משרד החינוך התחייב לאייש את המועצה המייעצת לחינוך הערבי ואני רוצה להיות בטוח שיאוישו שם אנשים בעלי מקצוע, אנשים אקדמאים, אנשים שבאמת יוכלו להשפיע על קבלת ההחלטות בתוך המערכת.

יוסף ג'בארין: עד שתקום אותה מועצה פדגוגית ערבית, שאנחנו מייחלים אליה כמו שיש מועצה בחינוך הממלכתי דתי וכמו שיש את הניהול העצמי בחינוך החרדי.

יוסף ג'בארין: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אביבית אהרונוף, בבקשה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: תודה רבה אדוני יושב הראש.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: צר לי שהמנכ"ל הלך.

יעקב מרגי: אל תחזרו על זה, כי הוא הלך.

יעקב מרגי: זהו.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לא, בסדר, סמנכ"ל משרד החינוך, אריאל, מכיר את הדברים שאני בוודאי אגיד.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הוא בקשר יום יומי אתנו, גם עם הארגונים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת שהיה חשוב שאם לא השר, לפחות שהמנכ"ל ישמע את הדברים והדברים יגיעו ישירות אליו.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הנושא של השיבוצים, אני לא אחזור על הדברים, ברור לי גם להכיר את הנפשות הפועלות במשרד החינוך וגם מהטיפול היומיומי שיש לנו, שהוא ייפתר ויינתן מענה לכלל התלמידים, אבל אני מסכימה עם מה שנאמר קודם על ידי בחברי, שהבעיה הזאת תחזור על עצמה בשנית גם בשנה הבאה וגם שנה אחר כך, אם הדברים הבעייתיים, שגם אתה אריאל ציינת קודם לא יקבלו מענה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני אתייחס ברשותך רק לשתי נקודות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הנקודה הראשונה זה ההתנהלות של ועדות ההשמה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ישנה הסללה בוועדות ההשמה לחינוך המיוחד, בניגוד לרצון של הורים שילדים ישולבו, בניגוד לחוות דעת מקצועיות שמוטב שהילדים יהיו בשילוב, ועדות ההשמה פועלות במין חלל ויש נתק בין כוונות המשרד, בין מה שהמנכ"ל אמר קודם לכן, שיש לו חזון שיהיה שילוב, לבין מה שקורה בשטח.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ועדות מסלילות לחינוך המיוחד.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אגב, אני רק אומר שלפעמים זה לא בהכרח מתוך איזה שהוא רצון רע.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לפעמים זה גם מתוך ההיכרות של השטח, שבאמת המסגרת החינוכית לא תיתן מענה לילד משולב כמו שצריך, כי המשרד נותן מעטפת דלה מדי, אם לא לומר סל מצומק.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ובמקרה כזה, באמת ילד שלא יקבל את המעטפת הנדרשת, השילוב נועד לכישלון.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זו נקודה אחת.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: נקודה שנייה זה נושא של הנגישות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: נעשתה טעות היסטורית.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: חוק שוויון חוקק ולמשרד החינוך ניתנה פריבילגיה שמוסדות החינוך לא יונגשו אלא בהתאם לבקשה פרטנית של תלמיד.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מה שקרה בשטח וזה כבר מוכח פעם אחת פעם, כפי שציינה חברת הכנסת קארין אלהרר.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הפרוצדורה הארוכה שנדרשת עד שבית ספר מונגש, לצד העדר מערכת של פיקוח ובקרה ממשרד החינוך, ילדים מסיימים את שנת הלימודים לפני שבית הספר שלהם הונגש וגם אותה ילדה, שעלתה לכיתה א' וההורים שלה הגישו את הבקשה לרשות המקומית בבית שמש, שבית הספר שלה יונגש כבר כשהיא הייתה בגן חובה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: גם אותה ילדה כנראה תסיים את שנת הלימודים, כי היא כבר עולה השנה לכיתה ה' בלי שבית הספר שלה מונגש.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זו נקודה אחת.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: נקודה נוספת זה שלמרות שיש הנגשה פרטנית, משרד החינוך התבקש לעשות שני דברים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: להנגיש בבתי הספר פיר מעלית ושירותי נכים וזה עד לאחד במאי 2019.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: למרות זאת, לפי מה שהשר אמר, רק כ-1,334 מוסדות חינוך יש בהם פיר מעלית ושירותי נכים, מתוך כ-5000 מוסדות חינוך.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה אומר שרק לרבע - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: והמעלית לרוב לא תקינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש רק את הבור מעלית.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: נכון, כי זה מה שהחוק מחייב.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: החוק מחייב להנגיש רק פיר מעלית ושירותי נכים וזה עד מאי 2019 וגם זה לא נעשה.

יעקב מרגי: אביבית, להתכנס לסיכום.

יעקב מרגי: אנחנו בתוספת של שעה לזמן.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: וגם זה לא נעשה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ולכן גם בשנה הבאה, אם משרד החינוך לא יתחיל להנגיש את בתי הספר ולא תהיה מערכת בקרה, שברגע שהם נותנים הרשאה תקציבית גם יש מי שמפקח שההרשאה הזאת באה לידי מימוש, שוב בתי הספר לא יהיו נגישים וילדים לא יוכלו להיכנס לשערי בית הספר באחד בספטמבר וגם הילדים האלה יישארו בבית.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ברשותך אדוני, אם יש עוד דקה, באמת רק כדי להמחיש.

יעקב מרגי: נקודה, בבקשה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: נקודה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אמא לילד עם קושי בוויסות חושי, כתבה אתמול בעקבות זה שוועדת ההשמה החליטה שהוא ילד עם הפרעת התנהגות והחליטה שהילד הזה יהיה בחינוך מיוחד, ובדרך לוועדת הערר היא כתבה את השורות הבאות: "קיבלנו מכתב בזו הלשון: הילד יקבל כיסא גלגלים החל מיום ראשון.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: למה, שאלתי?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זו זכותו הם ענו, לעזור בעניין הצליעה, טענו.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני אמא שלו ויודעת מה טוב, מכירה את הבן שלי מקרוב.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש צורך בקביים, לא בכיסא גלגלים שיהרוס וישבש הרגלים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יהפוך את הילד לנכה ומתוסכל, ינוון לו שרירים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כך ירגיש כה אומלל.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כך קבענו – כיסא וזה סוף מעשה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זאת זכותו של הילד וכך נעשה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לא ראיתם את הילד וגם לא את הצליעה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: איך אתם מעריכים כך את סוג הפציעה?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: איך מוציאים פתרון קיצוני וכואב בלי לשאול את הילד מה הוא שונא ומה הוא אוהב.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הכיסא אותו יבדיל מכל החברים, כך לא יתאמץ כלל ויצבור פערים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הילד הולך וצריך קצת עזרה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: תסתכלו על הילד.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זכרו את המטרה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כיסא הוא צריך, הוא צריך כיסא, כך קבעה הוועדה, זה סוף מעשה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: וכיסא גלגלים לשכן זהו כורח, לא הולך בעצמו, להרימו זה טורח.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כיסא גלגלים לשכן יעזור, זה ייתן לו סיכוי לחברה לחבור.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אין תקן לכיסא לשכן, כך קבענו.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: קוד 55 אצלו לא מצאנו.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הקביים אצלו, הכיסא אצלכם.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אל תתערבו בעניין שלא שלכם.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כך ילך הכיסא לפי הנהלים ולמי שלא צריך לשבש הרגלים".

יעקב מרגי: תודה אביבית.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני רק אתן את הקרדיט ואחזק את דברי ורדית, אמא ל-א', ששוב, זאת התחושה של הורים שמגיעים לוועדות השמה - - -

יעקב מרגי: הדברים דיברו בעד עצמם.

יעקב מרגי: נאמרו בצורה הכי חדה וברורה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני שמחה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני שמחה שהייתה לי אפשרות להשמיע את הדברים.

יעקב מרגי: רבותי, אנחנו תכננו את הדיון לשעתיים ואנחנו כבר שלוש שעות ואני לא מצר על כך.

יעקב מרגי: אני חושב שכל מי שדיבר פה דיבר והציג את הנושא הזה.

<קריאה: אפשר משפט?

יעקב מרגי: לא, את לא יכולה כשאני מדבר, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: יש עוד 20 שביקשו משפט ולא יקבלו רשות דיבור, מה לעשות?

<קריאה: משפט - - -

יעקב מרגי: לא, לא, אני לא יכול, סליחה.

יעקב מרגי: אני לא יכול.

יעקב מרגי: רבותי, מטרת הדיון היום זה לא למצות את מושב החורף של הוועדה.

יעקב מרגי: אנחנו נשב.

יעקב מרגי: כל מי שיש לו סוגיה, מצוקה שהיא דורשת פתרון כללי, יכול להתכתב אתנו בוועדה.

יעקב מרגי: אנחנו מקיימים דיונים.

יעקב מרגי: אנחנו הולכים לעבוד קשה במושב החורף, גם על הילדים המיוחדים.

יעקב מרגי: זה אתגר ונתמודד איתו.

יעקב מרגי: לכן אני מבקש סליחה מראש, יהיה עוד דובר אחד שאני החלטתי עליו ואני לא רוצה לשמוע למה ואיך ומה, כי כולם פה מבוגרים.

יעקב מרגי: לאחר מכן תהיה התייחסות כללית של אריאל ונסכם את הדיון.

יעקב מרגי: קובי הלל, בבקשה, תציג את עצמך.

<קובי הלל: אני קובי הלל, אני מייצג פה את הקואליציה לחינוך מיוחד במוכר שאינו רשמי.

<קובי הלל: קודם כל ליושב הראש שהיה תמיד קשוב אלינו, קיבל אותנו לאורך כל השנה, שנתיים אפילו.

<קובי הלל: אנחנו מייצגים עשרות ארגונים ובתי ספר, שכולם לחינוך מיוחד מוכר שאינו רשמי.

<קובי הלל: לצערנו המצב הוא שהילדים שמופנים על ידי המדינה למוסדות שלנו שווים פחות, הרבה פחות.

<קובי הלל: היינו פה בוועדה בשלושה ביולי.

יעקב מרגי: הלל, אני אומר משהו, אתה אומר את זה באיטיות, בדרמטיות ואין לי סבלנות ואני אומר ברשותך.

יעקב מרגי: היה כאן דיון - - -

<קובי הלל: ייצגת אותנו כמו שצריך.

יעקב מרגי: היה כאן דיון בוועדה בסוגיה של השוואת החינוך המיוחד במוכר שאינו רשמי לממלכתי.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים את הסוגיה הכללית בנושא החינוך הרגיל.

יעקב מרגי: השר אמר את הדברים בצורה נחרצת.

יעקב מרגי: הממלכה מעדיפה את הממלכה.

יעקב מרגי: מי שרוצה ליהנות מפריבילגיה של סינון תלמידים וכל מיני תכנים אחרים, משלם, למרות שאני אומר לכם, לי יש השקפת עולם שילד באשר הוא ילד, לא משנה איפה הוא לומד, צריך לקבל את זה.

יעקב מרגי: אבל כנראה שאותם מוסדות, אותם זרמים שהחליטו להיות במוכשר, לפחות התחייבו להביא את הדלתא הזו ממקורותיהם הם, כדי שלפחות לא נצא עם הכרה דה פקטו בכך שילד שלומד כאן, לעומת ילד שלומד בממלכתי, מופלה לרעה.

יעקב מרגי: בחינוך המיוחד הרציונל הזה לא קיים.

יעקב מרגי: הגענו להכרה.

יעקב מרגי: המנכ"ל ישב בוועדה, התחייב שבשנת תשע"ח יושווה החינוך המיוחד במוכר שאינו רשמי לחינוך המיוחד בחינוך הממלכתי.

יעקב מרגי: קיבלנו רוח גבית משפטית של דורית מורג שישיבה בדיון, שנשאלה שאלה על ידי יושב ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גפני, האם זה חוקי להפלות בחינוך המיוחד והיא אמרה – לא.

יעקב מרגי: אני מקווה לא - - - התייחסות, לא של השר ולא של המנכ"ל.

יעקב מרגי: אני מבקש לקחת את הדברים איתך.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל לא תשובה מה הולך להיות, תשובה שאכן המשרד נערך לכך, שבשנת תשע"ח, שנת הלימודים הקרובה, החינוך המיוחד במוכר שאינו רשמי ישווה לחינוך הממלכתי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

<קובי הלל: תודה רבה.

יעקב מרגי: סיכמתי את הדברים שלך?

<קובי הלל: כמו שצריך.

יעקב מרגי: אז בבקשה.

יעקב מרגי: אריאל לוי, ככה בגדול, לאור כל מה שנאמר פה.

<אמיתי שוחט: אפשר רק נקודה אחת?

יעקב מרגי: משפט, בבקשה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<אמיתי שוחט: אמיתי, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<אמיתי שוחט: באמת הנושא של ניצול התקציב בנגישות ברמה מאד נמוכה.

<אמיתי שוחט: מדובר על כך שבשבוע שעבר בישיבה דיברו כאן על 50% ניצול בנגישות אקוסטית, פחות מ-60% בנגישות פיזי והנושא של הנגישות הכללית, שבאמת כמו שאביבית הזכירה כאן, באחריות משרד החינוך.

<אמיתי שוחט: לפני כשבועיים משרד החינוך הודיע באופן רשמי שהוא הולך לסיים את ההנגשה הכללית עד שנת 2022.

<אמיתי שוחט: חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות קובע שזה אמור להסתיים, כמו שאביבית אמרה, עד האחד במאי 2019.

<אמיתי שוחט: אני אשמח לדעת את ההתייחסות של משרד החינוך, איך הוא בא בטענות אל השלטון המקומי, כשמשרד החינוך מודיע בריש גלי שהוא בעצמו, לכאורה, מתכוון להפר את החוק.

יעקב מרגי: תודה.

<אריאל לוי: טוב, אני אתייחס לכמה נקודות שעלו ואני אעשה את זה בקצרה.

<אריאל לוי: לגבי התקצוב הדיפרנציאלי – במהלך השנה הבאה יושלם המהלך של תקצוב דיפרנציאלי ביסודי ובחטיבות הביניים וילד בפריפריה, לא בהכרח רק בהקשר הערבי - - -

<קריאה: זה כולל גנים?

<אריאל לוי: לא.

<אריאל לוי: יסודי וחטיבות ביניים.

<אריאל לוי: בית ספר יסודי וחטיבות ביניים.

<אריאל לוי: שנייה, שיטת התקצוב בגנים היא אחרת.

<אריאל לוי: אני רגע מתייחס לשיטת התקצוב בבתי הספר.

<אריאל לוי: במובן הזה, ילד בפריפריה יקבל יותר מילד במרכז הארץ וזה לא משנה אם הוא ערבי או יהודי.

<אריאל לוי: אכן, התקצוב הדיפרנציאלי בחטיבה העליונה לא קיים.

<אריאל לוי: אגב, האוצר ומשרד החינוך כן מובילים תכנית, אז אני מודיע לך שיש תכנית להיערך לדבר הזה.

<אריאל לוי: זה מחייב הרבה מאד מקורות, אבל התחלנו לעבוד על זה.

<אריאל לוי: זה לא יקרה תוך יום ולא תוך יומיים, אבל יש רצון גם באוצר וגם במשרד החינוך לבצע את זה גם בחטיבה העליונה.

<אריאל לוי: אני אתייחס לגבי נושא המורים.

<אריאל לוי: אני לא אכנס לכל ההיבטים שעלו פה, יש פה הרבה מאד היבטים.

<אריאל לוי: אני חושב שגם חלק מהנתונים לגבי הנשירה שהוצגו פה הם לא נכונים.

<אריאל לוי: אני לא רוצה להתמודד עם איזה מספר הוא יותר נכון או פחות נכון.

<אריאל לוי: יושב פה גם אייל רם, מנהל מינהל עובדי הוראה.

<אריאל לוי: אני כן אגיד ש-700 מורים ערבים כן מלמדים היום בבתי ספר יהודים.

<אריאל לוי: שיטת הניקוד של שיבוץ המורים בבתי ספר היא שיטה שמתמודדת עם סוגיות שצוינו פה על ידי חברי הכנסת, על ידי חבר הכנסת אחמד טיבי בשאלה של פרוטקציות ואחרות.

<אריאל לוי: זה בדיוק בא בשביל זה, בשביל להתמודד עם העניין.

<אריאל לוי: עדיין יש חסרים במורים במקצועות מסוימים והמינהל נערך לזה לטווח הארוך.

<אריאל לוי: אני רוצה להתייחס עכשיו לחינוך המיוחד, ברשותך.

<אריאל לוי: לי, כאיש משרד החינוך וכפקיד, ואני לא מתבייש במילה הזאת, מתחיל להימאס מכל פעם להביא את אותו מקרה שלא עובד.

<אריאל לוי: ויש.

<אריאל לוי: ויש.

<אריאל לוי: טליה שיושבת פה ואחרים שיושבים פה - - -

<שלמה קרפ: אפשר גם להראות מה שכן עובד.

<אריאל לוי: אני יודע.

<אריאל לוי: אני תיכף אתייחס לזה.

<אריאל לוי: להגיד עכשיו שכל ועדות ההשמה, ל-210,000 ילדים או לאותם 100,000 ילדים שהם לא עם לקויות למידה, דופקות את הילדים, לא מתמודדות ברצינות עם הצרכים של לקויי הלמידה או של אחרים, זה פשוט לא פייר.

<אריאל לוי: זה לא פייר כלפי מי שיושב בוועדות האלה.

<אריאל לוי: איך יכול להיות שבירושלים העיר אין בעיות שיבוץ?

<אריאל לוי: כי כל ועדות ההשמה שלהם דפוקות?

<אריאל לוי: אז אביבית, במקום כל פעם לקחת את הדברים האלה לקצה, בואו קצת נעשה חסד - - -

<שלמה קרפ: לא, אבל גם חשוב להגיד למה, איך, מה גרם - - -

<אריאל לוי: שנייה, שנייה.

<אריאל לוי: נכון, כי הייתה היערכות, היה שיתוף פעולה.

<שלמה קרפ: מה גרם לשינוי בירושלים?

<אריאל לוי: שלמה, אתה תתייחס לזה אחרי זה אם יתנו לך.

<שלמה קרפ: לא, אבל הרב מרגי לא נותן לי לדבר.

<אריאל לוי: אבל אני אמרתי את זה בשמך, נכון?

יעקב מרגי: אני רוצה אותך בישיבה שתהיה - - -

<אריאל לוי: שלמה, שנייה, אבל זה לא רק בירושלים.

<טליה בושרי: לא, אבל היא לא תהיה רלבנטית לתחילת שנת הלימודים ועל זה אני מדברת.

<אריאל לוי: טליה, תתני לי לסיים.

<טליה בושרי: שנת הלימודים נפתח, ל-ל' אין בית ספר.

<טליה בושרי: אני מבטיח לי אישית שאתה דואג לילד שלי?

יעקב מרגי: אריאל לוי הבטיח לך 4 פעמים.

<טליה בושרי: אריאל לוי הבטיח והוא מנסה ורחלי מנסה ואין פיתרון.

<טליה בושרי: לילד שלי אין מסגרת.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אני אתן לך את הטלפון שלי שהוא מפורסם.

יעקב מרגי: באחד בחודש, לא באחד בחודש, יום לפני האחד בחודש – אם לא תקבלי מענה אני נכנס לתמונה.

יעקב מרגי: אני רוצה לראות - - -

<אריאל לוי: טליה, יש היגיון שאני עכשיו אסביר איזה פתרונות נתתי ל-ל' היום או אתמול על כיתה זו או אחרת?

יעקב מרגי: לא, לא, לא.

<אריאל לוי: לא, זה לא יהיה ראוי.

<אריאל לוי: זה לא פייר כלפייך ולא כלפי הילד.

<אריאל לוי: אני רגע אתייחס ברמת העיקרון.

<אריאל לוי: אנחנו כאנשי מערכת - - -

<טליה בושרי: אני אמרתי שאתם עשיתם את מה שאתם רק יכולים, אריאל, אם לא הבנת אותי נכון.

<אריאל לוי: שנייה.

יעקב מרגי: שנייה.

<טליה בושרי: הבעיה היא שאין פתרון הולם.

<טליה בושרי: ראש העיר שלי רוצה לפתוח כיתה - - -

יעקב מרגי: טליה, סליחה.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יעקב מרגי: יש לך בעיה עם להקשיב תוך כדי דיבור.

יעקב מרגי: תקשיבי טוב טוב.

יעקב מרגי: מה לעשות, כמי שקצת נגע בחינוך המיוחד, בילדים המיוחדים, כפי שאני אוהב להגדיר אותם, אין תכנית שתתוכנן בהכי יסודיות - - -

<טליה בושרי: נכון.

יעקב מרגי: והכי דקדקנית שיכולה להיות, שתתאים לכל ילד בכל מקום מגורים, בכל סגנון לימוד.

יעקב מרגי: אבל אני לפחות רוצה כמחוקק, כמי שמפקח על עבודת הממשלה, רוצה לחיות בוודאות מוחלטת.

יעקב מרגי: להיווכח שהמשרד עשה הכל וכל מה שהוא יכול גם לצפות שזה יקרה.

<טליה בושרי: אני מבטיחה לך שיש פתרון לארבעה ילדים.

<טליה בושרי: יש לי ארבעה ילדים שרוצים ורוצים ללמוד בכיתת תקשורת בראש העין.

<טליה בושרי: ראש העיר שלום בן משה אמר אין בעיה, אני מוכן לבוא לקראתכם, אנחנו נפתח השנה כיתת תקשורת.

יעקב מרגי: תודה.

<טליה בושרי: מערימים עלינו קשיים.

יעקב מרגי: הנה דיברת, תודה.

<טליה בושרי: גם מתיה ורונית וייס, כבודם במקומם מונח, אמרה שזה מסובך לוגיסטית.

יעקב מרגי: תשלחי לי, סליחה.

יעקב מרגי: אם הסיפור הוא ראש העין, תשלחו לי מייל, נתמודד עם זה.

<קריאה: ראש העיר - - -

יעקב מרגי: אני לא יודע להגיד לך מה.

יעקב מרגי: אני אלמד את זה, אני אתמודד.

יעקב מרגי: יש באתר הכנסת, אם תרצי אני אתן לך.

יעקב מרגי: אנחנו בשלב הסיכומים, לא יהיו הפרעות יותר.

<אריאל לוי: כן, אני רק אגיד, אפרופו התייחסות לוועדות ההשמה, או לוועדות הערר או לכל מיני נושאים שקשורים בחינוך המיוחד, להגיד שבגלל אותה מורכבות ואנחנו לא מושלמים, ו- - - יודעת את זה יותר טוב מכולם.

<אריאל לוי: יש טעויות.

<אריאל לוי: המערכת שלנו רוויות תקלות.

<אריאל לוי: יש הרבה מאד עבודה של הכשרה של לבבות ושל תפיסות עולם וזה נעשה וזה ייעשה.

<אריאל לוי: ויחד עם זאת, בגין העובדה שזה תהליך, כל פעם להגיד שמופתעים מהאחד בספטמבר ושהכל לא בסדר ושיש 1,400 ילדים שיש להם בעיות, אני מתקשה לקבל את זה.

<אריאל לוי: אני חושב שמה שקורה פה לא פעם ולא פעמיים, לא משרת את העניין עצמו.

<אריאל לוי: אני כן אגיד מה משרת, לסיכום.

<אריאל לוי: חבר הכנסת מרגי יודע שהונחה הצעת חוק בנושא השילוב, שצריך לתקן אותה.

<אריאל לוי: אנחנו עובדים עליה ביחד, לא עובדים עליה לבד.

<אריאל לוי: לגבי הנגשה, הכי נוח זה לשרטט ולנפנף בזה שאנחנו עוברים על החוק.

<אריאל לוי: איזה עוד משרד ממשלתי עושה את מה שאנחנו עושים?

<אריאל לוי: לא, אתה תיתן לי רגע לסיים.

<אריאל לוי: איזה עוד משרד ממשלתי פועל באופן הזה במיליארד שקלים, בקצב שאנחנו עושים.

<אריאל לוי: לא הכל טוב.

<אריאל לוי: הרשויות לא תמיד מבצעות - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - אחד - - -

<אריאל לוי: לא, זה לא הנקודה.

<אריאל לוי: זה הנחיה לכל משרדי הממשלה, סליחה.

<אריאל לוי: תלכו לרשויות.

<אריאל לוי: מה שאני מנסה להגיד - - -

יעקב מרגי: רבותי, כמי שהיה בקדנציה הקודמת יו"ר ועדת משנה לתיקון התקלות של ההנגשה במוסדות להשכלה הגבוהה ובמוסדות החינוך, בואו תקשיבו.

יעקב מרגי: לומר לכם שהייתי שבע רצון מהקצב?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: חוקק חוק ההנגשה.

יעקב מרגי: כולם צהלו ושמחו.

יעקב מרגי: בלחץ, שוב, של כל מי שהיה וזה טוב ומבורך - - -

<קריאה: החוק לא תוקצב.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: לא תוקצב, לא תוקנן בתקנות.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, גם אלה שרצו את החוק לא הכירו.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, ישבו ארגונים שהובילו ודחפו, שלפעמים הם היו המפריעים הכי גדולים ליישום התקנות.

יעקב מרגי: ולא ידעו גם.

יעקב מרגי: לומדים את זה תוך כדי הליכה וזה גם דורש משאבים רבים ויש פה התחייבויות.

יעקב מרגי: המדינה מחויבת, המשרד מחויב.

<אריאל לוי: לא רק שאנחנו מחויבים, אין ספק שיש מורכבות בקשר בינינו לבין השלטון המקומי ביכולת לאכוף חלק מהביצוע.

<אריאל לוי: אז אתם, במקום שתפנו אלינו, תלכו לשלטון המקומי ותשאלו אותם למה הם לא מקדמים את החוק, כשאנחנו מקצים תקציב.

<אריאל לוי: תן לי לסיים.

יעקב מרגי: שוחט, זה לא הדיון.

<אמיתי שוחט: שבוע שעבר הוא בא אלינו בטענות לנציבות - - -

יעקב מרגי: בא אליו בטענות, ענה לך ותפסיקו עם ה - - -

<אריאל לוי: לא, אני לא בא אליך בטענות.

<אריאל לוי: אני אגיד לך מה, אני חושב שמה שאתם עושים מאד מסייע ל - - -

<אמיתי שוחט: אנחנו מבקשים מכם ש - - - מה לעשות.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, אתה מתגרה בי.

יעקב מרגי: אני אגיד לך מה שאמרתי לך בדיונים אחרים.

יעקב מרגי: אולי שכחם אתם, הנציבות לשוויון.

יעקב מרגי: הביקורת היא כל כולה עליכם.

יעקב מרגי: כי אתם הגוף הממשלתי, זה שאתם יושבים במשרד המשפטים, היה בזה היגיון מסוים של אכיפה, של הרתעה, אבל שוב, אתה הריבון.

יעקב מרגי: אתה הריבון.

יעקב מרגי: אם המשרד לא פועל על פי החוק או מפגר בזה, תלך לשרה הממונה עליך, תבקש סמכויות של סנקציות ותתחיל להטיל סנקציות על משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: השיח הזה שאנחנו - - -

<אמיתי שוחט: אתה אתנו שם?

<אמיתי שוחט: אתה תלך אתנו לשם?

יעקב מרגי: אני אלך איתך.

יעקב מרגי: חוק בלי סנקציה הוא לא שווה.

יעקב מרגי: חוק שכל כולו אכיפה והוא בלי סנקציה, אז סלח לי, זה אותיות מתות בספר החוקים.

<אמיתי שוחט: נכון, ישבנו לפני שבועיים - - -

יעקב מרגי: תודה, תודה.

<אמיתי שוחט: עם הייעוץ המשפטי של משרד החינוך - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מר שוחט היקר, אני מוכן לסייע.

יעקב מרגי: תבואו כל היחידה שלכם אלי, אני מוכן להיות יועץ בחינם בנושא.

<אריאל לוי: אגב, אני חושב שהסנקציות יסייעו לנו ולכם, אתה צודק מאד.

<אריאל לוי: אתה צריך את זה ואנחנו צריכים את זה.

<אריאל לוי: אני אומר שוב, לא מה שאין לנו מה לשפר, גם במערכת בקרה וגם במערכת האכיפה.

<אריאל לוי: אנחנו צריכים פה עבודה הרבה יותר מתוחכמת.

<אריאל לוי: הבטחנו גם מערכת שתעקוב אחרי הילד ותקדים את זמנה.

<אריאל לוי: היא בעבודה.

<אריאל לוי: המנכ"ל נתן הנחיה גם אחרי הישיבה האחרונה לקדם את זה.

<אריאל לוי: אפשר לרשום שאנחנו נבצע את המערכת הזאת.

<קריאה: שזה יהיה רשום.

יעקב מרגי: תודה.

<אריאל לוי: לסיכום אני אגיד כך: אני חושב שסיפור החינוך המיוחד צבע פה את הישיבה ובצדק.

<אריאל לוי: יש מורכבות.

<שמואל מירון: תעשו ישיבה נפרדת שנה הבאה, רק לחינוך המיוחד.

<אריאל לוי: שנייה.

<אריאל לוי: אני לא קובע ישיבות, אני מתייחס.

<קריאה: למה החינוך המיוחד צריך להיות בנפרד?

<קריאה: למה בנפרד?

יעקב מרגי: אמרתי זאת, סליחה.

יעקב מרגי: בוא, אדוני, מכובדי.

יעקב מרגי: הנה ראיתם נושא אחד כמה דעות.

יעקב מרגי: אז בואו, רבותי.

יעקב מרגי: שנה שעברה עשיתי דיון בנפרד, מכובדי, השנה חשבנו, בגלל הדממה של הכנסת ולוחות הזמנים, עשינו דיון אחד כללי.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, אחת אפס לטובת כל מי שבא לזעוק את הזעקה כי הוא הצליח.

יעקב מרגי: הוא הצליח.

יעקב מרגי: אני אומר את זה בכנות ואני לא אומר כמפסיד.

יעקב מרגי: ההיפך הוא הנכון.

יעקב מרגי: אנחנו באותו צד.

יעקב מרגי: הבעיה הוצבה, הושמה במרכז הבמה, על השולחן.

יעקב מרגי: אני לא חושב שמישהו פה התעלם ממנה לפני כן, אבל לי אין ספק שהוא יוצא מפה עם תובנה יותר מחוזקת, שצריך להתמודד עם זה אחת ולתמיד.

יעקב מרגי: ולסיום.

<אריאל לוי: לסיום אני אגיד רק לגבי החינוך המיוחד – שאלו איפה הכסף, איפה אותם 250 מיליון שקלים – אני רוצה שתדעו שהרבה מאד מהפערים נסגרו בעקבות אותו תקציב.

<אריאל לוי: הם לא השלימו אבל את כל הצרכים שלנו ואם רוצים להכיל שילוב באופן מלא נצטרך תוספת תקציבית בשביל שנוכל לקיים את רוח חוק דורנר גם בהמשך.

<אריאל לוי: מה שאני רוצה רק להגיד לסיכום, נכון שהחינוך המיוחד הוא באמת, לפחות בזמן שלי, של המינהל שלי, של הצוות במשרד החינוך, לוקח את מירב המשאבים ותשומת הלב בגלל החשיבות והרגישות.

<אריאל לוי: אנחנו לא מושלמים, אבל אנחנו כן נשלים את העבודה וצריך לעשות את ההבחנה בין שני הדברים האלה.

<אריאל לוי: אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת מרגי, על הישיבה.

<אריאל לוי: הישיבה חשובה.

<אריאל לוי: אנחנו נפתח את השנה ואני מקווה שתהיה שנה בטוחה וטובה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני אקריא מספר נקודות לסיכום: הוועדה מודה לשר, למנכ"ל ולצוות משרדו על סקירה מורחבת שניתנה כאן.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה על היעדים שהמשרד הציב לעצמו בתחומים שהוצגו לשנים הקרובות.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מעקב לגבי אותם יעדים שהמשרד הציב לעצמו.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה את מצוקתם של ההורים לילדים המיוחדים על חסרים בשיבוץ, חסרים בסייעות, חסרים בבתי ספר מתאימים ועל הקושי הרב ביישום השילוב בתוך מערכת החינוך הרגילה.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה את הודעת השר שניתנה הנחיה לחינוך המיוחד לתת מענה כולל עד תחילת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים מעקב תוך כדי, עד לפתיחת שנת הלימודים ביחד עם המשרד, כדי לוודא שהתהליך הזה קורה.

יעקב מרגי: אני קורא למשרד החינוך להכין תכנית התמודדות עם אותם קשיים שמתעוררים כל שנה בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מעקב תוך כדי מושב החורף לראות שאכן נעשתה תכנית עבודה כזו.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה את הודעתו של השר שהוא מחויב להמשך צמצום הפערים בחינוך.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מיוחד כבר בתחילת מושב החורף, כישיבת מעקב, בבעיות שצצו בדיון המיוחד כפי שאמרתי.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר החינוך להאיץ את תהליך השילוב תוך כדי הקצאת המשאבים הנדרשים.

יעקב מרגי: אנחנו שומעים על דו"ח דורנר.

יעקב מרגי: יש לי ספק, אני לא רוצה להטיל ספק ברמת הזיכרון של השופטת בדימוס דורנר, אבל גם היא כבר, מרוב שעבר הרבה זמן, אני לא יודע אם היא מצויה בכל המסקנות שהיא המליצה עליהן.

יעקב מרגי: לכן הגיע הזמן שסוגית ה - - -

<קריאה: זה כמו צו החינוך.

יעקב מרגי: סליחה, תודה.

יעקב מרגי: לכן סוגית השילוב צריכה להתקדם.

יעקב מרגי: אני שמח שגם ללא חוק המשרד בשנים האחרונות – וזה צריך שייאמר – סוגית השילוב קורית.

יעקב מרגי: קורית לא בקצב שאנחנו רוצים, לא בדרך שאנחנו שואפים, האופטימאלית, אבל כפי שאמרנו גם שילוב בלי חליפה מתאימה, היה עדיף שלא יהיה שילוב.

יעקב מרגי: לכן צריך לעשות את זה בשום שכל ותוך כדי הקצאת המשאבים והידע והמקצועיות הנדרשת.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, הוועדה מודה לכולם על שיתופי הפעולה.

יעקב מרגי: כולם, בלי יוצא מן הכלל: הורים, מורים, שלטון מקומי, משרד החינוך, לארגונים – למרות שלפעמים הם קצת מכעיסים אותנו, אבל אין ספק שגם שיתוף הפעולה, הרי החכמה לא נמצאת אצלנו.

יעקב מרגי: אנחנו מחויבים לדרך.

יעקב מרגי: במושב החורף, כפי שאמרתי, ועדת החינוך לא הולכת להתעסק לא עם איכות הסביבה – ולא בגלל שזה לא חשוב ולא עם חקיקה כלכלית – היא הולכת להתעסק אך ורק בסוגיות של חינוך.

יעקב מרגי: אנחנו נאיץ את הקצב.

יעקב מרגי: כמה שהוא היה מואץ – 468 ישיבות מתחילת הקדנציה הזו זה מספר אסטרונומי.

יעקב מרגי: תחשבו ותחשבו כבר – מספר דיונים ליום עבודת כנסת – ואנחנו נמשיך במגמה הזאת ויותר.

יעקב מרגי: אני מחויב כפי שאמרתי להורים, במיוחד להורים של הילדים המיוחדים, מחויב לקיים דיונים שאכן שנת תשע"ט תיפתח לא בצורה כפי שתשע"ח נפתחה בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם על פתיחת שנת הלימודים כסדרה.