ועדת החוץ והביטחון, כנסת 20, פרוטוקול מספר 178, 2017-06-27 09:00

אבי דיכטר: בוקר טוב לכולם.

אבי דיכטר: אנחנו מקיימים את הדיון הזה בהמשך לישיבה קודמת שהייתה כאן ובישיבה הבנו שהדוח על מצב העם היהודי עומד להיות מוצג בממשלה, והוצע לנו על-ידי אבינועם או דניס לשמוע את הסקירה כאן.

אבי דיכטר: היא יותר מאשר מעניינת אותנו, ללא קשר ועם קשר להתפתחויות של השבוע האחרון.

אבי דיכטר: הנושא הזה הוא מרתק.

אבי דיכטר: אני גם חייב לומר שמי שהספיק לקרוא את הניתוח של דניס ושל סטיוארט איזנשטאט על מצב העם היהודי, יש פה דברים אופרטיביים שעבורנו כוועדת חוץ וביטחון הם משמעותיים מאוד.

אבי דיכטר: אבינועם, אתה תפתח, לאחר מכן נשמע את השגריר סטיוארט והשגריר דניס ולאחר מכן התייחסויות של חברי הכנסת.

אבי דיכטר: אני ממליץ מאוד שחברי הכנסת יקראו את הדוח הזה שקיבלנו, אני חושב שהוא גולת הכותרת כדי להבין את המציאות.

יואב קיש: איפה יש דוח כזה?

אבי דיכטר: הוא הופץ במייל.

אבי דיכטר: המבחן יהיה עוד זמן, הבעיה היא ההזדמנות לקרוא את זה.

אבי דיכטר: יש בדוח הזה הרבה מאוד דברים שאני חושב שאנחנו פחות מכירים כחברי כנסת בעיסוקים השוטפים שלנו.

אבי דיכטר: זה אומנם דוח שמתייחס ליבשת קטנה שנמצאת 10,000 ק"מ מאתנו, אבל עם השפעה ועם תובנות מאוד מאוד רלוונטיות לנו.

<שמואל לטקו: מדובר בדיון פתוח ולא חסוי, לפי סעיף 102(ב) לתקנון הכנסת.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אלעזר שטרן: רק הערה לסדר.

אלעזר שטרן: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) במקביל לישיבה זו, בשעה 9:45 תתקיים ישיבה נוספת של הוועדה בעקבות האירוע מהשבוע החולף, שאותה ארגן חבר הכנסת נחמן שי ביחד עם יו"ר הסוכנות היהודית נתן שרנסקי ויכול להיות שהיא קשורה לנושא ישיבה זו.

אבי דיכטר: האם למי מחברי הכנסת יש בעיה שהשפה המדוברת היא אנגלית?

אבי דיכטר: אין בעיה.

אבי דיכטר: אז אני מאפשר למי שרוצה לדבר באנגלית.

אבי דיכטר: אני מאפשר למי שרוצה, משני הצדדים, לדבר בשפה האנגלית לפי החלטתו.

אבי דיכטר: אבינועם, בבקשה.

<אבינועם בר יוסף: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) מידי שנה, אנו מפרסמים דוח שהוא בעצם הערכה שנתית על מצב העם היהודי.

<אבינועם בר יוסף: בעיקרון, הרעיון של הדוח הוא לתת הערכה על מצב האומה, אבל בעצם הוא נותן הערכה על מצב העם היהודי.

<אבינועם בר יוסף: פרסום הדוח בא בעקבות החלטת ראש שהממשלה לשעבר אריאל שרון ז"ל, הוא מתפרסם מידי שנה כבר 14 שנים ומידי שנה הוא מוצג בפני חברי הקבינט.

<אבינועם בר יוסף: אנו מסתכלים על יהדות התפוצות כמובנים רבים, אבל בעיקר במובן של נכס אסטרטגי של מדינת ישראל ובמיוחד הקהילה היהודית של צפון אמריקה.

<אבינועם בר יוסף: אין יחסים מקבילים לחלוטין, מאחר ויש לזכור וזה לחלקו השני של הדיון, שעבור העם היהודי נוסדה המדינה היהודית ולא ארצות הברית.

<אבינועם בר יוסף: האחריות שלנו כלפי כלל יהדות התפוצות, היא הרבה יותר גדולה מאשר ההפך.

<אבינועם בר יוסף: יחד עם זאת, עלינו לקחת בחשבון שעבורנו זה היווה תמיד נכס אסטרטגי מאוד חשוב וזה בעצם בסיס העבודה שלנו בכללית.

<אבינועם בר יוסף: בבקשה דניס, אם תוכל לגשת לחלק הגיאופוליטי ומשם נמשיך הלאה.

<דניס רוס: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) כפי שאבינועם אמר, אחת המטרות של ההערכה השנתית היא לעבור משנה לשנה, לראות מה הקו הבסיסי של כל שנה ולראות מה השתנה בשנה האחרונה בכל אחד מהתחומים והנתונים האלה, האם חל שיפור או חלה התדרדרות או נשאר ללא שינוי.

<דניס רוס: לגבי המציאות הגיאופוליטית כיום, גם של ישראל וגם של התפוצות, אני מחלק זאת לשלוש קטגוריות: יש את החדשות הטובות, שבהם ארצה לגעת, יש את החדשות הרעות שאותן אדגיש וכן את מה שאני קורא "חוסר וודאות", מה שאומר שיכול ללכת לכל אחד מהכיוונים.

<דניס רוס: אתחיל עם החדשות הטובות ויש כמה כאלה.

<דניס רוס: ממשל טרמפ הוא שונה מממשל אובמה, כמובן מבחינת האוריינטציה שלו כלפי ישראל.

<דניס רוס: הטון הוא שונה וקיימת איזושהי מידת אהדה במיוחד בבית הלבן.

<דניס רוס: זה נכון שהנשיא טרמפ אוהב להראות שהוא שונה בכל מהנשיא אובמה, אבל סביבו יש גם אנשים שלדעתי יש להם אהדה בסיסית כלפי ישראל.

<דניס רוס: בנוסף לכך, תסתכלו היטב באו"ם ובדברים שניקי היילי אומרת באו"ם, זוהי גישת הגנה הרבה יותר חזקה על ישראל שלדעתי יכולה ליצור מערכת משותפת של עמדות וגישות.

<דניס רוס: הנכונות להשתמש בכוח כדי להשיג פגיעה טקטית ממוקדת ומוגבלת בתגובה לשימוש בנשק כימי בסוריה, העבירה את המסר שהדברים כעת הם שונים גם בכל הנוגע לממשל, שהיכן שיש חציית קווים יש גם תגובה.

<דניס רוס: שוב, לדעתי זה הבדל משמעותי בין ממשל אובמה לממשל טרמפ.

<דניס רוס: אין ספק שזוהי התפתחות מאוד חשובה במעמדה של ישראל.

<דניס רוס: דבר שני בקטגורית החדשות הטובות, הקשרים המתמשכים שיש לישראל עם המנהיגות הערבית הסונית.

<דניס רוס: זו שנה נוספת של שיתוף פעולה שקט, שמתנהל מתחת לרדאר.

<דניס רוס: הם לא משדרים זאת וגם לא ישדרו, אנחנו יכולים לדון על הסיבה לכך, אף על פי כן, זה שהם לא משדרים לא גורם לשיתוף הפעולה הזה להיראות פחות מציאותי.

<דניס רוס: הוא די מציאותי והוא משקף איזושהי הבנה מעניינת, שיש בקרב רוב המנהיגות הערבית הסונית.

<דניס רוס: הם מבינים שכאשר הם רואים את האיומים הניצבים מולם באזור, לא רק שישראל לא מהווה שום איום והיא גם לא האויב, אלא ישראל היא בעצם זו שהם יכולים לסמוך עליה שתעזור להם בעת צרה.

<דניס רוס: כך שזה מושרש בתוך משהו שהוא לא רק תיאורטי אלא בעצם מעשי.

<דניס רוס: אחד הדברים שהייתי רוצה לראות, זה את ממשל טרמפ מפיק יותר תועלת מהמצב הזה מאחר ולדעתי זה יכול להיות נכס עבור ארצות הברית כאשר מדובר בהתמודדות עם איומים באזור.

<דניס רוס: עוד בקטגורית החדשות הטובות, ביקורו של נשיא הודו בישראל בשבוע הבא.

<דניס רוס: ההתפתחות שרואים בהודו, זה לא רק בתחום קשרי הכלכלה אלא בעצם היא מתחילה לקבל יותר אופי אסטרטגי.

<דניס רוס: אני לא חושב שזו תהיה הגזמה, אם אומר שיש איזשהו שינוי היסטורי שמתרחש בהודו וזה יכול להתבטא במונחים של כלכלה ויכולים להיות לכם סוג של קשרים ביטחוניים, אבל אפילו מבחינה דיפלומטית באיזשהו מקום, מנקודת המבט הצרה של ישראל, חבל מאוד שלהודו אין מקום במועצת הבטחון כי אני חושב שיתכן וניתן יהיה לראות שינוי.

<דניס רוס: דבר נוסף שלדעתי הוא בקטגוריית החדשות הטובות, הוא הקשר המצומצם עם אפריקה.

<דניס רוס: אני חושב שלמרות שמדובר בקשר מצומצם, הוא משמעותי ובהחלט יש לו השלכות כלכליות ועם הזמן יכול להיות גם השלכות דיפלומטיות.

<דניס רוס: לעניין הקשרים עם סין, העניין שהסינים מגלים כלפי ישראל ימשיך להתפתח ולגדול.

<דניס רוס: היתה לי פגישה עם משלחת של מיליארדרים סינים שהיו כאן בביקור, נפגשתי איתם מייד לאחר הפגישה שלהם עם ראש הממשלה והם היו מאוד להוטים לגבי מה שהם יכולים לעשות ומה שהם יעשו בישראל.

<דניס רוס: לגבי רוסיה, אמנם לישראל יש איתה תקשורת מתמשכת הנעשית באמצעות ערוצים שונים, אבל נוצרו גם חיכוכים ביחסי ישראל רוסיה בגלל הפעילות של רוסיה בסוריה והסיוע שלה לצבא אסאד ובגלל אותו חיכוך שנוצר, רוסיה כבר לא תגן על האינטרסים של ישראל בסוריה במיוחד כאשר רוסיה מטפחת כיום את היחסים שלה עם איראן.

<דניס רוס: כאן בעצם אני אעבור לדבר על החדשות הרעות ואחת מאותן חדשות רעות שבהן ארצה לגעת, זה מה שאיראן עושה בסוריה אבל לפני שאדבר על כך, אני רוצה לומר דבר אחד על רוסיה וסין.

<דניס רוס: יהיו אשר יהיו היחסים שלכם עם רוסיה וסין, לא ניתן לשנות את האופי שלהם מבחינה דיפלומטית.

<דניס רוס: אני רוצה לחזור לדצמבר האחרון, להחלטת מועצת הביטחון 2334, החלטה גרועה שממשל אובמה הצביע נמנע אולם רוסיה וסין לא נמנעו אלא הצביעו בעד ההחלטה.

<דניס רוס: רוסיה וסין ימשיכו במדיניות שלהם נגד ישראל ברמה הבינלאומית, כך אין צורך לפתח ציפיות שאולי ניתן יהיה לראות איזשהו שינוי במצב.

<דניס רוס: סוריה, היא אזור המורכב ממערך של שחקנים שונים, אבל למעשה אירן היא זו ששמה עין על הכדור.

<דניס רוס: לאירן יש מגמה עיקרית מאוד ברורה, היא נמצאת בתהליך של יצרת מסדרון יבשתי מאירן דרך עירק וסוריה ללבנון, היא רוצה לשלוט על הגבול בין עירק לסוריה והגבול בין סוריה לירדן וכך היא רוצה ליצור חזית כנגד ישראל.

<דניס רוס: בנקודה זו, ארצות הברית מתמקדת כמעט לחלוטין בכל הקשור לדאע"ש.

<דניס רוס: למרות שבמהלך החודש האחרון, היו ארבעה אירועים שונים שבמהלכם המליציות השיעיות או חיל האוויר הסורי קראו תיגר על הכוחות המיוחדים של ארצות הברית שהיו בסוריה, אולם בכל פעם תגובת ממשל ארצות הברית היתה מתונה ובכל פעם הוא הבהיר שאין לו אינטרס להילחם בצבא הסורי או המליציות השיעיות או הצבא האירני אלא רק בדאע"ש, כאשר בהרבה מובנים האירנים ביחד עם המיליציות השיעיות עוקפים אותנו.

<דניס רוס: כיום יש לנו את האסטרטגיות רק להתמודדות עם דאע"ש, אין לנו את האסטרטגיות על מנת להתמודד עם מה שאיראן עושה בסוריה וזה נכלל בקטגוריית החדשות הרעות.

<דניס רוס: גם את נושא אירופה הכנסנו לקטגוריית החדשות הרעות.

<דניס רוס: כיום, ג'רמי קורבין הוא מנהיג מאוד מקובל בבריטניה ואלה חדשות רעות מאוד.

<דניס רוס: מדובר באדם שהוא התגלמות עמדות השמאל הקיצוני, אפשר לומר שלעיתם אפילו קיצוני רדיקאלי, אדם שרואה בחמאס ובחיזבאללה כארגונים לגיטימיים ואני חושב שזו לא הגזמה לומר שמדובר באדם אנטי ציוני.

<דניס רוס: העובדה שהוא דמות מאוד מקובלת בנוף הפוליטי בבריטניה, אלה חדשות רעות.

<דניס רוס: עוד בקטגוריית החדשות הרעות, ביתר מדינות אירופה.

<דניס רוס: הנשיא טרמפ הוא מאוד לא פופולרי באירופה וניתן לראות במקרה של הנשיא מקרון והקנצלרית מרקל.

<דניס רוס: לא רק שמרקל אומרת שאנחנו נצטרך לסמוך רק על עצמנו, ניתן לראות שהן גרמניה והן צרפת מתחילות לקחת על עצמן תפקיד הרבה יותר עצמאי באירופה וזאת כמעט ללא שום השפעה מצד ארצות הברית.

<דניס רוס: אלה חדשות רעות לאזור הזה, מאחר ולדעתי באם אין שינוי וההשקפה שלהם על מה שהולך בגדה המערבית תישאר כמו שהיא, אני צופה שבמהלך השנה הקרובה ניתן יהיה לראות את הגברת הלחץ על ישראל, מצד מדינות אירופה.

<דניס רוס: בקטגוריית חוסר הוודאות, יש הרבה חוסר ודאות בכל הקשור לפעילותו של ממשל טרמפ.

<דניס רוס: אנו כבר מתקרבים לסוף חודש יוני וממשל טרמפ טרם גיבש איזושהי אסטרטגיה כנגד איראן.

<דניס רוס: האיום הקיים היום מצד איראן הוא הרבה יותר גדול מהתקופה של ממשל אובמה.

<דניס רוס: זה לא משנה עד כמה אתה פרובוקטיבי או קשוח כלפי איראן, לפחות בדיבורים, אבל עדיין לא באמת ראינו איזושהי התפתחות בשינוי המדיניות והאסטרטגיה.

<דניס רוס: שוב, אני שם זאת תחת קטגוריית חוסר ודאות, מאחר ויכול להיות שנראה זאת בעתיד אבל עדיין לא ראינו.

<דניס רוס: אחת הדוגמאות לכך זה מה שאנחנו עושים בסוריה.

<דניס רוס: מה שאנחנו עושים בסוריה, אינו מכוון דווקא כלפי הפעילות של האיראנים בסוריה אבל הם ממשיכים להתקדם.

<דניס רוס: יש כאן תחום רחב יותר של חוסר ודאות, שלמעשה גם דנו בכך בהערכה השנתית.

<דניס רוס: במשך 70 שנה ארצות הברית היתה הערובה להסדר בינלאומי ליברלי, שמבוסס על סחר חופשי ושוק פתוח וגם על עקרונות מסויימים נגד תוקפנות.

<דניס רוס: יתכן ולא תמיד יישמנו אותם, אבל התפיסה היתה שארה"ב היתה מעורבת מבחינה בינלאומית, שהמעורבות הבינלאומית נבנתה סביב קבוצה של בעלות ברית ועל בסיס ערכים ועקרונות.

<דניס רוס: בממשל טרמפ, ניתן לראות שהקולות שנשמעים שם מעלים לא פעם שאלות לגבי זה.

<דניס רוס: דוגמא טובה לכך, כשהוא הלך למטה החדש של ברית נאט"ו ששם יש פסל לזכר אירועי ה- 11 בספטמבר.

<דניס רוס: זו היתה הפעם היחידה אי פעם שסעיף 5 (Article 5) היה מעורב, הסעיף שאומר: "התקפה על האחד היא התקפה על כולם" והנשיא טרמפ לא אישר זאת מחדש בנאומו.

<דניס רוס: לאחר הנאום היו סנטורים שאמרו: "כמובן שאנו מחוייבים לסעיף 5", הם אמרו זאת אבל לא הנשיא.

<דניס רוס: להבנתי, אנשים בממשלו של טרמפ כמו סנטור מדיסון וטילרסון, משקפים את ההמשכיות כאשר מדברים על נושא "ערובה להסדר בינלאומי מבוסס", אבל זה לא ברור אם הם אלה אשר בסופו של דבר יקבעו את המדיניות.

<דניס רוס: שוב אני אומר, אני שם זאת תחת הקטגוריה חוס ודאות, יכול להיות שזה יסתדר כפי שאני מקווה שיסתדר אבל גם יכול להיות שלא, נחכה ונראה.

<דניס רוס: שמתי תחת הקטגוריה של חוסר ודאות, גם את סוגיית הגישה של ממשל טרמפ להסכם השלום בין ישראל לפלסטינים.

<דניס רוס: לאחרונה הוא חזר כמה פעמים על כך שהנושא בעדיפות עליונה, הוא מדבר על העיסקה האולטימטיבית ואנו יכולים לדון בשאלה מדוע הוא מגלה בזה עניין, אבל העובדה היא שזה קיים.

<דניס רוס: מה שאני לא יודע ואני גם לא בטוח שיש מישהו שיודע, זה האם ברור לו שהעיסקה האולטימטיבית היא לא ברת השגה.

<דניס רוס: גם אתם וגם אני קיימנו הרבה דיונים בנושא לאורך הרבה מאוד זמן, הדבר היחיד שאתם ואני יודעים זה שהעיסקה האולטימטיבית לא תצא לפועל בעתיד הקרוב.

<דניס רוס: יש אולי דברים שניתן לעשות, אבל זו לא העיסקה האולטימטיבית.

<דניס רוס: אני לא יודע, במידה והוא מגיע למסקנה שהעיסקה האולטימטיבית אינה ברת השגה, האם הוא יאבד עניין?

<דניס רוס: האם ירחץ ידיו מהנושא ויתרחק?

<דניס רוס: או שאולי הוא יגיע להחלטה כמישהו שבפירוש לא אוהב שאומרים לו "לא", שלא יכול להתמודד עם קבלת אחריות לכישלון אלא מטיל את זה על אחרים, לבקש משני הצדדים להציג תכניות וקווי בסיס ולאחר מכן הוא יציג את התכניות שלו.

<דניס רוס: אני לא יודע באם יעשה זאת, אבל יחד עם זאת אני גם לא יודע באם הוא לא יעשה זאת.

<דניס רוס: כך ששוב, אני שם זאת תחת הקטגוריה של חוסר ודאות.

<דניס רוס: מן הסתם, היו כאן מספר ארועים מעניינים במהלך הימים האחרונים.

<דניס רוס: צריך לזכור דבר אחד, שמתאים לדיון הזה בנושא המציאות הגיאופוליטית.

<דניס רוס: הקהילה היהודית בארצות הברית, היתה תמיד הכוח המניע של הקשר הישראלי אמריקאי.

<דניס רוס: צריך להיות מאוד זהירים שלא לגרום לניכור ולהרחקת הקהילה היהודית בארצות הברית.

<דניס רוס: כאשר התארחתי כאן בשבוע שעבר, התמקדתי בדבריי בנושא הקיטוב הקיים בארץ ובהתחשב במחלוקות הקיימות, מאוד חשוב שישראל תשמור על גישה לא מפלגתית בעסקאות שלה עם ארצות הברית.

<דניס רוס: גישה לא מפלגתית בהקשר לארצות הברית, אומר להגיע לא רק למפלגה הדמוקרטית ולהיות מודע לכל מה שקורה בקהילה היהודית.

<דניס רוס: זהו זמן מאוד חשוב ומשמעותי עבור ישראל וארצות הברית, הבעיות שצצו ועדיין דנים בהן הן מסוג הבעיות שצריך לנקוט במשנה זהירות לגבי כיצד להתמודד ולהמשיך עם זה הלאה.

<דניס רוס: תודה רבה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: סטיוארט, בבקשה.

<סטיוארט איזנשטאט: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני אדבר בנושא הדמוגרפיה והקשרים בין הקהילות היהודיות, מה שיכניס אותנו לנושא הפלורליזם בצורה יותר מפורטת.

<סטיוארט איזנשטאט: הממצאים הדמוגרפיים הם די יציבים.

<סטיוארט איזנשטאט: התחזית שלנו היא, שעד אמצע המאה הנוכחית יהיו כ- 8 מיליון יהודים שיחיו בישראל ועוד למעלה מ- 5 מיליון יהודים שיחיו בארצות הברית.

<סטיוארט איזנשטאט: אנו כבר נמצאים בנקודה שבה במהלך השנה או שנתיים האחרונות, בפעם הראשונה שלישראל יש את הרוב היהודי וניתן יהיה לראות זאת.

<סטיוארט איזנשטאט: שיעורי הילודה כאן, לאו דווקא בקרב הקהילה החרדית אלא גם החילונית והליברלית, גדלו הרבה מעבר לשיעורי הילודה בקרב הקהילה היהודית בארצות הברית.

<סטיוארט איזנשטאט: שיעור נישואי התערובת בארצות הברית הם די מבהילים, זה כבר הגיע לקרוב ל- 60%, כאשר בנישואים בין יהודי/ה ללא יהודי/ה פחות מ- 10% מבני הזוג הלא יהודיים עובר הליך גיור.

<סטיוארט איזנשטאט: דרך אגב, שיעור הילודה מנישואי התערובת נמוך בצורה דרמטית לעומת שיעור המתגיירים מצד בני הזוג הלא יהודים בנישואי התערובת, שהוא גבוה בצורה דרמטית.

<סטיוארט איזנשטאט: זו סיבה לתמוך בעליית שיעור הילודה ע"י הכללת אותם צאצאי הזוגות המעורבים.

<סטיוארט איזנשטאט: קיים אספקט נוסף בתחום הדמוגרפיה.

<סטיוארט איזנשטאט: כשמסתכלים על נתוני חלק מהסקרים שנערכו לאחרונה בארצות הברית, רק 21% מהמשפחות היהודיות מגדלות את ילדיהן כיהודים על פי ההלכה, בעוד ש- 10% עד 15% מהמשפחות היהודיות מגדלות את ילדיהן כיהודים על פי הזהות או התרבות היהודית אבל לא על פי ההלכה.

<סטיוארט איזנשטאט: יש לכך השלכות רבות ומשמעותיות, מאחר ויהדות ארצות הברית הינה עמדת מפתח במוקד התמיכה בישראל, הן בממשל הן בקונגרס והן בקרב כלל האוכלוסייה.

<סטיוארט איזנשטאט: היקף נישואי התערובת האלה, שרק אחוז קטן מהם מגדל את ילדיהם כיהודים כהלכה, נותן לך את התחושה שהקשר בין יהדות ארצות הברית לבין ישראל יכול להתפוגג.

<סטיוארט איזנשטאט: זה מוביל אותנו ישירות לנושא הפלורליזם וברצוני להתייחס לכך בשני מישורים.

<סטיוארט איזנשטאט: אני עברתי ארבעה ממשלים של ארצות הברית ואני חושב שאני יכול לומר גם בשמו של דניס, שמעולם לא ראינו כזאת פלורליזציה פוליטית בארצות הברית.

<סטיוארט איזנשטאט: מפלגתיות זה דבר שקיים היום בכל דמוקרטיה כולל בשלנו, אבל הפלורליזציה הקיימת היום היא עצומה בצורה יוצאת דופן, שכמעט ויוצרת מחלוקת מפלגתית בממשל האמריקאי.

<סטיוארט איזנשטאט: ישראל לא מחוסנת מהפלורליזציה הזאת.

<סטיוארט איזנשטאט: כך למשל, עפ"י הסקרים האחרונים שנעשו, מכל אלה המזוהים כדמוקרטים ורוב יהודי ארצות הברית מזהים עצמם כדמוקרטים, כמעט 50% מהם תומכים בעמדת ישראל כנגד הפלסטינים בעוד שבקרב הרפובליקנים יותר מ- 80% תומכים בישראל.

<סטיוארט איזנשטאט: הסיבות לכך הן שונות: ההתנחלויות, הכיבוש, כל הקשור לזכויות האדם וכד'.

<סטיוארט איזנשטאט: זו המציאות ומאוד חשוב שישראל תשמור על התמיכה החלקית הזאת ולא תהפוך זאת כחלק מבעיה.

<סטיוארט איזנשטאט: שום דבר אחר לא יכול להיות יותר חשוב מלשמור על תמיכה באופן כללי.

<סטיוארט איזנשטאט: הפלורליזציה קיימת גם בקרב הקהילות היהודיות.

<סטיוארט איזנשטאט: זאת מהסיבה, שבעוד שהקהילה האורתודוכסית התשיעית בגודלה מוגדרת באחוזים בודדים, הן בגלל ירידי בשיעור הילודה או עלייה בשיעור נישואים מאוחרים, שיעור הילודה בקהילה האורתודוכסית בארצות הברית הוא הרבה יותר גבוה.

<סטיוארט איזנשטאט: אחוז גדול מהקהילה נעשה יותר אסרטיבי ויותר אגרסיבי, אבל הם עדיין לא משולבים בפעילות הקהילה, כמו למשל: תנועת הפדרציה, הסוכנות היהודית וכו'.

<סטיוארט איזנשטאט: מאוד חשוב שכאשר הקהילה גדלה, הן בגודל והן בהשפעה עליה לפתח וליצור לעצמה את הקשרים הפוליטיים, שזה מה שנעשה היום.

<סטיוארט איזנשטאט: צריך לפעול כמה שיותר ביחד ובתאום עם קהילה רחבה יותר, אחרת נגיע לפילוג פנימי בתוך הקהילה היהודית האמריקאית, שזה דבר מצער מאוד.

<סטיוארט איזנשטאט: נושא זה מביא אותנו לאירועים שהיו בימים האחרונים.

<סטיוארט איזנשטאט: בדרך כלל יש לנו 47 דקות עד שעה בדיון בקבינט, היינו שם במשך שעה ו- 47 דקות ולמעשה היינו שם לאורך כל הדיון בנושא הכותל.

<סטיוארט איזנשטאט: זה היה די מדהים, היינו ביחד עם נתן שרנסקי והעלנו טיעון חזק מאוד שלטובת אחדות העם היהודי אל לנו ליצור פילוג רחב יותר כדי לא לפגוע בנכס האסטרטגי הקיים בקהילה היהודית של ארצות הברית ויש לשמור על הפשרה שכולם הסכימו עליה.

<סטיוארט איזנשטאט: כמובן שראיתם את התגובות כאשר ראש הממשלה בנימין נתניהו הקפיא את יישום ההסכם.

<סטיוארט איזנשטאט: אני יכול לומר שבזמן שהתכוננו כאן לאותו דיון קבינט, עוד לפני שהתקבלה ההחלטה להקפיא את ההסכם, ראשי הפדרציות היהודיות אמרו לי שיש להם תומכים רבי השפעה, שהם נדיבים גדולים שתורמים לפדרציות כבר הרבה מאוד שנים והם בעצם עמוד התווך של הקהילה היהודית, אשר אומרים שהם אולי תורמים הרבה לפדרציות אולם אין להם שום עניין שהכסף יועבר הלאה לישראל.

<סטיוארט איזנשטאט: מן הסתם, אתם יכולים להגיד המשק שלנו מספיק גדול ואין לנו צורך בכסף הזה, אבל הכספים האלה הולכים לבתי חולים ועוד הרבה דברים חשובים וזהו סימן לדאגה.

<סטיוארט איזנשטאט: אמרתי לראש הממשלה, שאותו אני מכיר כבר עשרות שנים, שהוא תמיד היה מאוד רהוט כשהוא דיבר על הרעיון שישראל היא לא רק מדינה יהודית אלא היא הבית של כל העם היהודי.

<סטיוארט איזנשטאט: אולם כאשר נעשה צעד כזה ומגיע גם נושא הגיור, זה אומר שאתם לא מדינה של העם היהודי אלא מדינה רק של החרדים ואלה שהם לא חרדים, שהם הפעילים והתומכים הטובים ביותר בתפוצות ובעיקר באירופה, הם בעיקר יהודים חילונים או רפורמים או קונסרבטיבים ולא יהודים חרדים.

<סטיוארט איזנשטאט: זו היתה אמירה הרסנית הן בנוגע לאחדות העם היהודי והן בנוגע לרעיון שישראל היא הבית של כל העם היהודי.

<סטיוארט איזנשטאט: אני מפציר בכם, כשאתם מביטים בנושא הזה ובנושא הגיור, קחו בחשבון שבמידה וישראל הולכת להיות הבית וכולנו מרגישים שישראל היא הבית שלנו, אין למשוך לאחור את מחצלת הכניסה לבית וזה מה שהאנשים חשים כעת.

<סטיוארט איזנשטאט: זוהי רעידת אדמה נפיצה.

<סטיוארט איזנשטאט: לכן אני מפציר בכם ובכנסת, לקחת כל זאת בחשבון.

אבי דיכטר: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אדוני השגריר איזנשטאט, דניס רוס היה מספיק מנומס ונתן לנו חדשות טובות וחדשות הרעות, אתה נתת לנו רק חדשות רעות.

<סטיוארט איזנשטאט: החדשות הטובות הן, שיש גידול מאוד משמעותי באוכלוסיה האורתודוכסית, שיעור הילודה שם עלה ומלבד מקרים בודדים, הם לא לגמרי מבודדים מכלל האוכלוסיה.

<סטיוארט איזנשטאט: ביניהם יש רואי חשבון ועורכי דין והם גם עובדים בחברות גדולות, בנוסף יש להם את מערכת התמיכה שלהם, מה שאני בכל זאת מנסה לקדם זה שילובם בקהילה הרבה יותר רחבה, מה שדורש הן מהיהודים החילונים או הרפורמים או הקונסרבטיבים שיושיטו יד, ואלה יושיטו בחזרה.

<סטיוארט איזנשטאט: זוהי הזדמנות עבור הקהילה היהודית בארצות הברית, לנצל את הגידול בשיעור הילודה בקהילה האורתודוכסית בארצות הברית.

<אבינועם בר יוסף: דבר אחד בקצרה.

<אבינועם בר יוסף: החדשות הטובות הן, שהקשר הקיים בין הקהילות היום הוא הרבה יותר חזק וטוב מזה שהיה לפני 20 או 25 שנה.

<אבינועם בר יוסף: החדשות הרעות הן ודניס דיבר על כך, ההשלכות שתהיינה להחלטה הזאת וזה דבר שצריך לשנות.

<אבינועם בר יוסף: לשם כך אנו פונים אליכם, מאחר והנושא מצריך דיוני מעקב שבהם יועברו תדריכים לקבינט ואני לא חושב שיש ועדה מתאימה יותר מהוועדה הזו שתטפל בנושא.

<אבינועם בר יוסף: מה שדניס וסטיוארט הבהירו, שכל יהודי צריך להרגיש בישראל כמו בבית והיום המצב הוא שונה וזה יכול להחזיר אחורה את כל מה הצלחנו להשיג במהלך 20 או 25 השנים האחרונות, בקשרים בין הקהילות.

<אבינועם בר יוסף: לכן הטיפול בנושא הוא מאוד קריטי.

<סטיוארט איזנשטאט: אני רק רוצה להוסיף, שלא מדובר במצב חסר תקנה.

<סטיוארט איזנשטאט: לא רק בגלל האורתודוכסים, אלא בגלל שיש 350,000 יהודים צעירים ב- 40 מדינות ולא רק בארצות הברית, אשר הצטרפו לארגון "תגלית" ובמהלך 10 ימים הם יכולים לשנות את המצב באופן בלתי רגיל.

<סטיוארט איזנשטאט: מחקר חדש של ברנדייס מראה, שהצעירים האלה יותר מעורבים בקהילה היהודית ויש פחות נישואי תערובת ועוד כאלה.

<סטיוארט איזנשטאט: בנוסף, ברחבי המדינה קיימים מרכזים ללימודי ארץ ישראל וללימודי היהדות, וזה מתפשט גם לאוניברסיטאות.

<סטיוארט איזנשטאט: פעילות תנועת ה- BDS פחתה, ישראל היתה מאוד יעילה וכך גם ארגון "הילל", בחסימת והקהיית פעילות ה- BDS בקמפוסים וזה צעד חיובי.

<סטיוארט איזנשטאט: יש כסא עם השם שלי, בלימודי היהדות באוניברסיטת צפון קרוליינה.

<סטיוארט איזנשטאט: זה קורה ברחבי המדינה.

<סטיוארט איזנשטאט: הסיבה שבגינה רצינו לבוא לוועדת החוץ היא, מאחר והנושאים האלה מתייחסים למדיניות החוץ ומאוד חשובים ליחסים בין מדינת ישראל לארצות הברית.

<סטיוארט איזנשטאט: בקרב הקהילה היהודית האמריקאית, קיימת תחושה שהייצוג הרחב הזה הוא פרוייקט משמעותי, שתהיה לו השלכה לטווח ארוך מבחינת היחסים בין הקהילות.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: מישהו ממשרדי הממשלה רוצה להגיד משהו?

<עקיבא תור: משרד החוץ.

<עקיבא תור: אנחנו בגדול מסכימים עם ההערכה ששמענו.

אבי דיכטר: אתה יכול לדבר באנגלית.

<עקיבא תור: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני ממשרד החוץ, אני אחראי על היחסים עם הקהילות היהודיות ויתר הדתות בתפוצות.

<עקיבא תור: קיבלתי מהם את דוחות הפעילות וברור שההשפעה היא דרמטית, בגדול עלי להסכים ש - - -

אלעזר שטרן: (אומר דברים באגלית להלן התרגום החופשי) השפעה של מה?

<עקיבא תור: של ההחלטה שהתקבלה, בשבוע שעבר/

אבי דיכטר: המל"ל, משרד ראש הממשלה.

<יוגב קרסנטי: אני מנהל תחום מאבק באנטישמיות במשרד התפוצות.

<יוגב קרסנטי: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תחילה ברצוני לברך את אנשי המכון למדיניות העם היהודי על הדוח החשוב הזה, שזו השנה ה- 14 שהוא נערך ובכל שנה אנו מתכבדים לקרוא אותו.

<יוגב קרסנטי: אני אמשיך לדבר בעברית, מאחר ואני רוצה להיות מאוד מדוייק בדבריי.

<יוגב קרסנטי: (ממשיך בשפה העברית) אנחנו ערים למשבר המתהווה ואנחנו עוקבים אחריו בדאגה.

<יוגב קרסנטי: בתוך המשבר הזה, תפקידנו כמשרד התפוצות הוא לבנות גשרים, לאחות את הקרעים ולעשות את המיטב כדי לשמור על הקשרים בין יהודי התפוצות, בדגש על הדור הצעיר, לבין מדינת ישראל והעם היהודי.

<יוגב קרסנטי: אנחנו נמשיך לפעול כמו שפעלנו עד עכשיו בתחומים האלה.

חיים ילין: אפשר לדעת מה עמדתו של שר התפוצות ביחס לכותל בישיבת הממשלה?

<יוגב קרסנטי: שר התפוצות לא נכח בהצבעה בישיבת הממשלה.

<יוגב קרסנטי: שר התפוצות, בכהונתו בממשלה הקודמת, בנה את עזרת ישראל.

חיים ילין: שאלתי עכשיו - - -

<יוגב קרסנטי: אני יודע מה שאלתי, אבל חשוב לי להדגיש את זה, ששר התפוצות בכהונתו הקודמת בנה את עזרת ישראל.

אלעזר שטרן: הוא הגיש ערר על ההחלטה?

<יוגב קרסנטי: שר התפוצות תומך במתווה הכותל, וזאת עמדתנו.

חיים ילין: באיזה מתווה כותל, שהיה לפני או שאחרי?

<יוגב קרסנטי: תומך בקיומה של עזרת ישראל.

אמיר אוחנה: מתווה מנדלבליט?

<יוגב קרסנטי: כן.

אמיר אוחנה: אוקיי, זה המתווה החדש.

אלעזר שטרן: זה שבוטל.

<יוגב קרסנטי: שר התפוצות הקים את עזרת ישראל.

אמיר אוחנה: ברור.

אמיר אוחנה: יש שר אחר ממפלגתו שאיננו תומך.

אמיר אוחנה: אבל שר התפוצות תומך.

חיים ילין: מה המסקנה?

אבי דיכטר: תודה רבה.

חיים ילין: אחת הבעיות שלנו, שגם בבית-חולים הדסה וגם בכותל לא מגדלים עצים, כי היו עצים אולי אנשים היו יכולים לרדת מאיפה שהם נמצאים.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: מישהו עוד רוצה להתייחס ממש בקצרה?

אבי דיכטר: כי אנחנו רוצים לעבור לחברי הכנסת.

<אלון פרידמן: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני מנהל ארגון "הילל – ישראל".

<אלון פרידמן: ברצוני לומר שהדברים שהציגו כאן השגרירים הנכבדים מקבילים לדברים שאנחנו רואים מהעבר השני, אנו נמצאים כל הזמן בקווי החזית בקמפוסים וזו לא משימה קלה להאבק מידי יום לאורך כל השנה, במטרה להדגיש את הערכים המשותפים הקיימים בין ישראל ליהדות התפוצות.

<אלון פרידמן: אתה רוצה לוודא שאתה אכן מגיע לכמה שיותר צעירים יהודים תחת קורת גג אחת רחבה עד כמה שאפשר, כדי להבטיח שכל סטודנט יהודי יקבל תחושה שהוא חלק מהעם היהודי ושהוא יכול להעלות בלי חשש כל שאלה או כל נושא לדיון.

<אלון פרידמן: כמובן שבליבה של כל זה נמצאת ישראל והתמיכה של ארגון הילל במדינת ישראל.

<אלון פרידמן: אני יודע ש- 600 ראשי הילל ברחבי ארצות הברית, יתעוררו היום כשהם צריכים לעמוד שוב מול שאלות קשות מאוד ומוצדקות, מצד הסטודנטים שלהם שרוצים לדעת מה קורה במדינה היהודית, למה הם שוב מחוץ לאותה קורת גג, ולמה המדינה היהודית לא מחשיבה אותם למרות שהם ממשיכים לתמוך בה עד כמה שאפשר ומחפשים כל דרך כדי להמשיך להיות קשורים אליה.

<אלון פרידמן: אלה לא ימים קלים והדבר מורגש בכל הקהילות היהודיות בארצות הברית ומחוצה לה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: עוד מישהו לפני חברי הכנסת?

אבי דיכטר: חבר הכנסת אלעזר שטרן, ולאחר מכן איל בן ראובן.

אלעזר שטרן: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אלה ימים קשים גם עבורנו כאן.

אלעזר שטרן: ברצוני לומר שאני אמנם באופוזיציה, יש עתיד, אבל אני לא בטוח אם יש אופוזיציה או קואליציה, בהקשר לנושא הזה.

אלעזר שטרן: זה לא שהסכמתי בסופו של דבר להפוך לפוליטיקאי כאן, זה לא בגלל שראיתי שיש איזושהי התקדמות בנוגע לשלום עם הפלסטינאים למרות שאני תומך בפתרון של שתי מדינות.

אלעזר שטרן: הסיבה העיקרית עבורי, שהיא גם היתה הסיבה שבגינה נשארתי בשירות הצבאי במשך כמה שנים, היא סוגיית מצבה של מדינת ישראל והעם היהודי בישראל ולגבי הקוטביות שאמרת קודם שקיימת בארצות הברית, צריך להבין שהיא קיימת גם במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: אני תומך כבר שנים בנושא "זכויות היסוד" ואף ניתנה לי הזכות לקבל את פרס המקום הראשון שמר ברונפמן העניק על שם אישתו המנוחה.

אלעזר שטרן: למרות כל זאת, אני לא כל כך אופטימי לגבי יצירת שגרירים ע"י תנועת תגלית, מאחר ואנו לא שמים את הדגש על אותו חלק של ההסברה או בעצם סנגוריה עבור ישראל.

אלעזר שטרן: לכן אני חושב שמצד אחד אנו מעבירים כספים לתנועות כמו תגלית בישראל, מצד שני אנו יצרנו מה שהפך למכשול בפניהם, מבחינת גיוס שגרירים חדשים מתוך צעירי הקהילה היהודית בארצות הברית, שיתמכו ויגנו על ישראל.

אלעזר שטרן: לעניין השימוש הנכון באותם שגרירים, שעל כך דיבר מר דניס רוס, בעיקרו אינו קשור ישירות לדברים שנעשים כאן.

אלעזר שטרן: אני לא יכול להכחיש, אמנם אנחנו מספיק חזקים ואנחנו מדינה דמוקרטית שאף נהנית מהגיבוי מצד ארצות הברית.

אלעזר שטרן: לדעתי עובדה זו ידועה היטב גם בהודו וגם באפריקה, כך שבמידה והם ירצו לפתח איתנו קשרים אז לפחות אחת הסיבות לכך תהיה, שהם מודעים למעמד שלנו בקרב החברה האמריקאית.

אלעזר שטרן: לצערי, עלי לומר שאתמול שמחתי מביטול הזמנתו של ראש הממשלה.

אלעזר שטרן: רק להבהיר שאני יהודי אורתודוכסי, כך גודלתי ואני תקווה שגם נכדיי ימשיכו בדרך זו.

אלעזר שטרן: יחד עם זאת, במשך שנים סבלתי בגלל השייכות שלי ליהדות הדתית ציונית והקשר שלה עם היהדות הרפורמית והקונסרבטיבית.

אלעזר שטרן: לכן במקום לראות את שיעור ההתבוללות כאתגר שצריך להתמודד נגדו, אנו רואים זאת כסיבה לחגוג שהרי אצלנו האורתודוכסים המצב הרבה יותר טוב.

אלעזר שטרן: כמסתכלים על שיעורי ההתבוללות בקרב האורתודוכסים בארצות הברית, או בקרב הרפורמים והקונסרבטיבים, אנחנו קוטפים את הפרס הגדול כי אצלנו שיעור ההתבוללות הוא הרבה יותר נמוך.

אלעזר שטרן: אני לא חושב שעד היום נעשו הצעדים הנכונים, לדעתי הצעדים שנעשו אתמול היו צריכים להיעשות כבר לפני הרבה שנים.

אלעזר שטרן: עד היום, התשובה היחידה שקיבלתי מהרפורמים והקונסרבטיבים, היתה שהם מעוניינים להיפגש עם ראש הממשלה כדי להעלות בפניו את מה שהם מרגישים.

אלעזר שטרן: לכן, גם אם האירועים בימים האחרונים גרמו איזשהו נזק ביחסים עם הקהילה היהודית בארצות הברית, אין לנו ברירה אלא להמשיך ולקוות לשינוי המצב ולא רק עם הקהילה בארצות הברית, כי ההתבוללות כבר קיימת וחוק הגיור כבר לא יכול לגרום היום נזק ישיר ביחסים עם הקהילה בארצות הברית.

אלעזר שטרן: אבל הנזק הגדול והעיקרי נגרם כאן, מאחר וכאן נולדים ילדים מחוץ למסגרת הנישואין ומידי יום נולדים כאן למשפחות מעורבות, תינוקות שעל פי הרבנות הראשית לא נחשבים ליהודים.

אלעזר שטרן: לכן, האתגר שלכם הוא גם האתגר שלנו ואני מקווה שבמקום שזה יגרום לפילוג בין הקואליציה או האופוזיציה, נראה זאת כאתגר משותף שנוכל להתמודד בו ביחד.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: איל, בבקשה.

איל בן ראובן: בארצות-הברית אין ברירה, מדברים אנגלית.

איל בן ראובן: אני מעדיף פה לדייק בעברית.

איל בן ראובן: אבינועם, אתה יכול לתרגם להם, יהיה לי יותר נוח לדייק.

איל בן ראובן: אני רוצה להתרכז ראשית ב"חדשות הרעות" כפי שהציג השגריר דניס רוס בנושא הגיאופוליטי קודם כל.

איל בן ראובן: אני חושב שהכניסה הרוסית לסוריה היא הדבר האסטרטגי הדרמטי ביותר שקרה במזרח התיכון בחמש השנים האחרונות.

איל בן ראובן: אני חושב שלנושא הזה יש השפעה דרמטית על איך מתפתח כל המרחב הצפוני לנו כמדינת ישראל, ואני חושב שארצות-הברית בתקופת אובמה התחילה בהישג יפה של הוצאת הנשק הכימי מסוריה.

איל בן ראובן: זה היה הישג מאוד חשוב ומשמעותי פה, בחברה הישראלית.

איל בן ראובן: אני לא יודע אם אתם יודעים, היום תינוקות שיוצאים מבית החולים יכולים לצאת בלי מסכות גז, מה שלא היה לפני כמה שנים, וזה היה הישג גדול.

איל בן ראובן: אבל לאחר מכן ארצות-הברית בעצם נעלמה מהמרחב.

איל בן ראובן: כשפוטין נכנס עם המגף הרוסי, ארצות-הברית הלכה אחורה.

איל בן ראובן: לדבר הזה היום, כשאף אחד לא יודע איך מתפתח ולאן הולך הסיפור הסורי, אני חושב שהכניסה חזרה של ארצות-הברית למרחב פה חייבת להיות מאוד משמעותית.

איל בן ראובן: אני בירכתי מאוד על ירי הטומהוקים לפני כמה חודשים כאשר הסורים הפעילו נשק כימי.

איל בן ראובן: יש היום ידיעה על כך שהאמריקנים מזהירים מפני ירי נוסף של חימוש כימי בארצות-הברית.

איל בן ראובן: הוא משתמש בזה כהזדמנות לאמריקנים להיות במרחב ולא רק בעירק, לא רק באזור העירקי במוסול, אלא גם להיות מעורב בשאלה איך יתייצב גבול מדינת ישראל הצפונית בעתיד והחשיבות ליציבות באזור.

איל בן ראובן: כי כרגע הגבול הישראלי הוא מאוד מאוד בעייתי.

איל בן ראובן: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, שבסיום המערכה בסוריה אנחנו נשב עם דאע"ש בתוך הדרום, עם ג'בהת אל-נוסרה במרכז, ועם חיזבאללה בצפון.

איל בן ראובן: יש נושא נוסף, כמובן, זה חופש הפעולה של מדינת ישראל במצב של מערכה גדולה בזירה הצפונית, שבעיני היא בלתי נמנעת בעתיד.

איל בן ראובן: לא מחר, לא מחרתיים, אנחנו נגיע למערכה בזירה הצפונית.

איל בן ראובן: חופש הפעולה שלנו במערכה כזאת – חשיבותו עליונה וברור שהימצאות הרוסים במרחב היא בעייתית, ואנחנו מאוד נצטרך את התמיכה האמריקנית כדי שאנחנו נוכל לפעול ולנצח במערכה כזאת.

איל בן ראובן: זו סוגיה מאוד חשובה.

איל בן ראובן: מה שקרה בשבוע האחרון במדינת ישראל – שטרן דיבר על זה – באשר לחוק הגיור ולכותל, במושגים הצבאיים זאת פגיעה במושג החיובי של כוח העתודה של הכוח היהודי למדינת ישראל.

איל בן ראובן: אנחנו בפרונט ויש לנו עתודה.

איל בן ראובן: בצבא תמיד העתודה היא הדבר החשוב ביותר שצריך לשמור אותו.

איל בן ראובן: אנחנו פגענו קשות בעתודה של הכוח היהודי של מדינת ישראל, וראש ממשלת ישראל חייב להידרש לעניין הזה.

איל בן ראובן: רק לשמוע את משרדי הממשלה על מה שהם אומרים בעניין הזה, לא יכול להיות שראש הממשלה יהיה מנותק מהנושא הזה ולא ישנה את מה שקרה פה בשבוע האחרון.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אמיר אוחנה, ולאחר מכן ענת ברקו.

אבי דיכטר: נא לעמוד בלוח הזמנים.

אמיר אוחנה: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה רבה אדוני היו"ר.

אמיר אוחנה: בהרבה דיונים משותפים שקיימתי עם מנהיגות הקהילה היהודית בארצות הברית, הובעו שם רגשות מאוד חזקים כלפי הסוגייה האם מדינת ישראל היא באמת הבית לכל העם היהודי או שמא רק לחלק ממנו.

אמיר אוחנה: זה קדם לקבלת ההחלטות השבוע, כך שאני רק יכול לתאר את חוזק התחושות הקיימות שם עכשיו בעקבות זאת.

אמיר אוחנה: חברי אלעזר שטרן אמר, שבסוגייה זו אין ימין או שמאל ואני מסכים לחלוטין שהרוב המכריע של הישראלים היה רוצה לראות את ישראל הרבה יותר פלורליסטית ויותר פתוחה לקבל את הזרמים השונים של היהדות, אבל בכל זאת יש הבדל אחד ואני אומר זאת כחבר סיעת הליכוד, לנו יש קואליציה שצריכים לשמור, בעוד שלהם יש קואליציה שצריכים לפרק שזה דבר לגיטימי.

אמיר אוחנה: אני באמת מאמין, שיהיה זה רעיון טוב אם מתוך ועדה זו שבראשה עומד חבר סיעת ליכוד ואני שוב אומר כחבר סיעתו של ראש הממשלה, תצא קריאה לממשלת ישראל לשקול שוב את עמדתה לגבי אותן שלושת הסוגיות, שלדעתי יוצרות היום הרבה מאוד קשיים ביחסי ישראל עם הקהילה היהודית בארצות הברית.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: ענת ברקו, בבקשה.

ענת ברקו: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה לך אדוני היו"ר ותודה רבה לכם על השתתפות

ענת ברקו: כם בישיבת הוועדה ועל כל תרומתכם למען מדינת ישראל.

ענת ברקו: ברצוני להתחיל בסיפור מניסיוני האישי עם יהדות התפוצות.

ענת ברקו: יש לי הרבה קרובי משפחה בארצות הברית ובקנדה, אבל בשנת 1997 הוזמנתי לשם ביחד עם המשלחת הראשונה מטעם הצבא, במטרה להיפגש ולהכיר את יהדות התפוצות.

ענת ברקו: זו היתה משלחת שאורגנה על ידי הקהילה היהודית האמריקאית וזו היתה הפעם הראשונה שהיינו שם עם מדים ובאותה תקופה הייתי סגן אלוף בצבא.

ענת ברקו: עד אז חשבתי שאני יודעת הכל על יהדות התפוצות, מאחר ונהגתי לנסוע לעיתים תכופות לביקור אצל קרובי משפחתי, אבל זה ממש לא כך.

ענת ברקו: היה לנו סמינר שבמהלכו התחלנו להבין מבפנים, עד כמה זה קשה לשמור על המסורת היהודית כאשר אתה חי במקום אחר כמו ארצות הברית.

ענת ברקו: אני זוכרת שהלכנו שם לבית הכנסת לתפילת השבת, למעשה אני יכולה לומר לכם שבעצם כאשר הייתי בארצות הברית ביקרתי בבית הכנסת בשבת ועשיתי "קידוש" הרבה יותר ממה שעשיתי כשהייתי בישראל.

ענת ברקו: כאשר חזרתי לארץ אמרתי לבעלי ולילדיי, למרות שאנו משפחה חילונית, אנו נתחיל לעשות ארוחות ערב שבת עם "קידוש", מאחר וראיתי כיצד נאבקות המשפחות היהודיות בארצות הברית, על מנת לשמור על המסורת היהודית ומאוד קשה לעשות זאת.

ענת ברקו: דבר נוסף שברצוני לומר, שלדעתי ארגון תגלית הוא בעצם "משחק מחליף".

ענת ברקו: לפני יומיים השתתפתי באירוע של תגלית, זה ארגון עם הרבה עוצמה שמתקשר אל הנוער יהודי בכל רחבי העולם שאותם אנו רואים עם הצבא כשהם באים לביקור ולאחר מכן רואים אותם מתגייסים ומשרתים בצבא.

ענת ברקו: למעשה, הם יכולים לשמש כשגרירים עבור ישראל במיוחד בקמפוסים, שלדעתי עלינו להעצים שם את מצב הסטודנטים היהודים.

ענת ברקו: לגבי תנועת "הילל", אני מתנגדת לכך שתנועת הילל לא תפתח את "בית הילל" בין אם עבור SJP וכאלה או עבור דיאלוג כלשהו, זוהי הזדמנות טובה לומר זאת, לדעתי זה צריך להיות הבית של הסטודנטים היהודים.

ענת ברקו: מנסיוני האישי אני יודעת, שהרבה פעמים הגעתי לקמפוסים על מנת להרצות בנושא המלחמה בטרור כי זה התחום שלי וראיתי שלפעמים תנועת הילל לא היתה בטוחה היכן היא עומדת בכל זה.

ענת ברקו: עליה להיות פתוחה עבור הסטודנטים היהודים, זוהי מטרתה העיקרית.

ענת ברקו: לגבי הסוגייה הנוכחית בכללותה.

ענת ברקו: אני חברת סיעת הליכוד ואני מתנגדת לכל דבר שיכול לנתק את הקשר הקיים בינינו.

ענת ברקו: אנחנו בני אותו עם, עלינו להגיע לכל יהודי ברחבי העולם ולפתוח את שערנו לכולם וזו חייבת להיות אחת המטרות העיקריות שלנו כאן.

ענת ברקו: בנוסף, בהמשך לדברים שנאמרו ע"י חבר הכנסת שטרן, כל נושא הגיור של אלה שהאמהות שלהן אינן יהודיות אבל הם בכל זאת משרתים בצבא ולפעמים אף נהרגו במהלך השירות הצבאי, אנו חייבים לתת להם את הכבוד שהם ראויים לו ואת ההרגשה שהם אכן חלק מהעם היהודי.

ענת ברקו: כולנו כאן צריכים להבין את הרגישות הזאת של הקואליציה, גם שוחחתי רבות בעניין הסוגיה הזאת עם חברי הכנסת מהמפלגות החרדיות, שעלינו להתאחד כדי לנסות ולמצוא את הפתרון שיתאים לכולם.

ענת ברקו: בישראל, שלא כמו בארצות הברית, יש הרבה זרמים של היהדות.

ענת ברקו: מה שאומר שלכל זרם יש את הדרך שלו אבל אין לה שום הגדרה.

ענת ברקו: על כך אף נתתי לכם דוגמאות מנסיוני האישי.

ענת ברקו: לסיום, ברצוני שוב להודות לכם על כל מה שאתם עושים ואנו נעשה הכל למצוא את הפתרון הנכון כדי למנוע ויכוחים בינינו, שהרי אנחנו באותו צד של המתרס ויש לנו מספיק אויבים מבחוץ.

אבי דיכטר: תודה רבה, ענת.

אבי דיכטר: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) אומר מספר מילים לפני שנעבור לדיון הבא.

אבי דיכטר: בינואר 1942, היינו 13 מיליון יהודים.

אבי דיכטר: באסיפה של הנאצים בוילה ואנזה שליד ברלין, הם החליטו להשמיד את כל העם היהודי ברחבי העולם והם הצליחו להשמיד 6 מיליון בני אדם.

אבי דיכטר: כעת אנחנו שומעים שעל פי הדמוגרפיה של העם היהודי ברחבי העולם, שהיום יש 13 מיליון יהודים ברחבי העולם.

אבי דיכטר: מה שאומר, שהם הצליחו להקפיא את קיומה של הקהילה היהודית העולמית למשך כ- 75 שנים.

אבי דיכטר: הקשבתי היטב לסקירתו של השגריר סטיוארט איזנשטאט, אשר אמר שאנחנו עוד נמשיך לגדול במהלך העשורים הבאים ועד לאמצע המאה הנוכחית נגיע ל- 14 מיליון יהודים: 8 מיליון יהודים בישראל, 5 מיליון יהודים בארצות הברית ואולי עוד מיליון ומשהו יהודים במדינות אחרות ברחבי העולם.

אבי דיכטר: זה מצב הרסני עבור הקהילה היהודית ברחבי העולם.

אבי דיכטר: אנחנו כאן בכנסת ביחד עם העם כאן בישראל והיהודים ברחבי העולם, לא יכולים להרשות לעצמנו לעמוד מול איזשהו מחסום אשר הולך להמשיך ולהקפיא את קיומה של הקהילה היהודית ברחבי העולם, או לתת לה אפשרות לגדול אבל רק בעלייה קטנה, מ- 13 ל- 14 ול- 15 מיליון במהלך עשור.

אבי דיכטר: יש להרים כל מחסום בדרך, בין אם על ידי הכנסת או הממשלה או כל גוף יהודי אחר, בארצות הברית או כל מדינה אחרת ברחבי העולם.

אבי דיכטר: זו צריכה להיות אחת ממטרות ועדה זו ואנו מחוייבים לפעול כך.

<סטיוארט איזנשטאט: ברצוני להעיר, מאחר והשתתפתי בדיונים רבים, הן בתקופת כהונתי בפרלמנט והן לאחר מכן, בנושאי השואה.

<סטיוארט איזנשטאט: שימשתי כיועצו המיוחד של הנשיא קלינטון, במשא ומתן בנושא איתור כספי ביטוח ואמנות בשווי של 5 מיליארד דולר, מהשוויצרים האוסטרים הגרמנים והצרפתים ואני ממשיך לעשות זאת כעת עם ועדת התביעות היהודיות, בשווי של 2 מיליארד דולר.

אלעזר שטרן: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) שנינו היינו שותפים בארגון למען ניצולי השואה.

<סטיוארט איזנשטאט: אני רוצה להמחיש את הנקודה שלך, שזה מרגש אפילו יותר.

<סטיוארט איזנשטאט: לפני 1939, מניין היהודים לא היה 13 מיליון אלא קרוב ל- 17 מיליון.

<סטיוארט איזנשטאט: מעולם לא הצלחנו להתאושש ולפחות לא עד אמצע המאה הנוכחית, עדיין נצליח להגיע למספר הזה.

<סטיוארט איזנשטאט: יש להדגיש זאת יותר, כשמדברים על הרעיון היוצא מהכלל שעלינו לשמש כקורת גג אחת רחבה, אחרי שאיבדנו 6 מיליון שהם שני שליש מכלל יהדות אירופה, שעד אז הם היו לב התרבות הדתית האקדמית של העם היהודי, רבע מכלל היהודים ברחבי העולם באותה תקופה.

<סטיוארט איזנשטאט: אנחנו לא נגיע לשם שוב, אפילו לא במאה הנוכחית.

<סטיוארט איזנשטאט: זה אומר, שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להדוף אנשים הצידה, אנחנו רוצים להכניס אותם אל תוך הקהילה ולתת להם את ההרגשה שהם חלק מהקהילה.

<סטיוארט איזנשטאט: תפקידנו בארצות הברית זה לנסות ולעשות יותר כדי להפוך יהודים ליהודים כהלכה, אבל יש שתי דרכים של זהות יהודית בתפוצות:

<סטיוארט איזנשטאט: האחת ע"י הדת, הליכה לבית הכנסת וכול', השנייה היא הקשר עם ישראל וזה דבר חשוב ומהותי מאוד באחדות היהודית.

<סטיוארט איזנשטאט: כך שאם אנחנו נקטע את הקשר הזה או נגרום לאנשים לחשוב שיהודים מתקבלים בברכה רק בנסיבות מסויימות זה סקנדל.

<סטיוארט איזנשטאט: הרעיון שלך הוא יוצא מן הכלל, אבל לא רציתי להוסיף שם את מספרי הנתונים כי זה היה נראה הרבה יותר גרוע.

אבי דיכטר: תודה לך מר אייזנשטאט, תודה רבה, הישיבה נעולה.