ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 335, 2017-01-15 10:30

מירב בן ארי: שלום לכולם.

מירב בן ארי: אני חברת הכנסת מירב בן ארי, אני המ"מ של יעקב מרגי בוועדת החינוך.

מירב בן ארי: אני אתחיל כי הזמן שלנו קצר.

מירב בן ארי: ראשית, אני אתנצל בשם יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת יעקב מרגי, על כך שהוא נאלץ להיעדר מכיוון שהוא חולה כבר שלושה ימים, נאחל לו גם שירגיש טוב וגם כמובן ההתנצלות שלו, גם לצוות שארגן את הסיור וגם כמובן לכל האורחים של הוועדה.

מירב בן ארי: כמה דברים חשובים לפני שמתחילים.

מירב בן ארי: אחת, מאוד חשוב שנעמוד בלוחות זמנים, כי יש כאן אנשים שמצפים לנו בכל מקום ואנחנו מכבדים את הביקור, לכן אנא מכם, כשאתם מדברים, בבקשה לשמור על מסגרת זמנים, גם כדי שאני לא איאלץ להפסיק אתכם, להתמקד, להתרכז בדברים חשובים, לא לחזור אחד על דברי חברו.

מירב בן ארי: אנחנו עושים סיור ראשון במגזר הדרוזי במערכת החינוך ואני מקווה שיהיה לנו עוד סיור.

מירב בן ארי: שוב, זה לא תלוי בי, זה תלוי ביו"ר הוועדה וכמובן בלו"ז של ועדת החינוך כולה.

מירב בן ארי: אני ביקשתי שהסיור הזה יהיה ביחד כמובן ובארגון של ועד ההורים הדרוזי.

מירב בן ארי: אני כבר תקופה ארוכה נמצאת בוועדה, אני מודעת לתרומתו החשובה של ועד ההורים היהודי, לצורך העניין, יש כאן נציגים מכובדים ואני מודה לכם שהגעתם, אני חושבת שהנושא של ועד ההורים הדרוזי קצת נדחק ולכן היה לי חשוב לתת לו מקום כאן בוועדה.

<פז כהן: אנחנו ביחד גוף אחד.

מירב בן ארי: אני יודעת, אבל היו שנים כשאתה אומר ועד הורים תמיד זה הנציגים ואפילו הוועדה עצמה לא שומעת אותם, לא רואה אותם, לכן כן היה לי חשוב - - - ברור שאתם ועד אחד וברור שאתם גם נותנים גב, בגלל זה אתם נמצאים פה, אבל פשוט לבוא ולתת להם סטנדינג ששנים לא היה כאן.

מירב בן ארי: וכמובן להכיר את מערכת החינוך של המגזר הדרוזי.

מירב בן ארי: אני אישית כבר סיירתי פעמיים, אבל אני חושבת שזו המסגרת הפורמלית והיא חשובה.

מירב בן ארי: ראש המועצה כאן, אז אנחנו נתחיל במצגת קצרה ולאחר מכן ראש המועצה, התייחסות שלך, ולאחר מכן מנהל בית הספר.

<רודי סעד: ברשותך, הלו"ז שלנו שראש המועצה קודם כל יפתח, מטעמי כבוד, זה חשוב לנו.

מירב בן ארי: אין בעיה.

<רודי סעד: רק משפט אחד, בבקשה.

<רודי סעד: אנחנו ועד הורים מגזר הדרוזי, אחד היעדים והמטרות שלנו שהצבנו לעצמנו, לחבר את ועדת הכנסת לחינוך בפועל בשטח בתוך המגזר הדרוזי, ואיך אומרים?

<רודי סעד: תמונה שווה אלף מילים.

<רודי סעד: זה שאתם באתם לפה, תסיירו, תראו בעיר.

<רודי סעד: אנחנו מודעים כולנו שאתם בעלי עמדת השפעה בתוך הכנסת עד לרמה של להמליץ המלצות ולחוקק חוקים.

<רודי סעד: אז קודם כל ברוכים הבאים, שהגעתם בשלום, מקווים גם שתחזרו בשלום בסוף היום ובסוף יהיה ביקור פורה והחלטות טובות לטובת המגזר.

<רודי סעד: אני מעביר את השרביט לראש המועצה.

<רודי סעד: בהצלחה לכולנו.

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני ראש המועצה.

<מעדה חסבאני: בוקר טוב.

<מעדה חסבאני: לי קוראים מעדה חסבאני, אני ראש המועצה, בנובמבר 2013 נבחרתי.

<מעדה חסבאני: אני בא אחרי קריירה צבאית לתפקיד הזה, אני תת אלוף במילואים, בעברי אחרי מה שנקרא קריירה צבאית.

<מעדה חסבאני: אני רוצה להתמקד, אמרו לי חצי שעה, שזה הזמן סך הכול של כל הביקור, לכן אנחנו ניקח את השבע-שמונה דקות, אני לא אדבר על הדברים הטקטיים, אני רוצה לדבר על דברים מערכתיים, אסטרטגיים, שנכון שאנחנו נעסוק בהם ואני עוסק בהם ואחרי זה נדבר על חלק מהפערים, אולי במילה אחת או שתיים.

<מעדה חסבאני: אז קודם כל אני מברך את הוועדה על הביקור ואני מאחל לוועדה וגם לוועד ההורים המגזרי הצלחה וביקור פורה ובאמת שיצליחו להשיג את המיטב מהביקור הזה.

<מעדה חסבאני: אני גם בהזדמנות הזו רוצה להודות למנהלת המחוז, שגם מלווה אותנו בצמוד יד ביד, מה שנקרא, לאורך כל הדרך.

<מעדה חסבאני: בטח לאיה, שמתפקיד מפקחת מתכללת שלנו עברה לרמה הכללית, כאחראית על החינוך במגזר, יחד עם ג'לאל אסעד, המפקח על החינוך במגזר הדרוזי פה, מנהלי בתי הספר שלי, שנמצאים פה יחד עם מנהל המתנ"ס וועדי ההורים למיניהם, של כל בתי הספר שנוכחים פה.

<מעדה חסבאני: אם שכחתי מישהו עמכם הסליחה, הרבה תודה על כל העשייה שלכם, יישר כוח.

<מעדה חסבאני: מבחינתי בראייה שלי, בראייה האסטרטגית, התפקיד המרכזי של מערכת החינוך בסופו של דבר, כפי שאני תופס אותה, על כל מרכיביה ורכיביה, היא באה לייצר או לבנות קהילה.

<מעדה חסבאני: זה התפקיד המרכזי שלה, בשביל זה היא נמצאת.

<מעדה חסבאני: על כן אני מסתכל, מאז שנכנסתי לתפקיד, על כל הרצף החינוכי מגיל אפס עד גמר האקדמיה, לצורך העניין, ומסתכל על כל התהליכים שצריכים להוביל בסופו של דבר שהמערכת הזאת תייצר לנו חברה חסונה, קהילה חסונה, איתנה, ולכל אחד יהיה את המקצוע הראוי לחיים בהתאם ליכולותיו וכישוריו ותמצה את הפוטנציאל שלו ותעמיד לו את ההזדמנות הראויה, שיוכל להשתלב בחיים שלו.

<מעדה חסבאני: כשאני בא לנתח למול התפוקה הזאת ואני מתעלם לחלוטין מהסוגיה, לא שמתעלם לחלוטין, רואה בתפוקה או ביעד של זכאות לבגרות כתשומה בדרך ליעד התפוקתי, שאם אני רואה את היעד התפוקתי שדיברתי עליו, אז ההסתכלות שלי טיפה שונה והניתוח שלו שונה בתוצאות ובתהליכים שאנחנו צריכים להוביל בתוך המערכת הזאת, בכל ההיררכיה הזאת.

<מעדה חסבאני: אחת הבעיות המרכזיות שלנו היום, שאנחנו רואים אותה, שיש לה השלכה חברתית לא קלה זה בסוף בסופו של יום, כמה אנשים בתוך הנוער שלנו שהוא אחרי הגיוס לצבא, שיש לנו אחוזים גבוהים מאוד, אין לנו כמעט משתמטים, וזה דבר יפה שאני יכול לזקוף אותו גם לזכות מערכת החינוך, אבל בסוף כמה אנשים מגיעים לאקדמיה ובאיזה מקצועות.

<מעדה חסבאני: כשאני רואה ביישוב שלי סדר גודל של 73% בנות מגיעות לאקדמיה ו-27% בנים מגיעים לאקדמיה ובמקצועות לא בדיוק המקצועות שאנחנו צריכים אותם על מנת באמת לבסס חברה חסונה, התוצאה של זה היא תוצאה מבחינתי בעייתית ויש בה נזק לחוסן החברתי, לחוסן הקהילתי שלנו כי כל בת מתוך שלוש שמגיעה לאקדמיה זוכה לראות בן זוג שהוא מתאים, שאיתו אפשר לפתח משפחה ולראיה אחוז הגירושין שלנו מתוך העדה מגיע ל-15% וזה הרבה וזה מפתח לנו תופעות בתוך החברה שפוגעות בסוף בחוסן שלנו.

<מעדה חסבאני: הסוגיה השנייה, שהיא בעייתית מאוד, ואנחנו מתעסקים איתה לא מעט, זה הסוגיה של המערכת שבתהליכים שקורים בתוכה, לאיזה מקצועות בחיים היא מכשירה את בוגריה, האם היא באמת מכשירה אותם, נותנת להם כלים להשתלב בשוק העבודה המודרני או לא - - -

מירב בן ארי: אני רוצה שנתמקד.

מירב בן ארי: אתה מדבר על הסוגיה של ההשכלה הגבוהה והמקצועות ומאוד חשוב לי, בגלל שזו פעם ראשונה, או לפחות אחרי כמה שנים, שנדבר על בתי הספר.

מירב בן ארי: ספר לנו על המצוקות שיש לך כאן.

מירב בן ארי: השכלה גבוהה, אני במקרה יו"ר השדולה - - -

<עסאף בדר: ברשותך, יש מצגת.

מירב בן ארי: אני ראיתי את המצגת עם הנתונים, את הנתונים אתם תציגו, אני רוצה לדעת מה האתגרים שלך בהשכלה בתיכונים.

<מעדה חסבאני: בסוף מה שעושה בית הספר הוא חלק בתהליך שלם שצריך להוביל לתוצאה, לתפוקה שנדבר עליה.

<מעדה חסבאני: אין לבית הספר שום זכות, זכות עמידה בפני עצמו, רק מה שהוא עושה בתוך בית הספר, הוא צריך לשרת בסוף יעד מערכתי אסטרטגי שאני רואה אותו, כראש הרשות, כאחראי על החינוך בתוך היישוב שלי, שהכול מתחבר לשם.

<מעדה חסבאני: בתוך בתי הספר, אם אני אדבר בגדול על משאבים, אני חושב שתמיד לעולם כנראה נחיה בעידן של מחסור, יש לנו פה ושם כל מיני מחסורים, אבל בסוף המשאבים שעומדים לרשותנו היום בהחלט, במיצוי נכון שלהם, צריכים להוביל אותנו ליעד הזה.

<מעדה חסבאני: נכון הוא שיש פה כל מיני פערים שאנחנו מטפלים בהם, בין אם זה במעבדות בתיכון שאני מוצא פה אחרי שלוש שנים, שאני מגיע לכאן, שאנחנו בלי מעבדה ולשמחתי עכשיו אנחנו פותרים את בעיית המעבדה, קיבלנו תקציב לעניין הזה במסגרת תכנית החומש, אנחנו צריכים להיכנס לתהליך תחת מנהלי בתי הספר לממש את זה.

<מעדה חסבאני: זה נכון למשל שבבית ספר בג'ת לא היה קירוי, אז אנחנו פתרנו את הבעיה של הקירוי בג'ת והצלחנו לגייס את המשאבים דרך משרד החינוך ומשאבים נוספים ופתרנו את הבעיה.

<מעדה חסבאני: לגבי הבעיה בבית הספר היסודי בינוח, עוד איזה קירוי שגם כן זה בתהליך של פתרון.

<מעדה חסבאני: הפערים האלה כנראה לעולם יהיו והמחסור פה ושם, אבל להבנתי לא השעות ולא המשאבים שעומדים לרשות בתי הספר או מערכת החינוך, ביישוב שלי אני מדבר עכשיו, הם באמת בסוף פוגעים ביכולת של המערכת הזו לייצר ולהגיע ליעד האסטרטגי.

<מעדה חסבאני: אותי מעניין, כראש רשות, אני אלחם על המשאבים ואני אגייס את המשאבים, ואני חושב שאנחנו עושים את זה לא רע בכלל ויש כמות משאבים לא קטנה, הבעיה בסוף, או הנקודות המרכזיות בסוף זה איך אנחנו מצליחים ליצור את החיבור הזה מהגיל הרך, מגיל אפס, שלא היה לנו מרכז לגיל הרך שהקמנו אותו עכשיו, שההסתכלות על הגיל הרך ועיצוב התודעה שלו והחשיבות של ההמשכיות בהמשך, שהייתה לנו בעיה ולא טיפלנו בה עכשיו.

<מעדה חסבאני: הוקמה יחידה התפתחותית בתוך היישוב שתטפל בכל ליקויי ההתפתחות של הילדים, זה דבר שיותר חשוב לי מקירוי בית ספר, מכל דבר אחר, כי אני בסוף מעצב את הגיל הרך בצורה הנכונה ונותן לו את ההתפתחות הנכונה והראויה.

<מעדה חסבאני: אז התהליך הזה קורה, כלומר הוא עכשיו מתחיל לקרות וקורה בתוך היישוב, בתוך שלוש השנים האלה, כאן זה המרכז הזה.

<מעדה חסבאני: אם אני מסתכל על אחוז הנשירה בתוך בתי הספר ואיך נתנו למענה לנשירה, אז איפה היינו לפני שלוש שנים אל מול התכניות רחבות ההיקף שהושקעו, כולל משאבים בתוך הרשות, מעל 400,000 שקל, שאני כרשות לא אדבר על הבעיות התקציביות שלי, אני אשים אותן בצד, כי זה באמת לא רלוונטי, אבל בסדר העדיפות שקבעתי עד השקל השלישי בכלל אין דילמה לאן זה הולך ולשים תכניות על מנת לצמצם עד כדי למנוע נשירה.

<מעדה חסבאני: ואנחנו רואים בעקומה, בסקאלה כשאתה מסתכל על העקומה ואתה רואה עלייה חדה מאוד או ירידה תלולה מאוד בהיקף הנשירה, שזה אומר הרבה.

<מעדה חסבאני: כשאני הולך לבתי הספר היום גם בחטיבת הביניים וגם בתיכון ואני שומע את התלמידים שלי, מה שהם אומרים לי, עמדו במקרה כאן בכנס שהיה עם אגף שח"ר, הוא אומר לי 'אתה החזרת לי את הגאווה העצמית, אני יכול להסתובב ברחבה עם ראש מורם למעלה כי אני גם קבעתי סוף סוף מטרה בחיים ואני חותר להשיג אותה'.

<מעדה חסבאני: זה בשבילי ההישגים.

<מעדה חסבאני: לכן נכון לעכשיו בתכנית החומש, אם היא תמומש כפי שהיא מתוכננת, עם כל המרכיבים שלה, ואני מקווה שזה בדיוק מה שיקרה בסוף, יחד עם המשאבים שאנחנו מקבלים מהמשרד, להבנתי יש כבר מספיק משאבים על מנת לקדם את מערכת החינוך הזו בצורה ראויה.

<מעדה חסבאני: אין ספק, יש הרבה תהליכים עמוקים שקורים בתוך העדה שלא היו קודם בעבר, לפני שנים, התהליכים האלה הם תהליכים מאוד מבורכים וזו באמת ההזדמנות להודות לכל מי שעוסק בזה, בין אם זה ברמה המקומית, מנהלי בתי הספר יחד עם המתנ"ס ויחד עם המפקחים למיניהם, ברמת המחוז, כל זה, אין לי ספק שייקח אותנו למקום המיועד.

<עסאף בדר: בוקר טוב לכולם, ברוכים הנמצאים.

<עסאף בדר: נמצאים איתנו כאן ראש המועצה, מנהלת המחוז, חברת כנסת, הוועדה, הפורום הארצי, מפקחים, מנהלי בתי ספר.

<עסאף בדר: זה מבחינתנו, כהורים, מופע מרגש.

<עסאף בדר: ברור לכולם שזו הובלה של ההורים.

<עסאף בדר: אני אומר תמיד, החולה תמיד צודק, אם לא היה מה שנקרא צורך אנחנו כהורים, שהרגשנו שאנחנו רוצים באמת שתגיעו לכאן ותשמעו אותנו ותראו בעין, אז - - - אגב, אנחנו נטולי אינטרסים, האינטרס היחיד שלנו שהילדים שלנו יגיעו מה שנקרא למיטב.

<עסאף בדר: אנחנו התמקדנו בכמה נקודות ממש על קצה המזלג, אי אפשר לגעת בכול, פערים תמיד היו ותמיד יהיו, אנחנו ניגע בעיקר.

<עסאף בדר: קצת כללי, בכפר ינוח לומדים 1,800 תלמידים כולל גנים, תיכון, שזה 391 תלמידים, שזה משולב, ינוח ג'ת, זה שני כפרים תחת מועצה אחת.

<עסאף בדר: אגב, זה שני כפרים דרוזים נטו.

<עסאף בדר: למי שלא מכיר.

<עסאף בדר: חטיבת ביניים כנ"ל, 397 תלמידים, זה משולב ינוח ג'ת, יסודי סלמאן פרג', שזה בית הספר למטה, זה בית הספר הזמני שהפך להיות קבוע ובמאמצים רבים עם ראש הרשות זה אותו בית ספר, ד"ר אורנה, שהשבתנו בגללו, את מכירה את הסיפור שלו, הוא נמצא למטה, אנחנו גם נבקר בו, 270 תלמידים לומדים בתנאים שהם לא תנאים, נכפה עלינו המצב הזה.

<עסאף בדר: יסודי ב', 280 תלמידים, הוא נמצא בינוח, יסודי אלחכמה, שזה בג'ת, 203 תלמידים ו-13 גנים.

<עסאף בדר: זה מה שקורה ביישוב.

<עסאף בדר: קיים רצון עז של ההורים, הצוות החינוכי, ובכוונה רשמתי את זה, אני לא בא בטענות לאף אחד, מהמועצה המקומית, לתמוך ולשדרג את החינוך ביישוב, אך לצערנו היישוב בפרט והמגזר בכלל סובל מחוסר תקציבים וזה בעיקר הבעיה.

<עסאף בדר: את המשפט הזה אני לוקח להמשך, אני מחבר אתכם להמשך הסיור, יש רצון עז של ראשי הרשויות באמת להביא תקציבים לכאן, אבל בפועל הם מתקשים.

<עסאף בדר: אנחנו לוחצים אותם והם מנסים להסביר לנו, אנחנו לא תמיד מקבלים את ההסברים, אבל היום בעידן של האינטרנט הכול חשוף ואנחנו יודעים שזה תקוע בממשלה וזה לא פה ביישוב.

<עסאף בדר: מצוין שאתם פה ושומעים את זה ואני מקווה שייצא מזה משהו.

<עסאף בדר: נכון להיום אין מעבדה בתיכון, תיכף אנחנו נבקר במעבדה של התיכון.

מירב בן ארי: לזה התייחס ראש המועצה.

<עסאף בדר: אם קראת את המצגת, אז אפשר גם לדלג.

מירב בן ארי: לא, זה שאני קוראת מהר זה לא אומר, יש פה עוד אנשים.

<עסאף בדר: אוקיי.

<עסאף בדר: השלמת ציוד למעבדה בחטיבת הביניים, אנחנו גם נבקר שם.

<עסאף בדר: לא קיימת בכלל מעבדה ביסודי והמשמעות היא שאנחנו לא עושים ניסויים.

<עסאף בדר: הילדים של היסודי מגיעים לחטיבת ביניים ואין להם מושג, למה?

<עסאף בדר: כי אין מעבדה.

<עסאף בדר: אתם תראו את זה בעין.

<עסאף בדר: קיים פער של אולם ספורט בג'ת.

<עסאף בדר: בדוח יש לזה תכנון, הבעיה היא של תקציב.

<עסאף בדר: המשמעות היא ש-2,000 איש בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי, אין להם איפה להתאמן.

<עסאף בדר: או בחורף, אין להם פשוט מאוד איפה להתאמן ואנחנו צריכים את העזרה בנושא הזה.

<עסאף בדר: יסודי ב', צריך קירוי של המגרש.

<עסאף בדר: כנ"ל, תלמידים לא מתאמנים בחוץ וזה פוגע.

<עסאף בדר: קיים פער בהסעות ביישוב.

<עסאף בדר: בימים האלה זה מטופל מול משרד החינוך ומול מנהל מחלקת החינוך, אני מקווה שזה ייצא לפועל, אחרת אנחנו נצטרך גם לפנות שוב, גם אלייך, מירב, תצטרכי לעזור לנו בנושא הזה, שטח הררי, מאוד קשה ללכת פה, אם תראי את הנהירה של הילדים בבוקר ובערב, זה בלתי אפשרי.

<עסאף בדר: זה פשוט בלתי אפשרי שהמצב הזה ימשיך.

<עסאף בדר: כיום, לצערי, היישוב שלנו נמצא בין המקומות האחרונים באחוזי הזכאות לבגרויות במגזר הדרוזי.

<עסאף בדר: אגב, אין לי פה טענה, לא למנהל מחלקת החינוך וגם לא למנהל בית הספר וגם לא חטיבת ביניים, מכל המכלול הזה אני חושב שאנחנו צריכים סיוע והכוונה, אנשי מקצוע שיגיעו לפה וייתנו לנו כלים איך אנחנו מעלים את הזכאות הזאת, כי בפועל, בסופו של יום אנחנו נפגעים מזה.

<עסאף בדר: מרבית המגזר שלנו ירצו ללכת למשטרה, לשירות בתי הסוהר, וגם שם, אגב, חלק לא עוברים את המבחנים.

<עסאף בדר: אני מכיר את זה מתוך המערכת וזה מצב עגום.

<עסאף בדר: זה בגדול, אלה הנתונים, ניסיתי לגעת בעיקר הדברים, אנחנו נצא עכשיו לסיור שטח ותראו את הדברים בעין.

מירב בן ארי: לפני הסיור בשטח יש דברים שאני רוצה לדעת לפני.

מירב בן ארי: תודה, שמעתי הכול, אני רוצה רק התייחסות של משרד החינוך לפני שאנחנו יוצאים.

<אורנה שמחון: אני רוצה לומר שבשנים האחרונות יש שיפור דרמטי בכל קנה מידה בהישגים ובכל המדדים שמשרד החינוך מציב לעצמו במגזר הדרוזי וזה לא קרה סתם.

<אורנה שמחון: יש מהפך גם בהנהגה, אני מדברת על הנהגת בתי ספר, שזה יכול להיות גם הנהלות בתי ספר.

<אורנה שמחון: יש מחויבות להישגים, אנחנו השקענו כמדינה משאבים רבים במגזר הדרוזי ויש לזה תוצאות.

<אורנה שמחון: אם ניתן רק נתון אחד, בעוד שהממוצע של הישגי הבגרות בכל מדינת ישראל, כלל הלומדים בי"ב בארץ, הוא 66%, ליתר דיוק 66.1%, במגזר הדרוזי אנחנו מגיעים ל-73.4%, שזה בעצם, יחסית למגזרים האחרים במחוז שלנו, ההישג הגבוה ביותר, מעל הממוצע הארצי, כאשר הממוצע המחוזי הוא 64.6% וגם פה הייתה עלייה.

<אורנה שמחון: גם במבחני המיצ"ב, בכל הנתונים, לכל הדעות אנחנו רואים שיפור דרמטי בבתי הספר היסודיים וזה באמת מעודד אותנו.

<אורנה שמחון: המגזר הדרוזי קיבל משאבים רבים בשנים האחרונות, גם במסגרת התקצוב הדיפרנציאלי, שבעצם כפי שאת יודעת, מירב, המדינה החליטה לתקצב את התלמידים לפי סולם סוציואקונומי של הלמ"ס ולכן גם המגזר הערבי, המגזר הדרוזי והמגזר הבדואי, שהמדד הסוציואקונומי שלהם נמוך נהנים ממסה של שעות שמגיעות בעקבות התקצוב הדיפרנציאלי.

<אורנה שמחון: בנוסף יש תכנית חומש שמגיעה למגזר הדרוזי מזה שנים רבות שנתנה מענה יפה מאוד גם לאתגרים שאתה ציינת אותם, שילוב תלמידים במוסדות להשכלה גבוהה, אם זה שיעורי פסיכומטרי לתלמידי י"ב, הכנה לבגרות, שעות תגבור וכן הלאה וכן הלאה.

<אורנה שמחון: יש החלטות ממשלה, שאת בוודאי מכירה אותן, מירב.

<אורנה שמחון: החלטת ממשלה 1052, שמיועדת לרמת הגולן, לדרוזים ברמת הגולן, יש החלטת ממשלה 2015, החלטת ממשלה השלמה, שמדברת על 13 מיליון שקלים ועוד קייטנות 700,000 שקלים.

מירב בן ארי: ה-13 מיליון שקלים עברו כבר?

מירב בן ארי: זה היה תקוע חודשים.

<אורנה שמחון: אני מיד אתייחס לזה.

<אורנה שמחון: והחלטת ממשלה 959 שמדברת על 27 מיליון שקלים, שהיא באה לתת מענה להרבה מאוד חוסרים שקיימים.

<אורנה שמחון: לגבי החלטת הממשלה שאת דיברת עליה, איה מקדמת את זה מול הרשויות המקומיות.

<אורנה שמחון: יושב ראש ועד הרשויות המקומיות יחד עם הפורום יושב גם עם איה וגם עם המנכ"לית כדי לחלק את הכסף.

<אורנה שמחון: אגב, יצאו הודעות כבר.

מירב בן ארי: הכסף נמצא במשרד החינוך?

מירב בן ארי: ה-13 מיליון, זה עבר כבר?

מירב בן ארי: כי הוא גם היה תקוע.

<אורנה שמחון: יצאו הודעות לרשויות.

<איה חיראדין: הכסף עבר.

<איה חיראדין: יש תכנית מסודרת - - -

<אורנה שמחון: יצאו הודעות לרשויות המקומיות והכסף - - -

מירב בן ארי: בסדר, זה היה קצת תקוע.

<אורנה שמחון: בקצרה, עוד תוספת אחת, יש תכנית לחיזוק הצפון, יש תכנית הממשלה ויש תכנית השר לחיזוק הצפון, שזה בעצם משלים.

<אורנה שמחון: בתכנית השר לחיזוק הצפון אנחנו מדברים על תקציבים שייהנו מהם מהמגזר הדרוזי.

<אורנה שמחון: כל תלמידי כיתות ד'-ה' יקבלו חוג לכל תלמיד החל משנת הלימודים הבאה וכל הרשויות במגזר הדרוזי ייהנו מזה.

<אורנה שמחון: בנוסף יש תכנית מודולרית לכל הרשויות, שהן מ-4 עד 6, ובנוסף יש 20 מיליון שיפוץ למח"טים, מרכזים טכנולוגיים, איפה שיש במגזר הדרוזי, לשיפוץ לבתי ספר טכנולוגיים.

מירב בן ארי: רק בתי ספר טכנולוגיים?

<אורנה שמחון: נכון.

<אורנה שמחון: בנוסף, אפרופו הנושא של המעבדות, משרד החינוך יוצא בקולות קוראים לשדרוג מעבדות, גם לבעלויות, לחטיבות עליונות.

<אורנה שמחון: יצא קול קורא אחד שהבעלויות אמורות היו להגיש בקשה לקול קורא וייצא בקרוב עוד קול קורא אחד לשדרוג מעבדות מחשבים.

<אורנה שמחון: הסוגיות שעלו פה, לגבי תשתיות, וזה הבנתי מה שמטריד כרגע את פורום ההורים.

<אורנה שמחון: נכון, בחלק מהרשויות יש לנו קושי בתשתיות.

<אורנה שמחון: על פי הכללים כל הנושא של אחזקה של מבני חינוך הם באחריות הרשות המקומית וכשהרשויות נמצאות במצב כלכלי לא פשוט, קשה להן להוציא את הכסף הזה.

<אורנה שמחון: אנחנו מנסים בכל דרך להשפיע על הרשויות לעשות את התהליכים הללו.

<אורנה שמחון: שני אתגרים שלא דיברו עליהם פה ואנחנו מתמודדים איתם בחשיבה משותפת, אחד זה שילוב בנות דתיות במענה לבנות דתיות.

<אורנה שמחון: אגב, רק בינוח ג'ת אחוז המתגייסים מקרב הבנים הוא למעלה מ-94%.

<אורנה שמחון: צריך לתת מענה גם לבנות הדתיות בתוך בית הספר.

<אורנה שמחון: פה את יושבת היום, מירב, ביישוב שכבר ראש הרשות פנה אליי ונתנו מענה ככיתה לבנות דתיות שתצמח וניתן מענה גם לבנים דתיים.

<אורנה שמחון: אתגר נוסף זה שילוב סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה.

<אורנה שמחון: גם בתכנית הממשלה וגם בתכנית השר יש מלגות לסטודנטים, אנחנו מתעדפים, במסגרת המל"ג יהיו מלגות לתלמידים שילמדו בטכניון או במקצועות טכנולוגיים.

<אורנה שמחון: וסוגיית ההסעות שעלתה כאן, יש כללים איך משרד החינוך מסיע, לפי מרחק.

<אורנה שמחון: אם יש בעיה ספציפית נקודתית, אני אשמח לראות אותה ולטפל בה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים לצאת לסיור, אז פז, ממש דקה.

<מעדה חסבאני: אחת, לגבי חלק מהבעיה של התשתיות, אנחנו בונים בית ספר חדש.

<מעדה חסבאני: החליף הזמני, שנאמר פה, הפך להיות קבוע.

<מעדה חסבאני: בשנתיים, גם הרסנו את הישן, גם בנינו ואנחנו חונכים את החדש ב-13 מיליון שקל באפריל הקרוב.

<מעדה חסבאני: אנחנו כבר לקראת סיום בנייה.

<מעדה חסבאני: דבר שני, יש פרויקט הענק שלקח אותנו למקום אחר, יחד עם סיסמה לכל תלמיד, שבהחלט הקפיץ אותנו קומות כאן, בתי הספר היסודיים, כולם כבר במערכת מתוקשבת ועובדים ביחד, ועכשיו חטיבת הביניים, כולל שני מרכזי למידה בשני היישובים, אחד בכל יישוב על מנת להשלים את כל ההליכים שקורים כאן.

<מעדה חסבאני: והמעבדה ביסודי, חלק מהבעיה היא בעיית מקום ביסודי הזמני.

<מעדה חסבאני: ברגע שיעברו לחדש תהיה מעבדה עם כל התשתיות הנדרשות.

מירב בן ארי: בניגוד למה שיש עכשיו.

<מעדה חסבאני: ודאי, זה הזמני, זו הבעיה של הזמני, אבל בהחלט אנחנו עושים תהליך עמוק מאוד.

מירב בן ארי: כן, פז, ממש במשפט.

<פז כהן: ארבעה משפטים קצרים.

<פז כהן: אחת, לברך את ועדת החינוך שהגיעה לכאן.

<פז כהן: רואים את האכפתיות וזה חשוב מאוד ואנחנו מאוד שמחים על זה.

<פז כהן: הפורום של ועדי ההורים הדרוזים הוא פורום מוביל ובאמת דוגמה לצורת העבודה הנכונה ולהצפת הבעיות.

<פז כהן: בהיבט של תיאום ציפיות, שינוי התודעה שאתם עושים הוא שינוי מדהים, מחר בבוקר לא נראה פה פתאום משהו אחר, אבל לאורך זמן השינוי שאתם מובילים אותו, וזה חשוב גם לכל האנשים שנמצאים פה לדעת שיש אנשים מסורים שדוחפים את הדבר הזה לאורך זמן, ורואים את מגמת ההשתפרות, רואים את זה בבגרויות ובשאר הדברים.

<פז כהן: דבר אחרון, ואני מבקש מהוועדה ומחברי הכנסת של הוועדה, צריך למצוא דרך למוניטורינג, לנושא הזה של תקציבי ממשלה שמגיעים לרשויות.

<פז כהן: אנחנו רואים הרבה פעמים בעיה ומצוקה של ועדי ההורים שבעצם יודעים שיש החלטה שהתקבלה.

<פז כהן: איפה שהוא זה נתקע ולא כולם יודעים איפה הכסף נמצא.

<פז כהן: העלית פה עכשיו דוגמאות.

<פז כהן: אנחנו חייבים למצוא דרך שאנחנו מצליחים לייצר.

<פז כהן: באים לראש הרשות בטענות למרות שהכסף לא הגיע מהממשלה, באים לממשלה בטענות, למרות שראש הרשות בכלל לא השתמש, אז צריך למצוא את הדרך הזאת שאולי לחשוב עליה ביחד, דרך חברי הכנסת, דרך ועדי ההורים, שאנחנו נוכל לאכוף את היישום של ההחלטות שהממשלה קיבלה.

מירב בן ארי: זו הערה מאוד חשובה, בעיקר בגלל ה-13 מיליון שקל, על זה שחודשים זה מסתובב.

<איה חיראדין: אני חייבת להתייחס.

<איה חיראדין: יש החלטת ממשלה מאוד מאוד ברורה ויש תכנית מאוד מאוד ברורה שאושרה על ידי ראשי רשויות, משרד ראש הממשלה והמנכ"לית ומתייחסת לכל הפרמטרים שהוזכרו עד עכשיו, להעלאת הישגים, לעידוד השכלה גבוהה, לטיפול בגיל הרך, לכל הפרמטרים שהוזכרו.

<איה חיראדין: העניין הוא שמשרד האוצר העביר את הכסף בדקה ה-90, ב-17 בדצמבר הכסף עבר לתקנות ומה שעשינו, דרך ועדת ההקצבות, שניסינו לעשות את זה לשנת לימודים ולא לשנת תקציבים וכך אנחנו יכולים לבצע את הכספים בקרוב.

<איה חיראדין: הכול שקוף, יש שקיפות מאוד מאוד ברורה, גם לגבי המטרות וגם לגבי אופן הניצול, ביחד עם המחוז, ביחד עם ראשי הרשויות.

<איה חיראדין: הכול שקוף וברור.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים להתחיל בסיור.

מירב בן ארי: (בסיור בבית ספר אחווה סמיע בכפר סמיע)

<כמאל פלאח: בוקר טוב לכולם.

<כמאל פלאח: ברגע שאתם פה, עכשיו אני בעל הבית.

<כמאל פלאח: ברוכים הבאים לכולם, ראשי מועצות, ראש המועצה שלנו, מנהלת אגף החינוך, המפמ"ר, מנהלים, מנהלי חינוך וכמובן אחרונים חביבים, חברי הכנסת והפורום הדרוזי שבאמת עובד קשה מאוד וכל הכבוד לו.

<כמאל פלאח: את מנהלת המחוז לעולם לא אשכח, על הדברים הטובים שהיא עושה, אהלן וסהלן.

<כמאל פלאח: אני אציג לכם מצגת, כבר ביקשו ממני למהר, אני לא אוהב את הלחצים האלה, אבל אנחנו נציג את המצגת.

<כמאל פלאח: אתם נמצאים בבית ספר אחווה סמיע.

<כמאל פלאח: היסטוריה על בית הספר.

<כמאל פלאח: לפני קום המדינה לא היה בית ספר בכפר, מי שרצה ללמוד נאלץ ללכת ברגל לכפר פקיעין או תרשיחא וחלק הלכו לכפר יאסיף.

<כמאל פלאח: בית הספר נוסד ב-49' ואז נפתחו בו כיתות א' עד ג'.

<כמאל פלאח: בשנת 56' הושלם בית הספר היסודי עד כיתה ה' ואז חדרי הלימוד היו שכורים עד שנת 68'.

<כמאל פלאח: באותה שנה, ביוזמת ההורים והמועצה האזורית מרכז הגליל, נבנה בית הספר בפועל וב-1973 נפתחה גם כיתה ט' בבית הספר.

<כמאל פלאח: בשנת 1982 נפתח בית ספר שש שנתי בכסרא ובשנת 2008 עברנו למבנה החדש שאנחנו נמצאים בו עכשיו.

<כמאל פלאח: נתונים על בית הספר.

<כמאל פלאח: מספר הכיתות, 13 כיתות רגילות וכיתה אחת חינוך מיוחד.

<כמאל פלאח: מספר התלמידים 323 תלמידים כאשר החלוקה 289 תלמידים דרוזים, 25 נוצרים ו-9 תלמידים מוסלמים.

<כמאל פלאח: מספר המורים 25, 5 מורים ו-20 מורות.

<כמאל פלאח: שעות תקן של בית הספר 585, 525 רגיל ו-60 חינוך מיוחד.

<כמאל פלאח: שעות ממקורות אחרים, 10 שעות שבועיות ממרכז מתי"א.

<כמאל פלאח: דרגות המורים, 5 תואר שני ו-18 תואר ראשון.

<כמאל פלאח: ממוצע ותק המורים 17.1 שנים.

<כמאל פלאח: כל המורים משתלמים בלמידה משמעותית ותפקודי לומד.

<כמאל פלאח: מדד הטיפוח 6.21.

<כמאל פלאח: בבית הספר מונהג יום חינוך ארוך, 'אופק חדש' החל מ-1.9.2009 וניהול עצמי ב-1.3.2016.

<כמאל פלאח: פרויקטים בבית הספר, עשרה חוגי העשרה לתלמידים לכל שכבות הגיל.

<כמאל פלאח: יש לנו בנות בשירות לאומי ויש לנו פרויקט סחלב, פר"ח ותכנית אמירים ורווחה חינוכית.

<כמאל פלאח: יעדים בבית הספר, שמירה על הישגים גבוהים ושיפורם, הטמעת תכנית פדגוגית לכל שכבות הגיל, קידום מצוינות, חדשנות ויזמות, עיצוב אקלים חינוכי מיטבי המונע אלימות והעמקת לימודי המורשת בחברה רב תרבותית.

<כמאל פלאח: חזון בית הספר, בית הספר פתוח לשינויים עדכניים המעמידים את התלמיד במרכז ושואפים לפתח לומד שיוכל להתמודד במציאות עתידנית עתירת טכנולוגיה.

<כמאל פלאח: בית הספר רואה בשיתופה של האוכלוסייה חלק אינטגרלי לפיתוח וקידום בית הספר.

<כמאל פלאח: בית הספר שומר על רמת הישגים נאותה, לאפשר לתלמיד בדרכו בהצלחה בסיום בית הספר.

<כמאל פלאח: בית הספר מחנך לערכים מוסריים ולאומיים תוך שמירה על המסורת הדרוזית על כל היבטיה.

<כמאל פלאח: רבותיי, אנחנו כעדה מאמינים שזו המדינה שלנו, אין לנו מדינה אחרת, נותנים את כל החובות שיש ומבקשים את הזכויות, לפחות בדברים שניתן אצלכם.

<כמאל פלאח: התוצאות של מבחני המיצ"ב בחמש השנים האחרונות.

<כמאל פלאח: דוגמה בכיתות ה', ממוצע בתשע"ב עד תשע"ו, ערבית 81, 79, 80, 80, 78.

<כמאל פלאח: מתמטיקה 70, 71, 74, 71, 62.

<כמאל פלאח: אנגלית 72, 80, 75, 72, 85.

<כמאל פלאח: מדעים 65, 71, 70.

<כמאל פלאח: בשנתיים האחרונות לא היה מיצ"ב במדעים.

<כמאל פלאח: חוסרים לבית הספר.

<כמאל פלאח: אולם ספורט ראוי למאה -21 בבית הספר שישמש לפעילות תלמידי בית הספר היום ולפעילויות של הנוער והקהילה אחר הצהריים ובערב.

<כמאל פלאח: ארגון הסעות מסודרות לתלמידים במקום ההסעות הפרטיות, שמהווים ממש סכנה.

<כמאל פלאח: שדרוג מעבדות המחשבים בציוד חדיש ובחומרה ותוכנה תואמת את התקשוב בשנת 2017.

<כמאל פלאח: לוחות חכמים לכיתות.

<כמאל פלאח: גיוס משאבים ופתיחת בית הספר עד שעה 18:00, שישמש כחוגי עזר לכלל התלמידים.

<כמאל פלאח: הכוונה כאן שאנחנו מסיימים בשלוש רבע, הייתי מבקש שבית הספר ימשיך עד לפחות שעה שש, שהתלמיד, מה שירצה, אם הוא יבקש חוג דרמה, יהיה לו חוג דרמה, חוג מוזיקה, יהיה לו חוג מוזיקה, חוג חינוך גופני, יהיה לו חוג חינוך גופני.

<כמאל פלאח: הדברים האלה מחייבים הרבה משאבים, את עזרת הרשות המקומית כאן ואת משרד החינוך.

<כמאל פלאח: בטוח שיש לו את היעד לעזור בדברים האלה.

<כמאל פלאח: שדרוג מעבדות המדעים לבית הספר.

<כמאל פלאח: ברצוני לציין את שיתוף הפעולה הטוב בין הרשות המקומית לבית הספר, משרד החינוך, מפקח, שיתוף הפעולה בין המורים לוועד ההורים, שהוא נותן את כל מה שהוא יכול לטובת בית הספר.

<כמאל פלאח: כל הדברים האלה מהווים מעגל אחד שמשלימים אחד את השני.

<כמאל פלאח: בתקווה ל עוד הצלחות ועוד הצלחות.

<כמאל פלאח: יש לי עוד בקשה אחת, אני לא יודע אם זה תלוי בנוכחים, בית הספר מ-א' עד ו', הייתי מבקש שנמשיך איך שהיינו פעם, מ-א' עד ט'.

<כמאל פלאח: זה המון.

<מעדה חסבאני: עד ח'.

<כמאל פלאח: אני מודה לכולם על הביקור.

<כמאל פלאח: אחרי שאנחנו מסיימים כאן נעשה סבב קטן בבית הספר וחוזרים לכיבוד בחדר ליד וכך נסיים את הביקור.

<כמאל פלאח: רק אם יש לפורום דברים להגיד.

מירב בן ארי: אני מודה לך על הסקירה.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר כמה דברים.

<מעדה חסבאני: לפני זה אני רוצה לברך אתכם על הביקור בבית הספר פה.

<מעדה חסבאני: האמת, אין לי הרבה מה להוסיף על מה שמנהל בית הספר אמר, רק אני רוצה לחזק את ידו בעניין שבית הספר כאן ימשיך עד כיתה ח'-ט', זה יעזור לשני הכפרים וזה צורך, זה ממש צורך לשני הכפרים.

<מעדה חסבאני: טוב שד"ר אורנה נמצאת כאן - - -

<אורנה שמחון: זה בדיון במחוז.

<מעדה חסבאני: אנחנו באמת רוצים שכולכם תירתמו לעניין הזה ושתהיה כאן חטיבת ביניים בכפר סמיע.

<אורנה שמחון: אנחנו נדון בזה, תעביר בקשה מסודרת, נדון בזה באופן מקצועי.

<מעדה חסבאני: בסדר.

<מעדה חסבאני: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר משהו, קודם כל בשם הוועדה.

מירב בן ארי: למי שלא יודע, אני חברת הכנסת מירב בן ארי, אני מחליפה את חבר הכנסת יעקב מרגי, יו"ר הוועדה, אני המ"מ שלו.

מירב בן ארי: לצערי חבר הכנסת מרגי חולה כבר יומיים.

מירב בן ארי: בכל מקרה אני והצוות שלי ארגנו את הסיור הזה, לכן לא ביטלנו, אלא כן באנו לכאן.

מירב בן ארי: זה סיור במגזר הדרוזי שהוא ראשון, אבל לא אחרון, יש עוד כפרים שאנחנו רוצים להגיע, יש עוד מקומות.

מירב בן ארי: לצערי אנחנו מוגבלים בזמן, לכן אנחנו נמצאים היום בשלושה כפרים, היינו בינוח ג'ת, עכשיו אנחנו כאן בסמיע ואנחנו ממשיכים לבית ג'אן.

מירב בן ארי: אני רוצה גם להודות לך על הסקירה ואנחנו נעשה עכשיו סיור.

מירב בן ארי: אנחנו מבחינת זמנים מוגבלים.

מירב בן ארי: חשוב לי שנציגי משרד החינוך פה, גם אורנה וגם איה הנציגות נמצאות כאן וכמובן שנעלה את הדברים שהם בעייתיים, כלומר המטרה של הסיור היא לא רק להראות מה שטוב, ואני בטוחה שיש דברים טובים, ראש המועצה כאן גם, זה כבר דבר שמראה על שיתוף פעולה, אבל להראות איפה יש לך בעיות ואיפה אתה צריך את ההתערבות שלנו.

מירב בן ארי: אני יכולה לומר גם לך, אדוני ראש המועצה, שזה לא מפגש ראשון, אנחנו כבר ישבנו בוועדת החינוך, עסקנו במגזר הדרוזי ואני בכלל לקחתי את זה כמשימה אישית שלי לבוא ולקדם את הנושא של המגזר הדרוזי, בעיקר בחינוך.

מירב בן ארי: חשוב לי שתדעו שהזמנו את כל חברי הוועדה וגם את חברי הכנסת הדרוזים שאינם בוועדה, אבל זה לא מוריד לרגע מחשיבות הסיור, לא משנה לי אם זה רק אני או עשרה חברי כנסת, זה לא רלוונטי, בעיניי מה שחשוב זה שנעלה את הדברים ואת הבעיות ואחרי זה נביא אותם לוועדה וכמובן אם נצטרך נחזור לפה ונעשה גם מעקב.

מירב בן ארי: את זה גם אמרתי לאורנה, על כל בית ספר שאנחנו יוצאים מפה אנחנו עושים מעקב אחריו כדי לראות אם דברים השתנו מאז הביקור של הוועדה, שלא תחשוב שזה רק לבוא לבקר וללכת, אלא זה כן לשמוע את הדברים, להעלות ולהציף.

מירב בן ארי: אני גם רוצה להודות כמובן לוועד ההורים הדרוזי שמלווה אותנו וגם לציין את ועד ההורים הכללי, שנמצאים פה הנציגים שלו שבאו במיוחד לסיור.

מירב בן ארי: זו פעם ראשונה שאנחנו באמת נמצאים כאן בסיור.

מירב בן ארי: אם יש נציג, חוץ מראש המועצה, נציג ממשרד החינוך או מישהו שרוצה לדבר זה הזמן, אם לא, אנחנו נצא לסיור ואחרי זה אנחנו נחזור לפה ונשמע איפה יש בעיות.

<קריאה: נצא לסיור.

<כמאל פלאח: רבותיי, בסיור, אני לא יודע אם תוכלו כולכם להיכנס לכיתה אחת.

מירב בן ארי: לא, אנחנו גם לא רוצים להתקיף את הילדים ב-30 איש, זה לא יהיה לעניין.

מירב בן ארי: (בסיור בבית ג'אן)

<קריאה: אנחנו נמצאים פה בבית ספר תיכון, מה שיש מצד שמאל זה חטיבת ביניים.

<קריאה: בסך הכול יש פה כ-1,300 תלמידים.

<קריאה: נעשה שני סיורים בשני מקומות ונתכנס.

<מנהל בית הספר: זו חטיבה עליונה וזה בית ספר מקיף.

<מנהל בית הספר: יש שתי חטיבות, חטיבה עליונה וחטיבת ביניים.

<מנהל בית הספר: אנחנו רגילים להגיד שני בתי ספר, זה בית ספר אחד, סמל אחד, הכול בסדר.

<מנהל בית הספר: בבית הספר הזה יש 632 תלמידים, יש 23 כיתות, מספר אחת במדינת ישראל ואנחנו משתדלים לשמור על המקום הזה ולא ניתן אותו לאף אחד.

<קריאה: בבגרות מספר אחת.

<מנהל בית הספר: גם בערכים.

<מנהל בית הספר: הכיתה הזו, אנחנו קוראים לזה סטרט.

<מנהל בית הספר: אלה תלמידים שהיום הכי טובים בבית הספר ואפילו במדינת ישראל.

<מנהל בית הספר: כשהם הגיעו לפה הם הגיעו מאוד חלשים, 6, 7 ו-8, נחשלים, אבל היום הם פורחים, הם לומדים.

<מנהל בית הספר: אתמול הייתם בבית הספר?

<תלמיד: במרתון.

<תלמיד: בתל חי.

<מנהל בית הספר: שלשום הייתם בבית הספר?

<תלמיד: כן.

<מנהל בית הספר: בחופש הייתם בבית הספר?

<תלמיד: כן.

<תלמיד: אין חופש.

מירב בן ארי: מתי הבגרות?

<מנהל בית הספר: מחר.

מירב בן ארי: אתם אוהבים את זה?

<תלמיד: כן.

<מנהל בית הספר: אלה שתי קבוצות, יש פה קבוצה ויש עוד קבוצה, הם היום עובדים עם המתרגלות, פותרים, מדברים, משוחחים, עושים את הכול ובסופו של דבר צריכים להגיע להצלחה.

<מנהל בית הספר: אין דבר כזה שאנחנו מוותרים על תלמיד אחד פה בבית ג'אן.

<מנהל בית הספר: יש לנו 100% ואלה שנושרים זה 0.6, נדמה לי.

מירב בן ארי: יפה מאוד, שיהיה בהצלחה מחר.

<מנהל בית הספר: כמובן הם יגיעו לבגרות איכותית שתאפשר להם להתקבל לכל מקצוע, אם זה באוניברסיטה ואם זה במכללה וכמובן בזרועות הביטחון.

<זאב גולדבלט: בהצלחה.

<זאב גולדבלט: (בישיבת הסיכום בבית ג'אן)

<עסאף בדר: אחר צהריים טובים, בברוכים הבאים לבית ג'אן.

<עסאף בדר: נעשה פה את הסיכום, הסיכום פה יהיה מובנה בתהליך, אחרי דברי ברכה של ראש המועצה וכמובן כבוד חברת הכנסת מירב בן ארי, סגנית יו"ר ועדת החינוך.

<עסאף בדר: תיכף יגיע מנהל המקיף.

<עסאף בדר: יש איתנו את מנהל חטיבת הביניים, זיאד, ראש ועדת החינוך במועצה המקומית, כמובן הפורום היישובי הארצי, פז, סמדר וזקן השבט זאב.

<עסאף בדר: יש לנו פה את יושב ראש ועד ההורים בחטיבת הביניים וכלל הפורום הדרוזי.

<עסאף בדר: נמצא איתנו ג'לאל אסעד.

מירב בן ארי: לפני הכול, יש כאן פרוטוקול והוועדה מוקלטת, אני רוצה להגיד כמה דברים לפני שראש המועצה מתחיל.

מירב בן ארי: ראשית, כמו שבכל בית ספר אני מתנצלת בשם יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת יעקב מרגי, שהוא חולה כבר יומיים ולכן אני ממלאת מקומו בסיור פה, מה גם שהסיור הזה הוא יוזמה שלי מתוך הבנה, הייתי כאן כבר בבית ג'אן, אבל היום התחלנו בינוח ג'ת ולאחר מכן עברנו לסמיע, לבית הספר, והמטרה היא לחבר את ועדת החינוך למגזר הדרוזי כשאני מאוד מקווה שיהיה עוד סיור, כי יש לנו עוד כמה כפרים לבקר בהם.

מירב בן ארי: מה שנעשה עכשיו, אנחנו נעשה התייחסות ספציפית לבית ג'אן ולאחר מכן נעשה סיכום על היום עצמו.

מירב בן ארי: אנחנו מוגבלים בזמנים, לכן אני אבקש לקצר, לא להאריך, וכמובן להתייחס לדברים שלא נאמרו, לא לחזור אחד על דברי השני.

מירב בן ארי: אנחנו קודם כל נתייחס, אדוני ראש המועצה, לבית ג'אן, אחרי זה אנחנו נעשה סיכום שלנו של היום ומה שראינו ואיך התרשמנו.

מירב בן ארי: יש כאן כמובן את ועדת החינוך, מנהלת הוועדה והנציגים, יש כאן את ועד ההורים הדרוזי שהוא השותף והוא זה שהוביל את הסיור היום וכמובן ועד ההורים הכללי, שוועד ההורים הדרוזי הוא חלק בלתי נפרד ממנו, גם הם כאן וזה גם חשוב מאוד.

מירב בן ארי: זו פעם ראשונה שיש כל כך נציגי הורים שנמצאים בסיור.

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני.

<ביאן קבלאן: קודם כל אנחנו מאחלים החלמה מהירה ליעקב ואני מקווה שבביקור הבא הוא ישתתף.

<ביאן קבלאן: אנחנו מודים לך באופן אישי על הביקור.

מירב בן ארי: שתדע שהזמנתי את כל חברי הוועדה וחברי כנסת דרוזים.

מירב בן ארי: הזמנו את כולם, חשוב שיידע.

<קריאה: לא סתם הזמנו, אנחנו שלחנו להם מבעוד מועד שירשמו ביומנים.

<ביאן קבלאן: אני סולח לאלה שלא נמצאים, אני מסתפק בזה שאת גם יכולה להעביר את הרשמים של הביקור לחברי הוועדה בהמשך.

<ביאן קבלאן: אני רוצה להודות לאיה ולג'לאל ולכל ועדי ההורים, ועד ההורים המרכזי - - -

<עסאף בדר: פז יושב ראש הוועד הארצי, זאב המנכ"ל וסמדר יושבת ראש נתניה, חברה בהנהלה.

<ביאן קבלאן: יופי.

<ביאן קבלאן: אנחנו שמחים על הביקור שלכם כאן ושמחים יותר על שיתוף הפעולה הארצי, הן למגזר הדרוזי בפרט ובכלל לטובת כל מערכת החינוך במדינת ישראל.

<ביאן קבלאן: לפני שאנחנו נסכם, בית ג'אן נותנת בשנים האחרונות ומשקיעה בחינוך בעדיפות עליונה והתוצאות מדברות בעד עצמן.

<ביאן קבלאן: למרות הקשיים התקציביים הכלכליים של המועצות הדרוזיות, ואנחנו זוכים לכיסוי ממשרד החינוך, לשיתוף פעולה מלא, יש לנו תכנית חומש שנותנת כיסוי גם להשקעה, בנוסף להשקעה של המועצות ועדיין יש חוסרים ויש פערים.

<ביאן קבלאן: אני אתן את הדוגמה כאן, מבחינת מבנים פיזיים.

<ביאן קבלאן: בית ספר שמכיל כמעט 500 תלמידים בשטח קטן יחסית זה משהו קשה, אני לא רוצה להגדיר את זה בשפה קשה.

<ביאן קבלאן: את בית הספר הזה צריך לחלק לשניים, בית ספר נורמטיבי זה עד 400 תלמידים בכל חטיבה, פה כמעט 600 ומשהו.

<ביאן קבלאן: זה בעיה שלנו, כבר שוחחתי על העניין עם מנהלת המחוז, היא הביעה הסכמה ואנחנו פועלים על מנת להקים בית ספר מקיף נוסף כאן בתוך היישוב על מנת לפתור את המצוקה של הגודל של מספר התלמידים ביחס לגודל השטח, שהוא מאוד מאוד בעייתי ולא ניתן כאן לפתח שום דבר, לא מגרשי חניה, לא מגרשי משחקים, הורים, פעילות גופנית, ספורט.

<ביאן קבלאן: המועצה עשתה טעות שהיא בנתה את אולם הפיס בצמוד לבית הספר, זה גם לקח חלק די נכבד מהשטח ואנחנו צריכים לפתור את הבעיה הזאת.

<ביאן קבלאן: זה בגדול.

<ביאן קבלאן: מבחינת בית הספר כאן, שתי החטיבות ברמה טובה, מעל הממוצע הארצי.

<ביאן קבלאן: החטיבה העליונה היא מקום ראשון בארץ, גם בשנה הנוכחית, אנחנו כבר קיבלנו את התוצאות, אני יכול לבשר שאנחנו נישאר במקומות הראשונים.

<ביאן קבלאן: אני לא יודע אם נהיה במקום ראשון, אבל - - -

<קריאה: לא, אנחנו.

<ביאן קבלאן: אני לא יודע, אבל אין לי בעיה שנתחלף, צריך תמיד שתהיה תחרות.

<ביאן קבלאן: הבעיה לא להיות מקום ראשון, הבעיה לשמור על המקום הראשון, זה יותר קשה.

<ביאן קבלאן: אנחנו נעשה את הכול שנישאר באמת ואין לי בעיה שיישרו איתנו קו הרבה בתי ספר.

<ביאן קבלאן: זה מאוד יחמיא לנו, אני במיוחד עכשיו רוצה להיות אנוכי, אני רוצה שהמגזר הדרוזי יתקדם.

<ביאן קבלאן: זה טוב שכל המדינה תתקדם, אבל אנחנו צריכים את ההתקדמות הזאת כי אין לנו הרבה דברים שאנחנו יכולים להסתמך חוץ מהחינוך, שום דבר, לא תיירות, לא אזורי תעשייה, שום דבר לא יעזור לנו אם לא יהיה לנו חינוך טוב, ברמה טובה, שהנערים והנערות יוכלו להצליח לא רק בתעודת הבגרות, גם יוכלו להצליח איפה שירצו ללמוד ולממש את השאיפות שלהם.

<ביאן קבלאן: ילד שהולך לטכניון, אחרי סמסטר הוא משנה מקצוע ושנה ראשונה הוא עוזב ואם אנחנו לא ניתן לו את הכלים הוא לא יוכל להצליח ולא יוכל לשרוד, כי התנאים היום - - - לדוגמה, להתקבל לרפואה אתה צריך פסיכומטרי של 730 וזה עדיין לא מקנה תעודת אחריות שתתקבל לרפואה.

<ביאן קבלאן: גם שם אתה צריך להתמודד עם כל מיני ועדות מיון ומבחנים ופה צריך לחשוב לא רק על הכמות, גם צריך להשקיע באיכות ולהשקיע באיכות זה דורש הרבה כלים.

<ביאן קבלאן: לא רק כסף, גם רצון, גם שיתוף פעולה, במיוחד עם ההורים.

<ביאן קבלאן: כשילד משתחרר מבית הספר מנהל בית הספר והמחנך לא אחראים למה עושה הילד בזמן הפנאי ופה ההורים צריכים להשקיע וכאן יש לנו משחק חשוב כהורים, לדאוג לילדים, לבנים שלנו, שיוכלו באמת להיות מחוברים למה שהם צריכים לעשות על מנת שיוכלו להצליח בחיים שלהם.

<ביאן קבלאן: התנאים הפיזיים, כפי שראית, הם גם לא הכי טובים.

<ביאן קבלאן: אנחנו עושים את המקסימום בשביל לתחזק.

<ביאן קבלאן: אני מקבל 500,000 שקל, 23 גנים ועוד חמישה בתי ספר וצריך לתחזק את הכול.

<ביאן קבלאן: זה לא הרבה כסף והמועצה משלימה.

<ביאן קבלאן: למרות המצב הכלכלי הקשה אנחנו משתדלים ועושים את המקסימום שלא יחסר שום דבר, במיוחד לתת שמירה פיזית, לא רק פדגוגית, לתלמידים ולצוות המורים על מנת להצליח לקיים לימודים - - -

<קריאה: מה המעמד הסוציואקונומי שלכם?

<ביאן קבלאן: עלינו ל-3.

<ביאן קבלאן: 3 זה עדיין לא מחמיא, המצב קשה.

מירב בן ארי: ספר לנו האם משהו השתנה בשנה האחרונה, האם יש את הכספים, האם זה שיש תכנית חומש, האם אתה מרגיש את זה בפעילות שלך כראש מועצה?

<ביאן קבלאן: בפדגוגיה יש שינוי.

<ביאן קבלאן: עם משרד החינוך, אמרתי, גם איה וגם ג'לאל, שנמצא פה, יש שיתוף פעולה מלא.

<ביאן קבלאן: יש לפעמים אי הבנות, אבל אנחנו יודעים ל - - -

<קריאה: חילוקי דעות.

<ביאן קבלאן: אנחנו יודעים להגיע להבנות ולהתקדם לפתור בעיות במידה שישנן.

<ביאן קבלאן: אבל בסך הכול בכללי שיתוף הפעולה הוא מדהים, הוא בסדר גמור, הן המחוז והן המשרד עושים את מה שצריך ומעבר לזה על מנת לסייע לנו להתפתח ולהתקדם.

<ביאן קבלאן: אני רוצה להודות להורים הנפלאים שנמצאים לא רק כאן, אני רואה אתכם בהרבה מקומות והקשר עם ועדת החינוך הוא מאוד חשוב ומשמעותי והם יכולים לעזור לנו.

<ביאן קבלאן: שיתוף הפעולה עם הוועד הארצי הוא מצוין, זה לא היה בשנים הקודמות.

<ביאן קבלאן: אנחנו נהיה לרשותכם ונשמח על כל מה שנידרש לשתף פעולה לטובת החינוך בכלל ובבית ג'אן תמיד אנחנו מברכים אתכם על הביקורים הרצופים והרבים שהיו ושיהיו בהמשך.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני ראש המועצה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע גם התייחסות.

מירב בן ארי: ג'לאל, מי זה מנהל אגף החינוך של בית ג'אן?

<ג'לאל אסעד: מנהל אגף החינוך?

<ג'לאל אסעד: נבצר ממנו להיות פה, אבל ראש המועצה פה.

<ג'לאל אסעד: אני נמצא במקומו.

מירב בן ארי: אולי גם תהיה - - - אתה עושה כבר עבודה כזו טובה.

מירב בן ארי: אני רוצה את עלי והתייחסויות שלכם.

מירב בן ארי: יש לכם עוד מה להוסיף, חוץ ממה שכתבתי על התשתיות?

מירב בן ארי: ההצלחה שלכם בבגרויות, כולנו יודעים, כל מדינת ישראל, ספר לנו רק מבחינת כל הדברים שלא נגענו בהם.

מירב בן ארי: יש לכם עוד מה להוסיף?

עלי סלאלחה: שלום לכולם, אהלן וסהלן.

עלי סלאלחה: אל"ף, אני מברך את כולם פה, משרד החינוך, הכנסת, המחוז, ג'לאל, ביאן, יוסף, מירב וכמובן ועדי הורים ויושב ראש והמנכ"ל.

עלי סלאלחה: זו פעם ראשונה שאנחנו מרגישים את ועד ההורים הכללי של מדינת ישראל מגיע לפה ואנחנו מאוד שמחים לקבל אתכם כאן.

עלי סלאלחה: חברים, בואו נגיד לחברים הדרוזים שנמצאים פה.

עלי סלאלחה: איזה שהיא כתבה שקראתי, יש שם אמרה מאוד יפה, תשמעו אותה, תיקחו את זה אליכם ובואו נתחיל להפנים איך העולם של המאה ה-21, העולם המערבי, עובד, שאנחנו נעבוד כמוהו ובטח נגיע ונקדים, אם נעבוד נכון.

עלי סלאלחה: מה כותב בן דרור ימיני?

עלי סלאלחה: 'החזון הציוני הצטיין בפרגמטיזם אופרטיבי והחזון הערבי התבלט בפנטזיה על כבוד'.

עלי סלאלחה: חברים, פה אנחנו נופלים.

עלי סלאלחה: פה אנחנו לא משיגים את מה שאנחנו צריכים.

עלי סלאלחה: כבר צריכים לקפוץ, לעבור פאזה, להתחיל להיות מעשיים ולהתחיל לעבוד.

עלי סלאלחה: בית הספר הזה עבד בראש של המאה ה-21.

עלי סלאלחה: פעם שאלו אותי בטלוויזיה, אמרתי 'לנו יש ראש מערבי, לב מזרחי'.

עלי סלאלחה: אנחנו אוהבים את הבריות, אוהבים את כולם, אוהבים לעזור, לתת, הכול, אבל לא מוותרים על עשייה ולא מתביישים מאף אחד.

עלי סלאלחה: לכן, חברים, בית הספר הזה בשנת 2000, כשאני התחלתי כמנהל בית הספר, אנחנו קודם כל מנענו את ההעתקות, רמאויות, וזה אחד הקסמים והסיבות להצלחה של בית הספר הזה.

עלי סלאלחה: לא יכול להיות שמישהו יישב לי שלוש שנים, ייתנו לו להעתיק וישיג ציונים יותר טובים מתלמיד שמשקיע, יושב ועושה מאמצים רבים ומזיע.

עלי סלאלחה: זה לא יכול להיות.

עלי סלאלחה: זה לא הגיוני ולא יכול להיות.

עלי סלאלחה: שתיים, אנחנו גיבשנו צוות.

עלי סלאלחה: על מנת שאני אתגבר על המשאבים הדלים שדיבר עליהם ראש המועצה אני צריך משאב אחר.

עלי סלאלחה: המשאב האחר שלנו הוא המשאב האנושי, אנשי בית ג'אן הם הטובים ביותר בעולם.

עלי סלאלחה: אני אגיד לך, הכפר הזה הוא הטוב ביותר בעולם, הוא שלי ואני והחבר'ה צריכים להביא אותו למעלה והוא היום למעלה.

עלי סלאלחה: בית ג'אן, כל אחד בישראל, מאילת ועד ראש הנקרה ועד ג'בל א-שייח', כולם מכירים אותו בזכות זה שאנחנו עבדנו כצוות, מועצה מקומית, משרד חינוך, מחוז, הורים, תלמידים, כולם עובדים ביחד כצוות מגובש, כולם חדורי מוטיבציה ועובדים.

<זאב גולדבלט: ומורים.

עלי סלאלחה: כמובן, צוות המורים.

עלי סלאלחה: בלי צוות מורים לא שווה לי שום דבר.

מירב בן ארי: עלי, רק תסכם, כי אנחנו חייבים לשמוע עוד אחרים.

עלי סלאלחה: חברים, המצב הפיזי שלנו קשה ואני אגיד לכם, זה בגלל המערכת המרכזית שהיא לא נותנת בזמן או במקום את המשאבים שאנחנו צריכים לקבל כפריפריה, כבית ג'אן.

עלי סלאלחה: אנחנו קיבלנו מקום ראשון, מקום שני, מקום שלישי, אנחנו לא קיבלנו על זה שום דבר.

עלי סלאלחה: טלוויזיה, אבל זה לא שייך למדינה, זה גוף אחר, נתנו לנו את זה, אבל אנחנו היינו אמורים לקבל גם בשביל ההצלחה הזאת דברים נוספים שאנחנו נשפר את המצב הפיזי שלנו.

עלי סלאלחה: אני חושב שוועדת החינוך, הייתי אז כשהיה מצנע שם, הייתי בוועדה הזו, כשקיבלנו מקום שלישי, היה פה חבר הכנסת לשעבר מצנע וישבנו באותו אולם, אם אתה זוכר, ביאן ואחרים, ודיברנו על הדברים האלה.

עלי סלאלחה: מאז ועד היום, אני אגיד לכם, ההתייחסות של המערכת המרכזית לכפרים שלנו, למועצות שלנו, כמעט ולא קיימת.

עלי סלאלחה: אני חושב, חברים, שהעדה הדרוזית היא עדה מאוד יקרה, מאוד חשובה, תרמה ותורמת, לפני קום המדינה ואחרי קום המדינה והיא צריכה לקבל את מה שמגיע לה ולתת לה בנוסף, על מנת לסגור את הפערים שאנחנו נמצאים בהם לאורך כל הזמן.

עלי סלאלחה: לא יכול להיות שהמועצות המקומיות הדרוזיות נמצאות בתכניות הבראה זה כבר 20 שנה.

עלי סלאלחה: לא יכול להיות.

עלי סלאלחה: פעם אחת המושבים נכנסו לבעיה, המדינה סגרה להם את החוב, הקיבוצים נכנסו לבעיה, המדינה סגרה להם את החוב, באר שבע, אני זוכר, נכנסו לבעיה של 300 מיליון, אני זוכר את זה משנות ה-80, נדמה לי, סגרו להם את החוב והם התיישרו.

עלי סלאלחה: אנחנו צריכים לסגור לנו את החובות של המועצות המקומיות הדרוזיות ואז החינוך יפרח והרווחה תפרח וכולנו נתקדם הלאה.

עלי סלאלחה: אז אני רוצה להודות לוועדי ההורים ולכל הבאים שבאמת דאגו להיות פה יחד איתכם וביחד נצליח.

עלי סלאלחה: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני ממש מבקשת, עלי, אנחנו אצלו בבית, אבל כל השאר, בבקשה, שתי דקות התייחסויות כי אנחנו לא נסיים עם זה.

מירב בן ארי: אני ממש מתנצלת, זה צריך להיות קצר.

מירב בן ארי: כל מי שמדבר צריך להגיד את התפקיד שלו.

<יוסף חרב: צהריים טובים לכולם.

<יוסף חרב: אני לא אחזור על דברים שנאמרו, אני מברך את כולם, תודה על היוזמה, על הביקור.

<יוסף חרב: אני יוסף חרב, מנהל חטיבת בית ג'אן.

<יוסף חרב: בהמשך למה שאמר יושב ראש המועצה ומנהל המקיף אנחנו פה עם בעיה פיזית מאוד גדולה.

<יוסף חרב: יש לנו בעיה של מרחבים, במיוחד מקלטים.

<יוסף חרב: יש לנו מקלט שיכול להכיל מקסימום 80 תלמידים כאשר בחטיבה יש לנו 628 תלמידים.

<יוסף חרב: זה דבר ממש מסוכן.

<יוסף חרב: אין לנו מקומות לקיים שיעורי ספורט כמו שצריך.

<יוסף חרב: יש לנו ארבע כיתות תמיד בחוץ, יש רק את החצר שבין החטיבות שאי אפשר לשחק בה, יש המון צפיפות וזו בעיה רצינית.

<יוסף חרב: יש לנו המון בעיות.

<יוסף חרב: המנהל, שאמור לנצל את הזמן שלו לפדגוגיה ודברים חשובים בבית הספר, מוצא את עצמו עוסק בחצי מהיום רק בעניינים פיזיים, טיפול בבעיות.

<יוסף חרב: למשל היום, ועד ההורים עד לזה, מהבוקר אין חשמל, אגף שלם בלי חימום, יש לנו בעיה במנוע וצריך לטפל, לדבר עם המועצה, לדבר עם המתחזק.

<יוסף חרב: הרבה זמן נשרף על דברים שהם לא חינוך, על דברים פיזיים בסיסיים שאמורים להיות מוכנים וטובים.

<יוסף חרב: יש לנו בעיות עם ההסעות.

<יוסף חרב: יש לנו חדר מורים שבאמת לא ראוי.

<יוסף חרב: יש לנו את הרפורמות של משרד החינוך, 'עוז' ובתיכון ואצלנו 'אופק חדש'.

<יוסף חרב: אין לנו פינות עבודה למורים, אין מרחבים, יש לנו מחסור בחדרי הפרטני.

<יוסף חרב: אנחנו מנסים כל הזמן לאלתר ועסוקים כל הזמן בדברים האלה כשבאמת היינו אמורים לעסוק בדברים הרבה יותר חשובים, לפי דעתי, אם הבסיס הזה היה קיים.

<יוסף חרב: אז יש לנו הרבה חוסרים.

<יוסף חרב: יש לנו גם בעיה שהכסף לא מגיע אלינו, אנחנו כל הזמן דרך המועצות.

<יוסף חרב: ביסודי למשל יש את הניהול העצמי.

<יוסף חרב: אני לא יודע מתי זה יגיע לחטיבות.

<יוסף חרב: למרות שזה עומס על המנהל, אבל זה נותן לבית הספר לקבוע את הקדימויות וסדר העדיפויות שהוא צריך לטפל בהם.

<יוסף חרב: לא חסר, כמו ששמעתם, דברים שצריכים טיפול, באמת טיפול מיידי, ואני עוד פעם מברך על הביקור.

<יוסף חרב: למרות כל הקשיים וכל הדברים שנמצאים כאן אנחנו עושים חינוך, מתקדמים, גם החטיבה וגם התיכון, יש לנו הישגים מאוד טובים, מעל הממוצע הארצי, יש המון עבודה.

<יוסף חרב: למרות כל הקשיים, ברוכים הבאים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: כן, בבקשה.

<מוחמד טאפש: אני יושב ראש ועד הורים בחטיבת הביניים.

<מוחמד טאפש: אני אמשיך מאיפה שסיים יוסף.

<מוחמד טאפש: אנחנו מגיעים להישגים שלנו לא בזכות הכול, אלא למרות הכול.

<מוחמד טאפש: יש לנו, כהורים, אמון מלא במערכת החינוך בבית ג'אן, במועצה שמשתדלת כמה שיותר, אבל באמת יש בעיה של תקציבים ומרחבים כאן באזור הזה.

<מוחמד טאפש: אם נסתכל מהחלון, לבנון, רואים את הגבולות מכאן.

<מוחמד טאפש: במלחמה האחרונה נפלה קטיושה 100 מטר מכאן.

<מוחמד טאפש: לסכן 1,300 תלמידים, זו באמת אחריות גדולה וזה סך הכול תלוי בכסף, אם ישקיעו כסף ויבנו עוד בית ספר, יפזרו את התלמידים מכאן לפי התקן שמחייב עד 900 תלמידים באותו בית ספר, טוב שתעשו את זה כמה שיותר מוקדם, ועניין של מדיניות.

<מוחמד טאפש: המועצה ביקשה, לפי מה שהבנתי.

<מוחמד טאפש: יש את העניין של אולמות הספורט.

<מוחמד טאפש: המפקחים יודעים, לפני חודש כמעט ביקרו כאן והם ראו איך 1,300 תלמידים משחקים בחצר של 300 מטר כאן בחוץ.

<מוחמד טאפש: אולמות סגורים שש שנים מחוסר תקציבים לשיפוץ.

<מוחמד טאפש: בדיוק לפני שנה הגיע קב"ט המרחב של משרד החינוך ונתן הוראה לסגור את האולמות, הם לא ראויים לשימוש מבחינת בטיחות.

<מוחמד טאפש: אז אנחנו מבקשים באמת לטפל בזה.

<מוחמד טאפש: הבניין כאן קיים כמעט 25 שנה, שני הבניינים האלה, אם אפשר לדאוג לשיפוץ כללי של שני הבניינים, טוב יעשו, אז לא יהיו לנו תקלות של חשמל ולא יהיו תקלות של חימום ולא נצטרך להשבית את הלימודים.

<מוחמד טאפש: בעניין הספורט, מאוד מבקשים לטפל מיידי, שלא נצטרך לנקוט בצעדים כהורים, אף אחד לא רוצה שהילדים יפסידו שיעור אחד.

<מוחמד טאפש: תודה שהגעתם ואני מקווה באמת שייצא משהו מהמפגש.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: עוד מישהו בוועד ההורים?

<רודי סעד: צהריים טובים.

<רודי סעד: אני רודי סעד מינוח ג'ת, אני היושב ראש שם.

<רודי סעד: התקווה שלי שייצא משהו מהביקור הזה ובאמת שהגענו והאווירה טובה וחיבור כל הקצוות ואני באמת מקווה לראות משהו פרקטי, את הדברים שלנו בינוח ג'ת שמעת, בבית ג'אן אני בכלל מזועזע.

<רודי סעד: למרות כל הציונים שאני מאוד גאה בהם, הלוואי עלינו ציונים כאלה, אבל המצב הפיזי פה ממש קטסטרופה.

<רודי סעד: אני יכול להגיד לך בבטחה, זה מזכיר לי אותם בתי ספר באיו"ש, אצל הפלסטינים.

<רודי סעד: באחריות אני אומר את זה וצר לי שזה כך במדינת ישראל, בבית ספר ברמה הזאת.

<רודי סעד: באמת תודה רבה לך, אני סומך עלייך מאוד, אני עוקב אחרייך בפייסבוק ואני מקווה שאני לא אתאכזב.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: ועד ההורים הכללי, בבקשה.

מירב בן ארי: שמענו את בית ג'אן ועכשיו כללי.

<עסאף בדר: < מירב, אומרים עלייך שאת האישה שלא מוותרת, אז אל תוותרי, אנחנו באמת מחזיקים לך אצבעות.

<עסאף בדר: >

מירב בן ארי: תודה, אני מרגישה את כובד האחריות.

<פז כהן: אני אגיד כמה מילים.

<פז כהן: אני אגיד כללית ואני אגיד גם לגבי בית ג'אן.

<פז כהן: קודם כל, חשוב, גם יש פה נוכחים חדשים.

<פז כהן: העובדה שוועדת החינוך הגיעה לפה היום מראה כמה זה אכפת ולקיים ישיבה של ועדת חינוך כאן וביישובים הדרוזיים זה באמת תעודת כבוד גדולה ותודה לך, מירב, שאת מובילה את זה.

<פז כהן: אני אומר לכל האנשים שראינו פה וצפינו בבעיות, לא יהיה שינוי מחר בבוקר, אנחנו גם גוף שנועד לבוא, לצפות ולהעביר את הדברים, אבל שינוי התודעה שאתם עושים הוא קריטי וזה חייב להיעשות וצריך להמשיך איתו.

<פז כהן: זאת אומרת שינוי התודעה שעשה אסעד פה וחאתם וכל החברים עושים אותו, זה שינוי שהוא מחלחל, הוא מחלחל באוצר, הוא מחלחל בחינוך, הוא מחלחל בכל המקומות ואתם תראו תוצאות לאורך זמן.

<פז כהן: אל תרפו ואל תתאכזבו שמחר בבוקר תבואו לאותם מקומות, זה ישתנה ואנחנו נעזור לכם שזה ישתנה.

<פז כהן: נקודתית פה לגבי בית ג'אן.

<פז כהן: אני חייב להגיד, יש דיסוננס עצום בין התוצאות המדהימות האלה, שאפשר רק לקנא, לתשתיות.

<פז כהן: הנושא של בטיחות ונגישות, אלה דברים שהם בסיסיים וחייבים לעשות אותם.

<פז כהן: גם כשאין תקציב, אני מבקש, כמובן אני לא חבר כנסת, אבל שהוועדה תוציא בשם הוועדה פנייה כי בנושא הזה אסור לוותר.

<פז כהן: אם חס וחלילה יקרה פה משהו, כמו שראינו לפחות חלק מהתשתיות, אני יודע שבבתי הספר שאני הייתי זה לא היה עובר, מהנדס עיר לא היה חותם על דברים כאלה בבית ספר.

<פז כהן: אני ממש פונה אליך, ראש הרשות, מה שאפשר אנחנו נעזור לכם, יש עכשיו גם את קרן הארנונה החדשה שמשרד האוצר עשה בדיוק למטרות האלה.

<פז כהן: חייבים לקבל את התמיכה הזאת כי אלה דברים שהם מעבר לכול, הבטיחות של הילדים והנושא של הנגישות הוא חשוב.

<פז כהן: אני כן ממליץ לכם פה כולם סביב השולחן, תנסו לפתח את היכולת של פיתוח משאבים, אני חושב שיש פה הון אנושי מדהים, נראה לי לא הגיוני שחברות גדולות, חברות מתקדמות, לא יפתחו פה במקומות האלה מקומות של פיתוח.

<פז כהן: יש פה את הכול, יש פה את כל מה שצריך בשביל לעשות את זה.

<פז כהן: אני לוקח על עצמי ומתחייב שנשב, עסאף, שאנחנו נשב ונחשוב ביחד איך עוזרים בפיתוח משאבים.

<פז כהן: הרי בסך הכול - - - שנדרשים פה, פה הם מרגישים גדולים, אמרת את הרמה הסוציואקונומית, לחברה גדולה שבאה ורוצה לפתוח מרכז פיתוח, נראה לי שזו הזדמנות אדירה לעשות את זה כאן וצריכים לחשוב ביחד איך עושים את שיתופי הפעולה האלה.

<פז כהן: עוד פעם, המון המון תודה, אנחנו איתכם לאורך כל הדרך, תודה על האירוח ותודה, מירב, על הכול.

<גאנם חאתם: אני מכפר סג'ור.

<גאנם חאתם: קודם כל תודה רבה.

<גאנם חאתם: אני גם הסגן של הפורום הדרוזי.

<גאנם חאתם: אנחנו עדכנו גם בפורום שאתם מגיעים עם מרגי וכולם, עם גב' איה, שעושה המון בשביל העדה, וגם ג'לאל שעושה.

<גאנם חאתם: השאלה שלנו, אחרי הפרסום כולם אמרו 'וואו, הם מגיעים?

<גאנם חאתם: סוף סוף יוצאים מהמשרדים ומהמזגנים ומהחימום ובאים אליכם לביקור בצפון', השאלה אם יוצא לנו משהו אחרי כל הוואו הזה.

מירב בן ארי: כן, אבל אתה יודע שאני לא באה - - -

<גאנם חאתם: בסדר, אבל היא באה כדי לתמוך.

<גאנם חאתם: היא ראתה, אנחנו הבאנו אותה בכדי שיראו מה הליקויים אצלנו בבתי הספר.

<קריאה: אתם שואלים את השאלה ונותנים את התשובה.

<קריאה: העליתם את הבעיה.

מירב בן ארי: בעיות, לא בעיה.

<גאנם חאתם: הייתם אמורים להגיע אלינו לסג'ור, נכון?

<גאנם חאתם: למה לא?

מירב בן ארי: זה לא מתאים עכשיו הדיון, נדבר על זה.

<גאנם חאתם: למה לא?

<גאנם חאתם: אני רוצה לשמוע את זה.

מירב בן ארי: אנחנו יכולים לדבר על זה, זה לא קשור עכשיו.

<קריאה: הבעיות של סג'ור ובית ג'אן זה אותו דבר.

<קריאה: אם אתה פה, אתה - - -

מירב בן ארי: כן, בבקשה.

מירב בן ארי: אנחנו עוברים עכשיו לבדר.

<עסאף בדר: אני פתחתי בכפר ינוח ואמרתי שתמונה שווה אלף מילים.

<עסאף בדר: המשמעות של הביקור שבסוף ליצור את המוחשיות של המצב האמיתי של החינוך במגזר הדרוזי ואנחנו הרגשנו את חוש הריח בתוך מעבדת המחשבים, את המסכים הגדולים, הם מילאו גם את העיניים שלנו, וזו בדיוק הנקודה שבאים ובודקים את החזון של משרד החינוך, להתאים את מערכת החינוך לעידן המאה ה-21 שעוסקת בתקשוב מדעי טכנולוגי ובטח ובטח עם תנאים כאלה אי אפשר לחבר את התלמידים לעידן החינוך של המאה ה-21, מה שהזכרתי בהתחלה.

<עסאף בדר: קודם כל זו המשמעות של הביקור.

<עסאף בדר: שלוש נקודות.

<עסאף בדר: קודם כל הסביבה הלימודית.

<עסאף בדר: כשאני אומר הסביבה הלימודית זה גם המורים וגם התלמידים.

<עסאף בדר: אנחנו ראינו בשלושת בתי הספר את הסוגיה של פינות המורה, שגם הוא צריך שתהיה לו סביבה נוחה וטובה שהוא יכול לתקשר מול התלמיד ומול ההורים.

<עסאף בדר: גם התלמידים עצמם, מבחינת סביבת לימודית, תנאי לימודים, ראינו את הכיתות הקטנות, הריהוט המיושן, הכיתות, הכול ראינו בעיניים.

<עסאף בדר: מיותר לציין, חייבים פה לשים את הדגש והאצבע כדי לשפר את הסביבה הלימודית.

<עסאף בדר: תשתיות חינוכיות.

<עסאף בדר: ראיתם מעבדות, חייבים לתת את הדגש בשביל ליצור את השינוי ואת האקלים המתאים ללימוד, להתאמת המערכת לעידן המאה ה-21.

<עסאף בדר: הנושא האחרון, כלל החברים דיברו עליו, זה סוגיית התקציבים.

<עסאף בדר: התקציבים קיימים, נמצאים, השאלה שנשאלת זה האם הם מגיעים ליעדם הסופי, שזה לתלמיד.

<עסאף בדר: הדרך היא ארוכה וכולנו מכירים ומודעים לעובדה שלא כל התקציבים מגיעים, הם נתקעים בכל מיני תחנות בדרך.

<עסאף בדר: ליצור את המנגנון האיכותי, מנגנון הפיקוח, איך אפשר לבדוק ולעקוב אחרי התקציבים האלה שיגיעו לכל תלמיד ותלמיד.

<עסאף בדר: ואני רוצה לסגור באמירה של שרון שאמר 'עם מה שיש צריך לנצח'.

<עסאף בדר: הוא כבש את כל סיני עם ארבעה טנקים בלבד.

<עסאף בדר: אנחנו בבית ג'אן הגענו להישגים, גם בכפרים דרוזיים נוספים, בשם כל ועדי ההורים של המגזר, גם הארצי, אנחנו רוצים להודות לוועדת החינוך על שיתוף הפעולה, על זה שפיניתם את הזמן והגעתם לפה לכפרים לראות שבסופו של דבר אתם בהחלט בעמדה שיכולים להשפיע, לשנות, אם זה בהנחיות, אם זה בחוקים בכנסת, שסוף סוף המגזר יקבל את מה שמגיע לו בכל הרמות ואת מכירה את כל הסוגיות.

<עסאף בדר: אם אנחנו בשלב של התודות, אז אנחנו בפורום ועדי ההורים - - -

מירב בן ארי: לא, אנחנו לא בשלב התודות, אני אודה.

מירב בן ארי: לא צריך.

<עסאף בדר: טוב, אז בהמשך.

<עסאף בדר: תודה רבה.

מירב בן ארי: מוראד, אתה רוצה להתייחס?

<זיאד מוראד: שלום לכולם, צהריים טובים.

<זיאד מוראד: שמי זיאד מוראד, יושב ראש ועדת החינוך, גם סגן של ראש המועצה.

<זיאד מוראד: אני באתי מהצד החינוכי.

<זיאד מוראד: את מירב אני - - -

מירב בן ארי: בלי תודות.

<זיאד מוראד: לא, לא תודות, זו שעת עשייה.

<זיאד מוראד: אני אומר, אני גם הייתי בכובע השני, יש לי - - - ועושה בלגנים, 'בוא תעזור, בוא תנצל פה'.

<זיאד מוראד: כשהגעתי למועצה גם הבנתי מה הצד של המועצה.

<זיאד מוראד: כל מה שאנחנו אומרים, גם מבחינת תשתיות, גם מה שאנחנו מבקרים וגם כל הבלגן שיש פה, הכול יושב בתחנה אחת, זה אצלנו במדינה, זה בכנסת.

<זיאד מוראד: אני יודע שפנית גם לחברי הכנסת הדרוזים וזו לא פעם ראשונה שהם לא מגיעים ומצטרפים, אבל אני רוצה להגיד לך משהו, מירב.

<זיאד מוראד: מפה, ועדת החינוך גם, שגם מירב מנסה לקדם את העניין של המגזר הדרוזי בפרט, אני כולי תקווה שגם בוועדת החינוך, שבאמת תנסו להוביל ולקדם את המגזר הדרוזי, זה מאוד מאוד חשוב ושיהיה לנו בהצלחה ואני אוזן קשבת לכולם.

<זיאד מוראד: ושוב, תודה, מירב.

מירב בן ארי: תודה רבה, מוראד.

מירב בן ארי: איה.

<איה חיראדין: קודם כל אי אפשר לא להודות לכם על זה שפיניתם את הזמן וראיתם את זה כמשהו חשוב לבוא ולבקר במגזר הדרוזי, זה לא מובן מאליו, ואני יודעת שאת עומדת מאחורי הרצון והביצוע של הביקור הזה.

<איה חיראדין: אז באמת יישר כוח והרבה הרבה תודה לכל המצטרפים, לוועד ההורים הארצי, לוועד ההורים היישובי והמרכזי של המגזר הדרוזי, לכולם וכמובן לראש המועצה על האירוח, על קבלת הפנים, על זה שהצטרפת לסיור, זה לא מובן מאליו, גם לראש המועצה יש לו"ז עמוס, אז באמת תודה רבה.

<איה חיראדין: למנהלי בתי הספר, על העשייה ועל התוצאות שהן לא מובנות מאליהן, זה לא מובן מאליו בתנאים כאלה קשים ובדיוק דיברנו על זה כשבאנו לכאן, זה לא מובן מאליו במקום כזה קשה, עמוס, צפוף להגיע לכאלה הישגים, זו באמת עשייה.

<איה חיראדין: כמובן ג'לאל, שעומד כמפקח מרכז, עם המפקחים של המחוז, אורנה, שנותנים ותומכים והם אוזן קשבת.

<איה חיראדין: מה שאנחנו רואים ומה שראינו, בכל הסיור, מהבוקר, בכל בתי הספר והגן שביקרנו, שמשרד החינוך נותן את המשאבים, לא חסר משאבים, יש תכנית ממשלה, יש מבחינת משאבים של חומש ופיקוח ופדגוגיה, תכניות לימודים, השתלמויות, פיתוח מקצועי של מורים, באמת אנחנו במצב מאוד מאוד טוב כמגזר, אפילו מצוין.

<איה חיראדין: תמיד אפשר לשאוף עוד קדימה ולעוד הישגים, זה בסדר גמור, ואנחנו שוקדים על העשייה הזאת ביחד עם המחוז ועם המנהלים יום יום.

<איה חיראדין: העניין שראינו והעניין של המבנה הפיזי והצפיפות והשיפוצים, את מכירה את הקשיים של המועצות שלנו, בכל המגזר הדרוזי זה מדד טיפוח מאוד נמוך ברשויות, 2-3, שזה אומר הרבה על היכולות של מועצה להוביל דברים כאלה.

<איה חיראדין: הטיפוח של המבנים והצד הפיזי הוא לא פחות חשוב מהפדגוגיה.

<איה חיראדין: ילד שלומד בסביבה פיזית, אסתטית ונכונה וראויה, הוא בטוח יהיה יותר פנוי להישגים יותר טובים.

<איה חיראדין: אני חושבת שרוב המאמצים צריכים להיות מושקעים במקום הזה כדי באמת לעזור לרשויות באיך להתגבר.

<איה חיראדין: גם הבקשות ששמעת במשך היום, זה אולם ספורט, זה שיפוצים, זה עוד מבנים, במקום הזה, הנושא הפדגוגי כמעט שלא עלה, כי הפיקוח עושה ממש את כל מה שנדרש כדי לקדם.

<איה חיראדין: איפה שרואים שיש בעיה אנחנו נכנסים, ביחד עם המחוז ועם המפקחים, ועושים את מה שצריך כדי לעזור למנהלים ולמורים.

מירב בן ארי: הקול קורא של מעבדות התקשוב, מתי הוא יוצא?

<איה חיראדין: ממש בקרוב, שבוע, שבוע וחצי.

מירב בן ארי: ומי שניגש לקול קורא זה ראש המועצה?

מירב בן ארי: זה לא מנהל בית הספר.

<איה חיראדין: מנהל מחלקת החינוך ראש המועצה מגישים - - -

עלי סלאלחה: אנחנו הגשנו ל-200,000 שקל וקיבלנו כמה?

מירב בן ארי: חכה שנייה.

מירב בן ארי: לא דיברתי על שיפוץ התשתיות, יש קול קורא למעבדות תקשוב והמעבדה כאן במצב קטסטרופה.

מירב בן ארי: אז צריך לוודא - - - אני תיכף אתייחס לזה, אבל זה מאוד חשוב.

מירב בן ארי: מנהל מחלקת החינוך פה בבית ג'אן, אני לא יודעת כמה הוא מעורב, אבל אם הוא מעורב, אז שלא נפספס את הקול קורא הזה.

<איה חיראדין: לא, אנחנו נדאג שלא יפספסו.

מירב בן ארי: כשהייתי בדיר אל אסד, הם פספסו, כי הם קשורים למרום גולן.

<ג'לאל אסעד: אנחנו כמשרד תמיד בקשר הדוק עם ראשי הרשויות.

<ג'לאל אסעד: קול קורא שמתפרסם, אנחנו מיד שולחים וכל מנהלי המחוז ממלאים את זה.

<ג'לאל אסעד: השאלה באמת, מה שאמר עלי, כמה כסף מקבלים בסוף.

<ג'לאל אסעד: זו השאלה המרכזית, אבל מבחינת קול קורא, אנחנו תמיד על המשמר וכל קול קורא שיוצא מיידית שולחים לראשי רשויות.

מירב בן ארי: אז, ג'לאל, אנחנו נסכם בינינו שאחרי שהם ייגשו עם הקול קורא אני רוצה לדעת כמה כסף הם קיבלו.

<איה חיראדין: אני יכולה לשלוח לך טבלה של כל רשות, כמה קיבלה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: כולם יכולים לגשת לקול קורא?

<ג'לאל אסעד: כן.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת כמה כסף בסוף הגיע.

<איה חיראדין: אחרי שניגשים ויש ועדת הקצבות, אני אשלח לך את הטבלה.

מירב בן ארי: אתה רוצה להוסיף עוד משהו, ג'לאל?

<ג'לאל אסעד: רק שני משפטים.

<ג'לאל אסעד: סוד ההצלחה זה שותפויות בין כל הגורמים.

<ג'לאל אסעד: לשמחתי גם אצל ההורים יש כבר מודעות לחינוך, אין ספק שיש ראשי רשויות שהם במקום אחר, לא רק בסיסמאות, אלא בשטח, בשיתוף הפעולה.

<ג'לאל אסעד: המנהיגות החינוכית, אם זה מנהלים, מפקחים, יש לנו צוות, שיתוף הפעולה בין המטה והמחוז הוא בהבנה מלאה ולאחרונה גם ההורים התחילו להיות שותפים ואני שמח שיש ועד הורים דרוזי, אבל הדגש צריך להיות על שותפויות של הורים.

<ג'לאל אסעד: שם יש לנו בעיה.

<ג'לאל אסעד: נכון שיש ועדים נבחרים, אחרי שבוע-שבועיים חלק גדול מתאדה ואני פה פונה לחבר'ה שאנחנו בשיתוף פעולה, בכל יישוב לדאוג לזה שההורים יהיו שותפים, שבית הספר יהיה לא רק אכסניה, או ששולחים את התלמיד לבית הספר ונגמר הסיפור, אלא אם יש מודעות אצל ההורים והם הופכים להיות שותפים ואנחנו רוצים את זה, כי בית ספר לבד זה לא, תקציבים לבד זה לא, גם הצד האנושי.

<ג'לאל אסעד: ובאמת זו הזדמנות להודות לכולם, אבל זו גם הזדמנות לקרוא לכולם לעודד את ההורים להיות שותפים.

<ג'לאל אסעד: נכון שחלק מהמנהלים רואים בזה איום, שיהיה איום, אבל שיהיו באמת שותפים, אנחנו רוצים אותם ואין ספק שהמגזר הדרוזי נמצא במקום ראשון רק בזכות כל הדברים האלה, השותפויות של כל הגורמים.

<ג'לאל אסעד: ואני באמת מודה לך על הביקור.

<ג'לאל אסעד: אני מקווה שיהיו עוד ביקורים ויהיו עוד תוצאות.

<ג'לאל אסעד: אנחנו היינו גם עם זאב בישיבה וחשוב שוועדי ההורים יידעו מה התפקיד שלהם בדיוק, זה חשוב לנו, חשוב לכולם.

<ג'לאל אסעד: תודה רבה לכם.

<סמדר סגל: משפט אחד.

<סמדר סגל: סמדר סגל, אני מנתניה, אני נציגת פורום ועדי ההורים היישוביים.

<סמדר סגל: לגבי סכנת החיים שיש כאן ויש כאן בבית הספר הזה, כל נושא החשמל, כל הבטיחות, איך שמים דגש על זה ומטפלים בזה עכשיו והרגע?

<סמדר סגל: זה ממש כתוב על הקיר, זה מטריד ממש.

<סמדר סגל: גם הנושא הזה שהם נמצאים כאן ליד הגבול, בטונדות, לא יודעת, משהו שצריך לעזור.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם, ברשותכם.

מירב בן ארי: ראשית אני כן אתחיל בתודות, כי לקחתי את זה פה מכמה את האפשרות.

מירב בן ארי: אני רוצה באמת לומר שזה נכון שאתם מצפים שאנחנו נבוא וכבר ניתן את הפתרונות, אבל אתם חייבים להבין משהו אחד, ועדת החינוך, עזבו בקדנציות האחרונות שאני לא הייתי חברת כנסת, אני חברת כנסת פחות משנתיים, אף פעם לא הלכה לסיור במגזר הדרוזי בתחילת הקדנציה, אני לא מדברת איתך על הכנסת הקודמת של ועדת החינוך.

מירב בן ארי: זאת אומרת זו פעם ראשונה בכלל, לפחות בשנתיים, שוועדת החינוך, וזה לא משנה אם אין פה חמישה חברי כנסת, זו ועדה, יש לה פרוטוקול, יש לה סיכום, היא מוציאה לכל משרדי הממשלה, כך שבסופו של דבר קודם כל אנחנו כבר התחלנו כאן תהליך.

מירב בן ארי: זה תהליך שאני מעורבת בו באופן אישי, אני מודה, כמה חודשים, באמת גם בגלל מוראד, שבאמת אנחנו חברים טובים, אבל מעבר לזה באמת המחויבות שלי כחברת כנסת וכנציגה של מדינת ישראל למגזר הדרוזי, שזו מחויבות - - - אנחנו כל הזמן אומרים ברית דמים, אבל תכלס בסוף המחויבות לבוא ולהביא אותם למנכ"לית משרד החינוך ולבוא לוועדת החינוך ולדון ולהביא את ראשי המועצות וללכת ובאמת להסתובב פה בין בתי הספר ולראות תלמידים ולראות כיתות, זה כבר התחלה.

מירב בן ארי: לכן בהתייחסות, מה שאתה אומר, חשוב לומר שחינוך הוא תהליך, כך גם העבודה של ועדת החינוך, זה תהליך, אבל אנחנו מגויסים ואנחנו מפקחים ולכל דבר שיהיה פה יהיה מעקב.

מירב בן ארי: אז אני רוצה באמת להודות לך, קודם כל, ראש המועצה, שאתה נמצא כאן.

מירב בן ארי: זו לא פעם ראשונה שאנחנו נפגשים, אתה מגיע, אתה מחויב, זה לא ברור מאליו.

מירב בן ארי: היו כאן ראשי מועצות שהצטרפו אלינו וזה חשוב מאוד.

מירב בן ארי: אני גם כמובן רוצה להודות לכל הצוות של ועד ההורים, בדר, שאנחנו חברים, כבר יש לו פינה אצלי בלשכה, ובכלל לוועד ההורים הדרוזים, אתם עושים עבודה נהדרת.

מירב בן ארי: כל הורה, אבל בעיקר הייצוגיות שלכם, זה גם משהו חדש.

מירב בן ארי: אני ופז וזאב וסמדר דיברנו על זה, הם פה מוועד ההורים הארצי, אני מודה להם כמובן, בפעם השלישית היום, שהצטרפו, אבל אפילו אין ועד הורים דרוזי.

מירב בן ארי: זאת אומרת ליהודים זה שנים, כל מקום, אין היום ועדת חינוך שאין נציג של ועד הורים, אין החלטה, גם אם היא החלטה שלילית או חיובית, גם אם אני חוטפת מהם לפעמים על הראש, הם תמיד שם, הם חלק בלתי נפרד מוועדת הכנסת.

מירב בן ארי: לכן בעיניי, שיש לך אלפי תלמידים דרוזים, שעד היום לא היה להם ייצוג, זה גם משהו שאנחנו פותחים פתח ששנים לא היה בכלל, לא קיים, וג'לאל לא סתם התייחס לזה כי זה באמת צעד.

מירב בן ארי: אנחנו כל הזמן מתקדמים עוד צעד.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה גם לפיקוח וגם לצוות של משרד החינוך ולאיה וג'לאל שמלווים.

מירב בן ארי: גם את איה אני מכירה באופן אישי ואני יודעת כמה שהיא טורחת וכמה שהיא עושה.

מירב בן ארי: לפעמים זה שהילד בסוף לא מקבל זה מאוד מאוד מתסכל, כי אתה אומר, 'הנה, העברנו 13 מיליון', 'הנה, העברנו עוד 27 מיליון', אז למה אנחנו מגיעים ויש לי מכל סולר שתלוי על כרעיים שם בבית הספר.

מירב בן ארי: אתם יודעים, זה דבר שמאוד מאוד גם מדיר שינה מעיניי בסוף, כי בסוף אני באה כוועדת חינוך, מסתכלת על מכל הסולר הזה ואני אומרת לעצמי באיזה בית ספר יהודי זה היה קורה?

מירב בן ארי: ועד ההורים היה סוגר את בית הספר, היה אומר 'תפני את המכל, אף ילד לא נכנס לפה'.

<קריאה: את ה-27 שמחלקים, זה מחלקים לכל המועצות ואז יוצא לכל מועצה כמה?

<קריאה: גרושים.

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: אתה חייב להבין משהו אחד, אל"ף, 27 פלוס 13 זה 40 מיליון, ובי"ת, יש לך 16 רשויות היום חוץ מהארבע ברמת הגולן?

מירב בן ארי: 40 מיליון שקל ל-16 רשויות זה יחסית סכום סביר.

מירב בן ארי: רגע, זה עוד לא עבר אליך בקול קורא.

מירב בן ארי: עוד שנה תגיד לי 'מירב, אחרי הקול קורא הגיעו 40 מיליון ולצורך העניין קיבלתי 15,000 שקל', אז אני אגיד לך אוקיי.

מירב בן ארי: אבל רגע, חכה, אני באמת אומרת לך שאנחנו מנסים לחלק את זה בצורה שוויונית.

מירב בן ארי: אני רוצה כמובן להודות לוועדת החינוך, לכל הצוות, למנהלת הוועדה, לכל הצוות שהגיע לסיור.

מירב בן ארי: לפני שאני אגיד את מילות הסיכום אני רוצה להגיד תודה לגיא, העוזר שלי, שהוא זה שעניין את כל ה - - - וזה לא היה לו קל לבוא ולתמרן.

מירב בן ארי: אני רוצה כמה דברים בסיכום, נקודות שייצאו בסיכום, אני גם אכתוב היום בערב, כי אני רוצה עוד להוסיף משלי.

מירב בן ארי: אחת, זו פעם ראשונה, אבל בטח לא אחרונה.

<קריאה: שיהיה רשום בפרוטוקול, שיהיה לנו גם - - -

מירב בן ארי: אתה רואה את זה?

מירב בן ארי: זה פרוטוקול, הכול מפורסם, אנחנו ועדה שקופה, אתם יכולים לראות.

<קריאה: לא, אבל גם בשבילנו, אנחנו צריכים, שנגיד לכם ש - - -

מירב בן ארי: פרוטוקול זה עמודים על עמודים, אני אתן לך את הנקודות המרכזיות.

מירב בן ארי: אחת, אני כבר דיברתי עם מרגי בדרך, הוא באמת חולה, אם הוא לא הלך לבית הכנסת בשבת אז כנראה שבאמת המצב קשה, אני חושבת שצריך להיות כאן עוד סיור באזור חודש מרץ, לא פה ספציפית, בעוד כפרים שלא הגענו אליהם.

מירב בן ארי: אתם כוועד הורים, אני אדאג שיהיה תאריך נוסף במרץ.

מירב בן ארי: דבר שני, יהיה מעקב בתוך ועדת החינוך כדי לבדוק את הליקויים שאנחנו ראינו כאן היום.

מירב בן ארי: הוועדה תוציא פנייה גם לשר החינוך, גם לשרת הספורט, שאגב, כמו שהסבירו לי, כל מה שקשור לאולמות הספורט זה באחריות של משרד הספורט.

מירב בן ארי: אני גם אישית אדבר גם עם מנכ"ל הטוטו, שאנחנו חברים מאוד קרובים, וגם אוציא פנייה ל - - - על העניין הזה של אולמות הספורט, כי בכל בית ספר שאתה נכנס ועוד בית ספר ועוד בית ספר ואין לילדים לאן ללכת.

מירב בן ארי: אז זה אני מבטיחה לכם פנייה שתצא מהוועדה ואני אעקוב אחריה.

מירב בן ארי: לעניין המעבדות של המחשבים.

מירב בן ארי: יש את הקול קורא של התקשוב, שאתם אמורים לגשת.

מירב בן ארי: אני מבטיחה לך שאני אבדוק כמה כסף כל בית ספר קיבל.

עלי סלאלחה: אני אגיד לך, 50,000 לתקשוב.

מירב בן ארי: לא, אתה לא יכול להגיד כי הקול קורא עוד לא יצא.

מירב בן ארי: בגלל זה וידאתי עם ראש המועצה שהוא ניגש ואחרי שהוא ייגש יאושר לו הכסף ואז אם אתה תגיע לשם, אני מבטיחה לך, אני נותנת לך את מילתי פה בעניין, כדי לדעת כמה קיבלת.

מירב בן ארי: אתה חושב שלי נוח להיכנס למעבדה עם מסכים שמנים, עם ריח של טחב, ולחשוב שילדים - - - זה מזעזע אותי.

מירב בן ארי: אני לא רואה את זה וזה עובר לידי ולכן אני ביקשתי מאיה לדעת בדיוק כמה כסף יקבלו למעבדת מחשבים.

<איה חיראדין: אני אשלח לך טבלה מסודרת.

מירב בן ארי: אני אקבל את זה.

מירב בן ארי: ונושא שהוא חשוב, הוא יהיה פה בדיון בנפרד וזה מאוד מעניין אותי, זה הנושא של ההכנה לאקדמיה.

מירב בן ארי: אנחנו רואים שאתם מעולים בתיכונים, באמת, מבחינת מערכת החינוך הפדגוגית, היא מצוינת, אנחנו רואים שאתם מעולים בגיוס לצבא, זה בכלל אין שאלה, גם שאלתי והתעניינתי בשירות הלאומי של הבנות, שגם זה עלה, אבל מעניין אותנו לדעת, ואני אבקש גם מהמל"ג, אני גם יו"ר השדולה להשכלה גבוהה, לדעת את אחוזי הכניסה לאוניברסיטאות ומכללות של המגזר הדרוזי, עד כמה באמת אנחנו מצליחים לנגוע בכולם, או לפחות ברובם.

מירב בן ארי: יש לנו פה הצלחה מדהימה בתיכונים ואנחנו רוצים שבאמת אנחנו כמדינה מעבירים את זה הלאה.

<איה חיראדין: אני רוצה ברשותך להתייחס לנקודה הזאת.

<איה חיראדין: קודם כל אחוז הסטודנטים הדרוזים מכלל הסטודנטים בארץ לשנת תשע"ה זה 1.5 וזה פחות מהאחוז שלנו באוכלוסייה, כאשר אנחנו כמעט 2% מכלל האוכלוסייה בארץ.

<איה חיראדין: וגם במל"ג אנחנו מטופלים תחת המגזר הערבי, המגזר הערבי מקבל את כל התקציב ו - - -

מירב בן ארי: ואתם מתוך - - -

<איה חיראדין: בדיוק.

מירב בן ארי: אבל במשרד החינוך אתם בנפרד?

<ג'לאל אסעד: נכון, אבל מכסה של 1,000 שקל לסטודנט, זו אחת הבעיות.

מירב בן ארי: אנחנו ניקח את זה בנפרד.

<איה חיראדין: כל עוד אנחנו תחת המגזר הערבי - - -

מירב בן ארי: זה מה שהבאת למנכ"לית המשרד ואמרתי לך שזה לא קשור אליה, זה קשור למל"ג?

<קריאה: כן.

מירב בן ארי: אני מבטיחה לך, זה בדיוק נפרד.

<איה חיראדין: אני מוכנה להעביר לך את כל הנתונים שאני מקבלת מהמל"ג, אנחנו פשוט הולכים לאיבוד ברגע ששמים אותנו תחת ה - - -

מירב בן ארי: לא, זה מאוד מטריד אותי, אני גם כתבתי את זה, גם בינוח ג'ת הם דיברו על זה.

מירב בן ארי: זה מאוד חשוב.

<ביאן קבלאן: שר החינוך הבטיח בחודש אפריל, היינו בפגישה אצלו, שיהיה לנו ייצוג במל"ג ספציפי למגזר.

מירב בן ארי: אוקיי, אני רוצה לבדוק.

<קריאה: מה שקשור למל"ג, לא יכול להיות, אני אתן סתם דוגמה בענייני רפואה, מוקצה אחוז מסוים למגזר הבדואי שעולים על הטרמפ חבר'ה שהם לא בדואים וגם לא מוסלמים.

<קריאה: אנחנו לא ניכנס לאפליה הזאת.

מירב בן ארי: חבר'ה, זה אפילו לא הגיע מפה, זה הגיע ממני, זאת אומרת לא עכשיו, שמעתי את זה גם בינוח ג'ת וגם פה, ברמיזה של מנהל בית הספר, אני מבטיחה לך שאני לוקחת לטפל בנושא של הדרוזים מול המל"ג.

<קריאה: יש פרויקט נפרד ל - - - בצבא יש חוסר ניכר ברופאים, הם רוצים רופאים וגם רוצים מהמגזר הדרוזי, אבל הנתונים רחוקים מלהגיע.

מירב בן ארי: זו הערה שלי לסיכום, אנחנו בוועדת החינוך נקיים דיון על הנושא של המגזר הדרוזי וההשכלה הגבוהה.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה את זה.

מירב בן ארי: אני רוצה להביא גם את המל"ג.

עלי סלאלחה: בנושא של הרופאים, חברים, בואו נגיד לכם, ברמת הגולן יש 20,000 תושבים ברמת הגולן, דרוזים, היות שסוריה נתנה להם ואפשרה להם להגיע לאוניברסיטה של דמשק, יש להם היום 450 רופאים בכל התחומים, מאילת עד ראש הנקרה.

עלי סלאלחה: כאשר הם חוזרים לכאן, בחינה אחת והם כן מצליחים, סימן שהלימודים שם מצוינים.

עלי סלאלחה: שתיים, 120,000 דרוזים פה, יש בקושי 60-70 רופאים וזה לא יכול להיות.

עלי סלאלחה: עכשיו רופא לא צריך, לא 700 ולא 800 ולא לא יודע כמה, הוא צריך לשבת ולעשות את זה וכל מי שיוצא לחו"ל, הם מגיעים והופכים להיות רופאים מצוינים.

עלי סלאלחה: אז אנחנו רוצים מכסה בכל אוניברסיטה שמלמדת רפואה, חמישה, שישה מקומות, ואז אנחנו נדביק את הפער.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

<קריאה: לא צריך מכללות.

מירב בן ארי: יש מספיק מכללות ואוניברסיטאות, זו לא הבעיה.

מירב בן ארי: סליחה, חברים, אני חייבת לסכם.

מירב בן ארי: אני רוצה לסיכום לומר, אל"ף, אנחנו נתייחס, כמו שגם פז אמר, לנושא של התשתיות, גם סמדר דיברה על זה, גם הנושא של הבטיחות.

מירב בן ארי: יש דיסוננס עצום בין ההצלחה שלכם הפדגוגית לבין מה שקורה בשטח מבחינת תשתיות.

מירב בן ארי: אנחנו נוציא, גם על מה שראינו כאן היום בתוך בית הספר, אבל גם בכלל על העניין של התשתיות.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר שגם בינוח ג'ת זה לא היה פשוט וגם כאן.

מירב בן ארי: בסמיע דווקא בית הספר מבחינת תשתיות נראה מאוד מתוחזק, חשוב לומר, הוא נראה ממש מעולה, אבל אין ספק שיש כאן דברים ויש דברים לתקן.

מירב בן ארי: הליקויים המרכזיים בעיניי זה כל מה שקשור לספורט ולאולמות הספורט, הדבר השני זה הכיתות והעומס הגדול שיש כאן בתוך בית ספר אחד.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו, אדוני ראש המועצה, אני לא חושבת, ואני אומרת לך את זה בתור מישהי שלמדה במגזר היהודי, אני לא חושבת שאנחנו היינו מגיעים לכאלה הישגים בתנאים כאלה קשים.

מירב בן ארי: זה ייאמר בהחלט לזכותכם.

<ביאן קבלאן: אני למדתי את זה מהיהודים שהיו במעברות ואז בנו מדינה.

מירב בן ארי: למדת את הדברים הטובים.

מירב בן ארי: זה נכון, לא היו מגיעים.

מירב בן ארי: חשוב לומר בסיכום הדברים שההישגים הלימודיים שלכם זה לא דבר ברור מאליו ואנחנו מברכים על זה ותמשיכו ותצליחו.

מירב בן ארי: אני מודה לכל מי שהיה כאן מתחילת הסיור, גם באמצע, שליווה אותנו, היה סיור מרתק, אני מבטיחה לכם שאנחנו נמשיך ונמשיך לעסוק בחינוך במגזר הדרוזי בדיוק כמו שאנחנו עושים באמת בחודשים האחרונים, בחצי השנה האחרונה.

מירב בן ארי: תודה על האירוח, תודה רבה לכולכם.

עלי סלאלחה: מירב, אני צריך כנסת כמו הקונגרס האמריקאי, שהוא תומך ביהודים.

עלי סלאלחה: כנסת שתומכת בעדה הדרוזית, זה מה שאנחנו צריכים.

מירב בן ארי: יש לך, תאמין לי.

<עסאף בדר: מירב, אנחנו בוועד ההורים במגזר הדרוזי באמת רוצים להודות לכם על שיתוף הפעולה בקידום החינוך במגזר, אנחנו הכנו מגן יפה שתשימי אותו בשולחן, 'בהוקרה והערכה לוועדת החינוך של הכנסת על עמלכם לקידום החינוך במגזר למען ילדינו, אזרחי מדינת ישראל'.

<עסאף בדר: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.