הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 189, 2017-08-14 10:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו נעסוק היום בתקציב המקלטים לנשים נפגעות אלימות וילדיהן.

עאידה תומא סלימאן: הדיון היום מתמקד בעיקר בהתפתחויות שהיו בתקופה האחרונה.

עאידה תומא סלימאן: כולנו היינו במעקב צמוד אחר המשבר שהיה בעניין התקציבים של מקלטי הנשים או ילדיהן.

עאידה תומא סלימאן: לאורך זמן רב ידענו שמקלטי הנשים סובלים מתת תקצוב.

עאידה תומא סלימאן: היו טענות מאוד קשות מצד העמותות שמפעילות את המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת מניסיון רב שנים, שבעצם התקציב שמוקצה לארגונים שמפעילים את המקלטים התפתח בכמה גרסאות לאורך השנים ב-23 השנים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: זה התחיל מזה שזה היה בשלב מסוים סוג של תמיכות שניתנו למקלטים, נוהל מאבק ועבר לעניין של תעריפים קבועים, ברורים, לפי סל שירותים, שבדרך כלל משרד הרווחה עם האוצר קבע אותו, את סל השירותים הזה.

עאידה תומא סלימאן: התחלנו בתקציבים מצומצמים לשירותים, שבעיקר התמקדו בטיפול לנשים ושהייה בתוך המקלט ואוכל, וכל מה שצריך כדי לנהל את משק הבית.

עאידה תומא סלימאן: ולאט-לאט עם התפתחות ההבנה שהצרכים של הנשים ושל הילדים בתוך המקלטים הם מעבר למקום שאפשר לישון בו ואפשר להיות מוגנים ומוגנות בתוכו, למקום שיספק גם טיפול וגם טיפול חברתי-סוציאלי, וגם לפעמים נפשי, וייצוג משפטי וכו' וכו'.

עאידה תומא סלימאן: וכל פעם היו מוסיפים עוד נדבך ועוד שירות לתוך התעריף הזה, לתוך סל השירותים שמוגש במקלטי הנשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אי-אפשר להתעלם מהעבודה, למרות כל הוויכוחים שתמיד המשרד טען: אנחנו מממנים 100%, המקלטים או העמותות אמרו: זה אף פעם לא היה 100%.

עאידה תומא סלימאן: צריך להיות ברורים: המשרד מממן 100% מסל השירותים שהוא קבע.

עאידה תומא סלימאן: זה לא חייב להיות, וזה לא מבטא תמיד את הצרכים האמיתיים ואת ההוצאות האמיתיות בתוך המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: הגענו למצב לפני חודשיים, ששניים מהמקלטים היו בסכנת סגירה.

עאידה תומא סלימאן: וכנראה, יכול להיות, שעדיין בסכנת סגירה, תיכף נשמע מה קורה.

עאידה תומא סלימאן: וקמה צעקה גם כן של שאר המקלטים על הגירעון שהצטבר לאורך השנים, ועל עצם העובדה שבתקציב שהיה קיים, בתעריף שהיה קיים, המקלטים כל שנה סיימו עם גירעון מאוד גדול.

עאידה תומא סלימאן: בזמנו פנו המקלטים למשרד, ואני בעצמי תמכתי גם כן בפנייה הזו, וחבר כנסת אלאלוף יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה גם כן תמך, וביקשו תקציב חירום.

עאידה תומא סלימאן: ותמכנו בפנייה הזו, כדי שימשיכו לתפקד ולא יקרסו המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: אבל מעבר לזה, המשרד אמר: אנחנו כבר בתהליך, התהליך הזה, כפי שאתם יודעים, לפני שנה וחצי כמעט דרשנו את זה בוועדה הזו, התחיל התהליך במשא ומתן, של לפתח סל שירותים או חדש או תעריף חדש.

עאידה תומא סלימאן: וזה לא חייב להיות תמיד, כאשר משנים את התעריף, לשנות את סל השירותים.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שבסיום התהליך הזה, לאחר המשבר שהתקיים, הצליח משרד הרווחה לקבל תוספת תקציבית לתעריף הקיים, ועלה התעריף של שהיית הנשים וילדיהן בתוך המקלטים, לפי מה שפורסם בעיתונות ובמדיה, שזה עלייה של כמעט 30% מהתעריף הקודם.

עאידה תומא סלימאן: זה דבר שהוא משמח, זה דבר שאנחנו מברכים ומברכות עליו, ואני חושבת שהוא מאוד חשוב ומעיד על רצון באמת לשנות.

עאידה תומא סלימאן: אבל הבנתי שעם התוספת בתעריף הגיעו גם דרישות נוספות, שזה דבר שהיה גם כן במשא ומתן, לא היה ידוע מה בדיוק התוספות הנדרשות, מה בדיוק המשרד יבקש שהמקלטים יעשו כדי לקבל את התוספת הזו.

עאידה תומא סלימאן: שמחתי גם כן להבין שבתוספת יש גם כן חלק רטרואקטיבי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, כדי שנפתח את הדיון בצורה מסודרת היום, הדיון הזה מתקיים על סמך ההתפתחויות וההחלטה על התעריף, ואני יודעת שיש לעמותות מה להגיד על התעריף הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם כן הייתה הצעה לסדר-היום במליאה לפני שיצאנו לפגרה, שלי ושל חברת הכנסת מירב בן ארי וחברת הכנסת מרב מיכאלי, שהועברה לוועדה בעניין תקציב המקלטים, אז אנחנו מצרפים את שני הדיונים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שחברות הכנסת יוכלו להגיע, מאחר שהצטרכנו לעשות את זה בצורה קצת בהולה.

<יעל גולד: אני מבקשת לתקן, כי בהצעה נכתב ששני מקלטים נסגרו.

<יעל גולד: אני מקווה שנצא מפה בלי לסגור את המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי בהתחלה: בזמנו היה משבר והכרזה ששני המקלטים עלולים להיסגר.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי, אני לא יודעת איפה זה עומד היום, אני מבינה שהסכנה עדיין מרחפת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קודם כול לפתוח את הדיון בזה, לשמוע קודם כול עדכון מנציגי ונציגות משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מקווה שתעדכנו אותנו.

עאידה תומא סלימאן: קיבלתי את החומר, אבל בתמצית.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<איילה מאיר: קודם כול, צהריים טובים לכולם.

<איילה מאיר: אני איילה מאיר, מנהלת השירות לרווחת הפרט והמשפחה במשרד הרווחה, שבין יתר תפקידיו גם אחראי על פעילות המקלטים לנשים נפגעות אלימות וילדיהן.

<איילה מאיר: אני רוצה לפתוח לפני הכול, ואני חושבת שגם העמותות המפעילות של המקלטים ומנהלות המקלטים יודעות את זה ושומעות את זה הרבה מהמשרד, אני חושבת שגם הוכחנו שאנחנו גם עומדים מאחורי המילים האלה: טובת הנשים והילדים עומדת בפני משרד הרווחה כל העת, ואנחנו יחד בסיפור הזה.

<איילה מאיר: זה לא אנחנו ואתן, וזה לא אנחנו, המשרד, והעמותות.

<איילה מאיר: זה סיפור שמעסיק אותנו, נכון, בערך כשנה וחצי, לדעתי אפילו יותר, אבל שנה וחצי אנחנו מה שנקרא "על זה", יושבים על זה, על המדוכה.

<איילה מאיר: אני חושבת שמה שהמשרד עשה, הרבה בזכות שיתוף הפעולה עם העמותות שמפעילות את המקלטים, הוא פורץ דרך, הוא אפילו חסר תקדים במונחים תקציביים של המשרד, שמזה 15 שנה שלא עודכן התעריף.

<איילה מאיר: הוא לא שודרג, לא רק לא עודכן.

<איילה מאיר: הוא היה מעודכן יחסית לתוספות יוקר כאלה ואחרות וצמוד למדד, אבל העדכון והשדרוג המשמעותי שנעשה לאחרונה נותן בעצם מענה בכמה וכמה היבטים.

<איילה מאיר: קודם כול, הוא נותן מענה לצרכים שהועלו על ידי המקלטים, שמוציאים יותר עבור שירותים שהם נותנים והם מוסיפים, כאשר התעריף לא נותן לזה שיפוי.

<איילה מאיר: היום התעריף החדש נותן שיפוי לדברים שהם טענו, ואנחנו גם יודעים שזה נכון, לדברים שהם בפועל הפעילו ובפועל הוסיפו.

<איילה מאיר: בנוסף לזה, התעריף החדש הוסיף ממד משמעותי לנושא של ההחזקה בהוצאות כלליות, שגם שם הייתה תוספת ללא צורך בלהוסיף תשומות נוספות מצד המקלטים, אבל הייתה תוספת כדי לתקן, לשפות, לצמצם את הפער שנוצר לאורך השנים בנושא של הוצאות כלליות.

<איילה מאיר: דבר נוסף שאני רוצה להגיד פה, שלאורך השנים, במיוחד האחרונות, אנחנו יודעים, גם במשרד וכמובן גם באמצעות העובדים הסוציאליים המסורים בתוך המקלטים, שהמאפיינים של האוכלוסייה והצרכים של האוכלוסייה של הנשים והילדים שמגיעים למקלטים הם מורכבים הרבה יותר, שזה דורש הרבה מאוד תשומות של ידע, תשומות נוספות.

<איילה מאיר: שאם בעבר יכולנו להגיד שנשים שמגיעות למקלטים הן בעצם אנשים שמרכז הנזקקות שלהן או מרכז הכובד של הצרכים, של הבעיה שלהן, הוא אלימות במשפחה או אלימות מצד בני הזוג שלהן לרוב, היום הנשים שמגיעות, ורק לפני שבוע ישבנו עם נציגות של העמותות ושל המקלטים ושמענו את זה שוב מהן, האוכלוסייה שמגיעה היא אוכלוסייה הרבה יותר מורכבת.

<איילה מאיר: היא רב-בעייתית, היא סובלת מבעיות נוספות, ממצוקות נוספות של עוני חמור, של בעיות התנהגות, של הפרעות אישיות, לפעמים גם בעיות נפשיות, בעיות של הילדים, של חוסר תפקוד הורי.

<איילה מאיר: הרבה מאוד בעיות, שבעצם מרכז הכובד או המסה או השירות שניתן בתוך המקלט, צריך להיות מותאם לצרכים של האוכלוסייה שמגיעה.

<איילה מאיר: ולאור זאת התעריף היום המעודכן כולל בתוכו תשומות נוספות על מה שהיה קיים קודם, על מנת שהמקלטים יוכלו לתת את השירות המיטבי יותר, המתאים יותר, לאוכלוסייה עם המורכבות של הצרכים.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לפרט, איזה תשומות מדובר עליהן?

<איילה מאיר: התוספות?

עאידה תומא סלימאן: כן.

<איילה מאיר: מענים חינוכיים לילדים, מענים הדרכתיים לילדים.

<איילה מאיר: מענים נוספים: נושא של בריאות הנפש, גם פסיכיאטריה וגם עבודה סוציאלית ממוקדת בבריאות הנפש.

<איילה מאיר: נכון?

<איילה מאיר: זה בעיקר.

<מיכל חנוך אחדות: כן.

<מיכל חנוך אחדות: זה בעיקר הקטע של בריאות נפש, שאנחנו מדברים על זה שנים, ובעיקר הקטע של ילדים, גם הקטע של הדרכת ילדים, גם הקטע של שיעורי עזר וגם הקטע של איזושהי אפשרות לאיזשהו ליווי אינטנסיבי למשפחה באופן פרטני.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכולנו רוצים שהמקלטים יגישו את השירות הכי טוב והכי מקסימלי, ושהילדים וגם הנשים יקבלו מענה לצרכים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית היא: כאשר נעשה שקלול לדרישות החדשות, מה הפער בין עלויות הדרישות החדשות לבין התוספת שניתנה?

<דניאל שיימס: דניאל, התקציבן של האגף.

<דניאל שיימס: ובעצם עמדתי מאחורי כל הסיפור הזה, בגלל שאני חי את העבודה הזאת.

<דניאל שיימס: קיבלנו לידיים שלנו נתונים כספיים של העמותות, שנקרא לזה נתונים יבשים.

<דניאל שיימס: זאת אומרת, הכנסות, הוצאות – יבש, בלי להיכנס פנימה.

<דניאל שיימס: איך אנחנו נכנסים לתוך תהליך כזה?

<דניאל שיימס: אנחנו שולחים לעמותה שמבקשת, שדיווחה את המודל וכו', ליווי של רואה חשבון של המשרד, שבא אלינו עם ממש ממש פירוט מפורט מה כן מוכר, מה לא מוכר; כמה הם מוציאים בפועל, דה פקטו.

<דניאל שיימס: אנחנו מייצרים איזשהו תקן של מה שנקרא מציאות בפועל אל מול מה שהמשרד עושה.

<דניאל שיימס: במקרה הזה היינו בסד זמן מאוד מאוד קצר, עשינו הכול יחסית מהר, השתמשנו בוא נקרא לזה בנתונים היבשים שקיבלנו, אל מול מה שאנחנו יודעים, מול מה שעשתה הוועדה.

<דניאל שיימס: הוועדה דיווחה שנה וחצי כבר עבודה, והגיעה אלינו עם המענים והצרכים.

<דניאל שיימס: כשאתה מסתכל על הנתונים האלה, ואני מסתכל קודם כול על מה שאנחנו עושים כתשלום, צריך לזכור, המקלטים מקבלים 80% תשלום קבוע, מובטח, בכל חודש.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

<דניאל שיימס: זאת אומרת, שהייתי מצפה שקו ההכנסות של משרד הרווחה מה שנקרא מצד הרווחה, יהיה יחסית קו ישר.

<דניאל שיימס: ואתה רואה שההכנסות שלנו באמת עומדות על קו ישר, 80%, 90% מהתעריף, תלוי בתפוסה וכו'.

<דניאל שיימס: אבל כשאתה מסתכל על צד ההוצאות אתה רואה פערים, שאם בוחנים את זה סטטיסטית הפערים הם בלתי סבירים לחלוטין.

<דניאל שיימס: זאת אומרת, להסיק מכך איזשהו ממוצע, כמו שאת שואלת, מה הפער בין – אז אל מול מה להשוות, אל מול הממוצע של הענף או אל מול הממוצע של העמותות, זה חוטא לשני הכיוונים.

<דניאל שיימס: זאת אומרת, עמותות מסוימות נמצאות בפער של 10%–20% בקושי, ויש עמותות אחרות שנמצאות בפער של 30% וקצת יותר.

<דניאל שיימס: ואדרבה, גילינו אפילו עמותה מסוימת, עכשיו לא חשוב העמותה, שאפילו לגופה פנימה, בתוך העמותה עצמה, בשני מקלטים שונים – אותו מקלט למעשה, בשני מקומות שונים – הפער ביניהם הוא 50%, בגירעון של עצמם.

<דניאל שיימס: לך תסיק מזה עכשיו מסקנות לגבי מהו הפער הנכון שצריך להיות אל מול - - - עשינו אקסטרפולציה כמה שיכולנו לעשות - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: בעניין הפער, לא שאלתי על הפער של ההוצאות האמיתיות של המקלטים, כפי שאתה קורא להם.

עאידה תומא סלימאן: שאלתי על פער בין עלות התוספות לבין מה שהוחלט לתת.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, החלטתם על תוספת של פסיכולוג, פסיכיאטר, עובדת סוציאלית, אני לא יודעת מה, שקללתם את העלויות של כל זה.

עאידה תומא סלימאן: מה יצא בסך הכול עלויות, על תוספות שאתם דורשים אותן, ומה ניתן בלי לדרוש תמורתו כלום בינתיים?

עאידה תומא סלימאן: כלומר, תוספת על התעריף הקודם.

<דניאל שיימס: תוספת על התעריף הקודם, בחישוב שעשיתי, מגיע ל-30% – 30%, סליחה, מהתוספת.

<קריאה: 70% מהתוספת היא - - -

<דניאל שיימס: זה בערך 12%–13%.

<דניאל שיימס: 1,600 שקלים מתוך ה-4,600 בערך זה בעצם רק יישור קו.

<דניאל שיימס: כשנכנסנו לעבודה הכלכלית הזאת, גם התייעצנו עם אנשים בדרך, אמרנו שהעבודה תחולק לשלושה שלבים.

<דניאל שיימס: אל"ף, לקחת את המודל הקיים כמו שהוא ולהביא אותו לערכים של היום.

<דניאל שיימס: מה היה קורה אילו היינו לוקחים את המודל ההיסטורי לפני 22 שנה ומביאים אותו להיום?

<דניאל שיימס: איך היינו עושים את זה בכללים של היום?

<דניאל שיימס: יצא פער של בערך 1,600 שקלים.

<דניאל שיימס: את זה הצלחנו עכשיו למסד, גם כתוב מכתב שלנו, על פי כללים שמכאן ולהבא העדכונים שלהם הרבה יותר ריאליים.

<דניאל שיימס: זאת אומרת שמחר, לא כמו שעשינו לאורך השנים האחרונות, העדכון הרבה יותר קרוב למציאות.

<דניאל שיימס: אז ודאי שזו תוספת מה שנקרא ביישור קו.

<דניאל שיימס: מצד שני, שאלת פה שאלה, מה המקלטים, לאור הדוחות הכספיים שלהם, עושים ממילא, מוציאים את זה, זה נמצא היום בדוח ההוצאות שלהם, ואנחנו רוצים למסד את זה בתוך המודל.

<דניאל שיימס: אם זה בריאות הנפש ואם זה המענים לילדים וכו' וכו', ובאמת עשינו איזושהי תמצית של העניין הזה.

<דניאל שיימס: והבנו שיש עוד כל מיני מענים, שהמשרד מברך עליהם, שהמקלטים עושים, ויש חלק שעושים פחות וחלק שעושים יותר.

<דניאל שיימס: החלטנו למסד את זה, ואת זה שוב שמו בתעריף.

<דניאל שיימס: רוב רובה של התוספת זה בעצם זה.

<דניאל שיימס: זה בעצם לומר: מה שעשו המקלטים לאורך השנים מבורך, צריך שיהיה.

<דניאל שיימס: השינוי הזה שהם עושים ומופיע בדוחות הכספיים שלהם, צריך להביא אותו לידי ביטוי בתעריף.

<דניאל שיימס: ואת זה בסוף מיסדנו.

<דניאל שיימס: אתן דוגמה אחת קיצונית ל"תיערוף" היסטורי, שהיה בולט בעניין של מה עניין הפיקוח לדרישה ומה עניין ה"תיערוף", והפער ביניהן.

<דניאל שיימס: הדרישה ההיסטורית הייתה ארבעה תקנים של אם בית.

<דניאל שיימס: ותמחרו את זה היסטורית.

עאידה תומא סלימאן: לא, ארבעה וחצי.

<דניאל שיימס: לא.

<דניאל שיימס: אני לא טועה.

עאידה תומא סלימאן: ארבעה וחצי, לא?

<דניאל שיימס: אני לא טועה, רק תקשיבו עד הסוף.

<דניאל שיימס: הפער בין התקן בפועל לבין התמחור הוא בין 4 ל-4.5 כך תמחרו את זה.

עאידה תומא סלימאן: סלח לי, המשרד ביקש 4.5 תקנים.

<דניאל שיימס: נכון.

<קריאה: - - -

<דניאל שיימס: בדיוק.

<איילה מאיר: רגע, תקשיבו, הוא יסביר הכול.

<דניאל שיימס: אתם רוצים לבקש מספרים?

<דניאל שיימס: זה קצת מוגזם.

<איילה מאיר: גם הזמנו אתכם לפגישה, חשוב להגיד את זה.

<דניאל שיימס: המשרד דרש ארבעה תקנים, הוא לא דרש 4.5 תקנים.

<דניאל שיימס: ואז הוא פיזר את זה על פני המשמרות ואמר:

<דניאל שיימס: בוקר אני צריך אם בית אחת וכו'.

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

<דניאל שיימס: ותמחר בפועל 4.5.

<דניאל שיימס: אנחנו מתמחרים היום מודלים כאלה על פני השבוע מדברים על 1.32 משרה על כל משרה אחת.

<דניאל שיימס: אנחנו מתמחרים 1.32 ומבקשים אחד, בפועל זו משרה אחת על פני השבוע.

<דניאל שיימס: נכון, זה יוצא יותר כסף, אבל הפער הזה יצר, סתם עכשיו פה אם מסתכלים, המספרים אקסל מול אקסל, פער של 78% בתמחור.

<דניאל שיימס: אנחנו היום רוצים את אותן ארבע אם בית, אותן ארבע משרות, אך מתמחרים אותן בפועל ב-5.28 תקנים בכסף.

<דניאל שיימס: זה פער שרואים אותו לכאורה כאיזשהו מה הועילו חכמים, הוספתם תקן וגם שילמתם עליו, שני צדי המשוואה עלו באותו יחס – לא נכון.

<דניאל שיימס: אנחנו דורשים ארבעה תקנים כמו שדרשנו עד היום.

<דניאל שיימס: משלמים עליהם במקום 4.5 – 5.28.

<דניאל שיימס: זה הבדל מהותי בכסף.

<קריאה: בשביל שבעה ימים.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: בעצם מה ששילמתם בעבר לא הספיק.

עאידה תומא סלימאן: לא הספיק לא בגלל שהעמותות לא ידעו איך להוציא את הכסף ולא בגלל שבזבזו, אלא בגלל הסיבה הפשוטה שהרבה פעמים המקלטים מתנהלים במצבים של חירום, שמחייבים שתי אימהות בית באותו זמן.

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות, יש מקומות עבודה ששומרים על העובדים שלהם, ומטפחים אותם ורוצים להשאיר אותם, אז העלות של השכר שלהם היא לא עלות מינימום, כמו שמשולם בתעריף או קצת יותר.

עאידה תומא סלימאן: משלמים עבור שעות לילה, ושעות שבת בצורה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: אז יצא שבעצם המשכורות של אימהות בית עלו ממילא, לפני שהעליתם ל-5.32, כפי שאמרת, עלו אולי 5.5 אפילו.

עאידה תומא סלימאן: השאלה: זה מכסה או לא מכסה?

עאידה תומא סלימאן: זה בעצם לא מכסה.

<דניאל שיימס: אז את שואלת את מה שאמרת שאת לא רוצה לשאול לפני רגע.

<דניאל שיימס: אמרת שאת לא בודקת את העלות בפועל בשטח, כי היה מקלט אחד שמשלם לאם הבית שלו 15,000 שקל, ומקלט אחר שמשלם לאם בית שלו 12,000 שקל.

<דניאל שיימס: כמו שאמרת, תלוי איך מחזיקים אותן – שנים, לא שנים, ותק ולא ותק.

<דניאל שיימס: בסוף הממוצע יכול לפגוע ולא לפגוע, לחטוא ולא לחטוא, לשלם לאחד יותר מדי, לאחר פחות מדי.

<דניאל שיימס: אנחנו עובדים עם ממוצע.

<דניאל שיימס: משרד הרווחה, כמו שאמרתי בתחילת הדיון, קובע איזשהו תקן של מה הוא מבקש שיהיה.

<דניאל שיימס: אמר את זה השר שלנו באחת הישיבות, לפעמים אנחנו מבקשים רק סוסיתא.

<דניאל שיימס: נכון, העמותות רוצות את המרצדס, המשרד מבקש סוסיתא וטוען שזה מספיק טוב.

<דניאל שיימס: יכול להיות שבפועל אין כזה.

<דניאל שיימס: יכול להיות.

<דניאל שיימס: אבל אני חוזר ואומר: המשרד מתמחר את מה שהוא מתמחר, לא על פי העלות בהכרח בפועל - - -

עאידה תומא סלימאן: המשרד לפעמים מבקש מרצדס במחיר של סוסיתא.

<דניאל שיימס: זה כבר ויכוח אחר.

<דניאל שיימס: למשרד הרווחה יש טבלאות שכר, והן תקפות במאות מודלים כלכליים, מאות מסגרות, והוכיחו את עצמן כבר.

<דניאל שיימס: יכול להיות במודלים מסוימים למעלה, למטה, ממוצעים תמיד יפספסו.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<דניאל שיימס: אבל אני חושב שבסך הכול, וזה מה שאמר המנכ"ל בדיון שהיינו פה ביחד, המנכ"ל שלנו ביקש בעקבות הדיון הקודם, אמר: חבר'ה, תשאירו לנו עד סוף ספטמבר, קצת לפני החגים הוא אמר, להביא לפניכם את המודל הזה.

<דניאל שיימס: תקבלו את מה שתקבלו, אל תנהלו על זה משא ומתן, אבל אתם מוזמנים אחד אחד לבוא ולהסביר איפה אל מול המודל החדש, אל מול הכלכלנים, אל מול השירות המקצועי, איפה בכל זאת יש פערים.

<דניאל שיימס: נמצא פתרון.

<דניאל שיימס: תביאו את זה, יש לנו מספיק זמן, בינתיים אני מאשר רטרואקטיבית, בינתיים אני מאשר לשלם את זה באופן מיידי וכו'.

<דניאל שיימס: אבל הגענו לפה עכשיו.

<דניאל שיימס: אני חושב שאם כל אחת ואחת מהעמותות תבחר לבוא, לשבת מולי ולראות את ההסברים – אם אתם רוצים ביחד, אז ביחד – עשינו את בעבר, נסביר איפה זה בא לידי ביטוי.

<איילה מאיר: דניאל, הזמנו.

<איילה מאיר: עוד עשרה ימים יש לנו פגישה של איריס פלורנטין הסמנכ"לית, יחד אתך.

<איילה מאיר: הזמנו את כל העמותות כדי לקבל הסבר מפורט, בצורה מסודרת, לרדת לפרטים.

<דניאל שיימס: אוכל להסביר למי שירצה.

<דניאל שיימס: גם לא לקרוא את זה פשיטא as is.

<דניאל שיימס: אם תסתכלו על המודל הישן, חבר'ה, יש שם תמחורים שאני עד היום לא יודע על איזה עץ טיפסו שם כדי להסביר את זה.

<דניאל שיימס: לא יודע, לא מבין, אולי אתם מבינים.

<דניאל שיימס: והיום אני יודע להסביר לפחות לאיזה עוגן אני נצמד, ואיך הוא מהיום והלאה יעודכן, והוא צמוד הסכמי שכר, הוא צמוד מדדים רלוונטיים וכו' וכו'.

<דניאל שיימס: הרבה יותר ריאלי.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לציין, טוב שקבעתם דיון עם העמותות, אבל היוזמה לדיון הזה באה, כי הוועדה הזו כבר עוסקת בנושא של תקצוב המקלטים בשנתיים האחרונות באופן מסודר.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת, אם נעשתה פריצת דרך, וזכות הוועדה הזו כן לברר מה בדיוק קרה, במיוחד שהמידע, קראנו עליו בעיתונות, לפני שהתעדכנו, למרות כל הרצון להתעדכן איפה זה עומד ומה קורה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שזכות הוועדה שטיפלה בנושא הזה וליוותה אותו כל כך הרבה זמן, כן להתעדכן וכן להבין לאן הרוח נושבת.

עאידה תומא סלימאן: יש עוד מה להוסיף מבחינת המשרד?

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אז יש לנו את דינה, מנכ"לית עמותת מעון חירום לנשים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, דינה.

<דינה חבלין דהן: אני רוצה להגיד שעברנו כולנו, כל נציגי העמותות, בעיון רב על המסמך שקיבלנו מאיריס פלורנטין ביום חמישי האחרון בערב, שמפרט את המודל התעריפי החדש.

<דינה חבלין דהן: ואני לא יכולה שלא להגיד בפתיחת דברי, שבאמת ניכר שהמשרד מתגייס לטובת הנשים והילדים, ורואים ומרגישים שהטובה שלהם היא בראש מעייני כולם.

<דינה חבלין דהן: באמת אין פה צדדים, כמו שאיילה ציינה.

<דינה חבלין דהן: אבל כשאני עוברת בפירוט על המודל הזה, וישבנו נציגי העמותות וחשבנו איך אנחנו מתמודדים עם הנייר הזה, ראינו שמדובר פה בתוספת של כ-4,650 שקלים לאישה ולילדיה.

<דינה חבלין דהן: ובאופן כללי אפשר להגיד שהסכום הזה הוא מקובל עלינו, הוא יכול לפתור את הבעיה.

<דינה חבלין דהן: אבל הוא יכול לפתור את הבעיה אך ורק אם אין פה דרישות שמשקפות עלייה משמעותית בהוצאות שלנו.

<דינה חבלין דהן: זה סכום שיכול לשקף את העלות האמיתית שלנו בפועל.

<דינה חבלין דהן: וכשאני עוברת על המודל התעריפי החדש, אני באמת רואה את הדברים שדניאל ציין בנושא של העובדים הסוציאליים ובנושא של אימהות בית.

<דינה חבלין דהן: אני רואה שנלקח בחשבון כוננות, שבעבר לא נלקח, ותמיד המקלטים שילמו עליה.

<דינה חבלין דהן: אני רואה את הנושא של אם בית.

<דינה חבלין דהן: אבל אני כן רואה דרישה לתוספת בהוצאות.

<דינה חבלין דהן: אני כן רואה דרישה ל-1.5 משרות בפועל של ילדים שמגולמות לשתי משרות, אלה שתי משכורות; אני רואה דרישה לפסיכיאטר – 15%, זו דרישה למשכורת או להוצאה נוספת; אני רואה פה דרישה למטפלת פרטנית, זו דרישה לתוספת, מרבית המקלטים לא הפעילו את זה.

עאידה תומא סלימאן: מטפלת פרטנית - - -

<דינה חבלין דהן: בלתי מוסמכת.

<קריאה: סומכת.

<דינה חבלין דהן: סומכת, כן.

עאידה תומא סלימאן: אה, סומכת.

עאידה תומא סלימאן: זה תפקיד שלא היה קיים מקודם?

<דינה חבלין דהן: תפקיד שלא היה קיים.

<דינה חבלין דהן: ובמרבית המקלטים הוא לא קיים כיום, ולכן אנחנו לא משלמים אותו.

<דינה חבלין דהן: זו דרישה להוצאה נוספת בפועל.

<דינה חבלין דהן: יש פה בסך הכול 3.5 תקנים של משרות מלאות, שצריך לשלם אותן בפועל על הוצאות שלא היו.

<דינה חבלין דהן: אז אם המשרד יגיד לנו: תראי, את מדריכי הילדים, שני התקנים שאת אומרת, לא בהכרח אני דורש תקני כוח אדם של מועסקים בשכר, את יכולה להחזיק פה בני שירות לאומי, את יכולה להחזיק פה כל מיני מתנדבים ודברים אחרים, העיקר שיהיו שני אנשים שיאיישו את זה – לרובנו יש את האנשים האלה שאנחנו משלמים להם פחות.

<דינה חבלין דהן: אבל זה לא כתוב פה.

<דינה חבלין דהן: לגבי הפסיכיאטר, לגבי המטפלת, לגבי ה-50% עובד הוראה – אלה דרישות מאוד ממשיות, דרישות להוצאה בפועל.

<דינה חבלין דהן: אז לנו יש בעיה עם הדרישות להוצאות נוספות.

<דינה חבלין דהן: אני רוצה להגיד, שכל התעריף הזה לא מתייחס למענים בתחום של בינוי, שיפוץ והצטיידות.

<דינה חבלין דהן: ביקשנו ובכלל אין פה התייחסות, לתקצוב אחת לשלוש שנים, למימון פעילות של בינוי, שיפוץ והצטיידות במקלטים, כי אנחנו יודעים שהבלאי במקלטים הוא איום ונורא.

<דינה חבלין דהן: אם אנחנו אמורים לספק שירות מכבד לאורך זמן, צריך להסדיר איזשהו מנגנון למתן תקצוב כזה.

<דינה חבלין דהן: אני מסכימה שזה לא צריך להיות במודל התעריפי הזה, אבל צריך להיות מנגנון נוסף.

<דינה חבלין דהן: דבר נוסף שעולה פה, והוא גם כן לא לגמרי בתוך התעריף, זה שאנחנו עומדים על זה שהזהות של המקלטים תישמר כזהות של מקלטים לנשים נפגעות אלימות וילדיהן.

<דינה חבלין דהן: המקלטים, בחסות ה-15% תקן פסיכיאטר ו-25% תקן עובדת סוציאלית בתחום בריאות הנפש, לא יהפכו למוסדות פסיכיאטרים.

<דינה חבלין דהן: אין לנו את הכלים והיכולת לעשות את זה.

<דינה חבלין דהן: אנחנו גם לא מעוניינים לעשות את זה, אנחנו דואגים לאוכלוסייה האחרת שצריכה להגיע למקלטים.

<דינה חבלין דהן: ולכן צריך להסדיר פה מנגנון מאוד ברור.

עאידה תומא סלימאן: דינה, למה את אומרת את זה?

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שלמקלטים לפעמים מגיעות נשים ונדרש להן טיפול, לפעמים של פסיכיאטר, לפעמים של פסיכולוג, או ילדים.

<דינה חבלין דהן: נכון.

<מיכל חנוך אחדות: חלק גדול מאוד מהנשים.

עאידה תומא סלימאן: הייתי נזהרת בלהגיד חלק גדול מהנשים.

<מיכל חנוך אחדות: זאת המציאות.

עאידה תומא סלימאן: אז זה אומר שכנראה העובדים הסוציאליים מעבירים אליכם רק את המקרים - - -

<קריאה: כן, נכון.

<יעל גולד: הפרופיל - - -

<דינה חבלין דהן: ביקשנו מענה פסיכיאטרי - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל למה ההרגשה, אם זה המצב, דינה?

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת.

<דינה חבלין דהן: אגיד למה.

<דינה חבלין דהן: מכיוון שהיקף הנשים בעלות מחלות נפש פעילות, או בעלות רקע פסיכיאטרי כבד, שמגיעות היום, שמופנות למקלטים, הולך וגדל.

<דינה חבלין דהן: ואנחנו חוששות מזה, שבעצם זה שייתנו איזשהו תקן חלקי כזה בתחום בריאות הנפש, יפגיזו אותנו במקרים כאלה, יחייבו אותנו לקבל אותן.

<דינה חבלין דהן: ואז נהפוך בעצם למוסד פסיכיאטרי.

<נעמי שניידרמן: שמי נעמי שניידרמן, אני מנכ"לית עמותת "אישה לאישה".

<נעמי שניידרמן: אנחנו אחד משני מקלטים שכבר היום מפעיל תוכנית לנשים עם צרכים מיוחדים בתחום בריאות הנפש.

<נעמי שניידרמן: ואני רוצה להתייחס, מעבר לסוגיה הכספית של אם יש יכולת בכלל לספוג כמות כזו של הפניות, ובוודאי שצריך לטפל גם בנשים עם קשיים נפשיים, ישנה שאלה של המרקם הטיפולי שנוצר במקלט.

<נעמי שניידרמן: ולהערכתנו יש פה גם ממד, אפילו הייתי אומרת של ביצה ותרנגולת, שככל שהמקלט הופך יותר ויותר למקום של אנשים שהם באמת עם איזשהו פרופיל פסיכיאטרי, הוא נהיה פחות ופחות מקום שיכול לקלוט נשים שהן, במירכאות, יותר נורמטיביות, יותר מתפקדות, יותר ה-hardcore של האוכלוסייה שבעצם אנחנו מעוניינות וזקוקות לטפל בה.

<נעמי שניידרמן: ולהערכתנו ברמה של הפנייה לציבור, ישנן עוד הרבה נשים בבית, שאילו היו יודעות על השירות של מקלט היו מגיעות.

<נעמי שניידרמן: נשים מתפקדות ומתאימות למקלט בהגדרה שלו.

<יעל גולד: יותר מזה, הן הולכות.

<יעל גולד: אם מגיעה מישהי נורמלית - - -

עאידה תומא סלימאן: אבקש רק, כמו תמיד, תנסו לדבר כשיש לכן זכות דיבור, כי זה עוזר לפרוטוקול.

<נעמי שניידרמן: זה רק נראה לי ההתייחסות הזו לנושא של הנשים עם צרכים מיוחדים בתחום בריאות הנפש.

<נעמי שניידרמן: אנחנו יכולים להגיד את זה מתוך ניסיון שלנו, שחייב להיות איזשהו תמהיל, לא הייתי אומרת מאוזן, תמהיל של ייצוג מסוים של האוכלוסייה הזו ובזרועות פתוחות, משום שבוודאי שנשים כאלה זקוקות גם למקלטים, אבל זה לא יכול להיות משהו שישפיע על כל המרקם של הבית.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: דינה, סיימת?

<דינה חבלין דהן: רציתי רק להגיד, שאנחנו מברכים על סיוע בתחום הפסיכיאטרי לנשים שהיום נמצאות במקלטים, אבל אנחנו צריכים לזה תקצוב נוסף.

עאידה תומא סלימאן: אם אני מבינה נכון, אתן מבדילות בין שני מצבים.

עאידה תומא סלימאן: מצב אחד, שקיים היום, שמגיעה אישה על סמך היותה אישה מוכה, ותוך כדי מגלים שהיא צריכה טיפול ועזרה פסיכיאטרית, לבין לקבל מהתחלה, לפתוח את דלתות המקלט לנשים שהן כבר מאובחנות עם בעיות נפשיות.

<דינה חבלין דהן: כן.

עאידה תומא סלימאן: זה הקו שאתן רוצות למתוח בהתחלה, כי זה מחייב התכוננות אחרת, אני מכירה את זה גם כן.

<מיכל חנוך אחדות: אנחנו רוצות רגע להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: אז אבקש ככה.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני בטוחה שיעלו עוד דברים שירצו תשובות מסודרות עליהם.

עאידה תומא סלימאן: אולי באמת תיקחו ככה, תרשמו את כל הדברים שאתן רוצות להגיב, ואתן לכם באמת להגיב לכול, כי אם זה ילך בשיטת הפינג-פונג לא נתקדם.

<דינה חבלין דהן: רציתי למתוח רק עוד שני נושאים, אחד זה הנושא של השקיפות, שאנחנו מבקשים שכשנקבל את התעריף הסופי והמעודכן, לא יהיה לנו "טוטלים" של מספרים על סך הכול כוח אדם, אלא נקבל נתון של כמה המשרד מתקצב, כל משרה ומשרה כל רכיב ורכיב: כמה הוא מתקצב מזון, כמה הוא מתקצב קורת גג וכן הלאה.

<דינה חבלין דהן: זה קריטי בשבילנו כדי לדעת איך לתכנן את ההוצאות שלנו, וכדי לדעת ולמתוח את הקו ולהגיד שסעיף א' או ב' לא רלוונטי.

<דינה חבלין דהן: והדבר האחרון הוא לגבי שיטת התשלום.

<דינה חבלין דהן: בפגישה שהייתה לנו עם המנכ"ל הוסכם ששיטת התשלום למקלטים תחזור למה שהיא הייתה פעם, ובאמת כל חודש יועברו לצורך הפעלת המקלט 80% מהתעריף.

עאידה תומא סלימאן: והתחשבנות בסוף השנה?

<דינה חבלין דהן: כן, או פעמיים בשנה.

<דינה חבלין דהן: ואני רק רוצה לדעת, אם אפשר לקבל תשובה, מה לוח הזמנים לשינוי הזה, כי זה כבר הוסכם שהשינוי יקרה.

<איילה מאיר: כבר השתנה.

<מיכל חנוך אחדות: כבר קורה.

<מיכל חנוך אחדות: בתחילת ספטמבר - - - אוגוסט.

<איילה מאיר: זה כבר השתנה, זה כבר חזר - - -

עאידה תומא סלימאן: כן?

<איילה מאיר: נגיב לכול בסוף, אמרת, אז אני מתאפקת.

עאידה תומא סלימאן: יופי, מצוין.

<איילה מאיר: זה קשה לי.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, ואתן לך צל"ש אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: אבל אם באמת תזכי בו, כלומר לא בכל מקרה.

<איילה מאיר: הצבנו סטנדרט גבוה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה גם כן אחר כך לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי, עשיתי חשבון גס כשדיברה דינה, יוצא שהתוספת לכל מקלט במקרה שנלך על 80% כממוצע התשלום הוא בסביבות 44,000 שקל בחודש, משהו כזה.

עאידה תומא סלימאן: 44,000 שקל אמורים לכסות, אני מבינה, 3.5 תקנים, פלוס התוספת שאתם אומרים על ההוצאות הכלליות.

<איילה מאיר: את עושה את זה כפול עשר נשים?

עאידה תומא סלימאן: כפול 12.

עאידה תומא סלימאן: 80% מה-12, משהו כזה - - -

<דינה חבלין דהן: תעשי כפול 100, זה יוצא לך - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה זה יוצא, 45,000?

<איילה מאיר: 4,650 כפול 12 - - -

<דינה חבלין דהן: 55,788.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, עשיתי את החשבון.

עאידה תומא סלימאן: החשב נמצא, ארצה לשמוע אחר כך תגובה על זה, או אם יש לך כבר את החישוב הזה, תגיד לי.

<דניאל שיימס: כשאנחנו מתמחרים את זה, אנחנו מתמחרים את זה על פי המודלים של המשרד בשכר עבודה.

<דניאל שיימס: אבל מה שאת עשית, חיברת חיבור פשוט של המספרים בצד ימין, והכפלת בשכר איזשהו, אני לא יודע - - -

עאידה תומא סלימאן: מה שעשיתי, הערכתי מהי התוספת החודשית שיקבל כל מקלט, ומה הוא יצטרך לכסות עם זה.

<דניאל שיימס: בואי ניקח את זה רק כדוגמה.

<דניאל שיימס: מטפלת תעבוד ב-75% משרה ולא ב-99.

<דניאל שיימס: אני מתמחר את זה כמשרה מלאה, אבל זה בפועל שלושת רבעי משרה.

<דניאל שיימס: פסיכיאטר ב-15% משרה – זה לא על ה-payroll שלך.

<דניאל שיימס: יכול להיות, כמו שבעצמכם אמרתם, אתם קונים שירותים פסיכיאטריים - - -

<קריאה: וזה עולה.

<דניאל שיימס: אני לא מזלזל, אני לא מתווכח, זה גם לא הדיון.

<דניאל שיימס: הרי יש מצב שמקלט א' משלם איקס, מקלט ב' משלם וואי.

עאידה תומא סלימאן: לא חשוב.

<דניאל שיימס: אבל זה חשוב.

עאידה תומא סלימאן: לא אכנס לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת שאלה מאוד עקרונית.

<דניאל שיימס: כן, סבירויות.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: יש לך 15% פסיכולוג?

עאידה תומא סלימאן: כמה הפסיכיאטר?

<קריאה: גם 15%.

עאידה תומא סלימאן: 15.

עאידה תומא סלימאן: יש לך 100% ליווי פרטני.

עאידה תומא סלימאן: אספתי את כל התקנים, לא חשוב כמה משלמים על כל תקן, אספתי את כל התקנים החדשים.

עאידה תומא סלימאן: יצא כמה?

עאידה תומא סלימאן: 3.5? 3.5.

עאידה תומא סלימאן: יש לי תוספת תקציבית שהמשרד ישלם כל חודש, שהיא התוספת של 4,600, כמה אמרתם, כל חודש, כפול 12 נשים.

עאידה תומא סלימאן: 80% ממוצע התשלום, אמרתם, למקלטים.

עאידה תומא סלימאן: יוצא משהו בסביבות 45,000 שקל.

עאידה תומא סלימאן: 45,000 שקל אתה נותן, אתה מבקש 3.5 תקנים חדשים עם תבחינים שונים לכל תקן, ובתוך זה אמור להיות גם תוספת להוצאות הכלליות.

עאידה תומא סלימאן: ככה אני מבינה את זה.

עאידה תומא סלימאן: נכון?

<קריאה: נכון מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית, האם באמת ב-3.5 תקנים, כולל פסיכיאטר, כולל פסיכולוג באחוזי משרה כאלה או אחרים, כן אפשר להסתפק בסכום הזה לעלויות שלהן?

<דניאל שיימס: קודם כול, צריך לחזור ולהגיד: פסיכולוג היה במודל הקודם, לא הוספנו אותו.

<קריאה: לא היה פסיכולוג.

<דניאל שיימס: פסיכולוג תומחר בעבר במודל הקיים, הוצאות פסיכולוג תומחרו, אם תסתכלו על המודל ההיסטורי.

<מיכל חנוך אחדות: כאבחונים וטיפולים פסיכולוגיים.

<מיכל חנוך אחדות: זה אותו דבר.

<דניאל שיימס: זה אותו דבר.

עאידה תומא סלימאן: כן, היה סעיף של אבחון, זה נכון.

<רות רזניק: במקום עובד סוציאלי לילדים, היה פסיכולוג לילדים, זה הכול.

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, יש תקציב של אבחונים פסיכולוגיים.

עאידה תומא סלימאן: היה בתעריף ההוא.

עאידה תומא סלימאן: זה עוד אפילו כשהייתי אני מנכ"לית עמותה.

<מיכל חנוך אחדות: אז על זה.

<מיכל חנוך אחדות: זה במקום בהוצאות אחזקה, יזה עכשיו מתורגם לאחוזי משרה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת, הוספתם לתקן של הפסיכולוג, ה-15%, הוספתם לזה כסף או פשוט חישבתם את מה שהיה קיים על אבחונים?

<איילה מאיר: את מדברת על הפסיכולוג או על הפסיכיאטר?

עאידה תומא סלימאן: פסיכולוג, כי פסיכיאטר לא היה.

<דניאל שיימס: פשוט תמחרנו את זה בתוך המודל של כוח האדם, ולא בהוצאות הכלליות כמו שזה היה בעבר, באיזה מספר סגור וסדור.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: רות, רצית להתייחס, בבקשה.

<רות רזניק: אז שלום לכולם.

<רות רזניק: בתחילת דברי אני רוצה להתייחס לנשים שהן חולות נפש, ולהזכיר ליושבות כאן שנערך מחקר בידי בית-חולים הדסה לפני הרבה שנים בשמונה מקלטים, שקבעו שכ-55% מנשים ששהו מינימום שלושה חודשים במקלט, עליהן עשו את המחקר הרציני הזה, הן סובלות מפוסט טראומה.

<רות רזניק: זאת אומרת שחלק מהנשים תמיד סבלו מפוסט טראומה במקלט.

<רות רזניק: ומזה צריך להקיש שנשים שחיות במעגל אלימות הן נשים ברובן פוסט טראומתיות במידה זו או אחרת.

<רות רזניק: זה הפתיח.

<רות רזניק: אז העניין של מחלות נפש קליניות, כמו סכיזופרניה, פרנויה ודברים כאלה, זה בנוסף לדברים הללו.

<רות רזניק: עכשיו אני רוצה להקריא את הדברים שהכנתי.

<רות רזניק: אז זה ככה כקידומת לכולנו, שנזכור בדיוק מי האוכלוסייה.

<רות רזניק: ברור שאישה שסובלת מפוסט טראומה לא יכולה לתפקד כמו אישה שלא סובלת מפוסט טראומה.

<רות רזניק: כמו שחייל שסובל מפוסט טראומה - - -

עאידה תומא סלימאן: רות, בואי ניגש לעניין של התעריף.

<רות רזניק: לדעתי, וזו דעתי האישית, מקלטי הנשים נתפסים על ידי משרד הרווחה כילדים חורגים וחריגים, אולם למרבית הפלא ההיפך הוא הנכון: אנו במקלטים יזמנו את הקמת המקלטים, ובמידה רבה גררנו את משרד הרווחה לעסוק בתחום כאוב זה.

<רות רזניק: בשש השנים מ-2012 עד 2018 גדל תקציב משרד הרווחה ב-55%.

<רות רזניק: לנו נותנים, כפיצוי עבור 15 שנים שלא קיבלנו בכלל שום תוספת משמעותית, תקציבי העמותות קיבלו 10% בלבד מהתקציב שלנו, של כל מקלט, ל-2016.

<רות רזניק: אז אני קובעת שאם זה לא לעג לרש, אז מה זה לעג לרש?

<רות רזניק: אני חושבת שזה עלבון ופגיעה גדולה בכל הרעיון של העבודה האינטנסיבית האידיאולוגית שאנחנו משקיעות כולנו, ללא יוצאת מן הכלל, בעבודה במקלטים.

<רות רזניק: אין להשוות מערכת כזו לשום מערכת שקיימת בכלל במדינה.

<רות רזניק: אישה עם ילדים, כאשר במקרים רבים האישה הייתה פוסט טראומתית, וגם הילדים באים עם הרבה מאוד טראומות.

<רות רזניק: עכשיו, לא אחזור על דבריה של דינה, שידעה יפה מאוד לתמצת את זה.

<רות רזניק: לגבי ההצעה שהועברה אלינו, לגבי טיפולים בנשים נרקומניות אלכוהוליסטיות – אין כל אפשרות לקבל אותן למקלט, כי התנהגותן אינה צפויה, והן יחזירו נשים וילדיהן למצבים שחלקן הכירו מהבית ממנו נסו.

<רות רזניק: ואת זה אני אומרת כמי שעובדת - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל, רות, לא הבנתי שזה דרוש עכשיו, כאילו אף אחד לא מבקש.

<רות רזניק: עד היום לא קיבלנו, אנחנו בעמותה שלנו - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, זה לכלל המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: האם זה משתנה?

עאידה תומא סלימאן: לא, עד כמה שהבנתי.

<רות רזניק: הבנתי שכן, שאנחנו אמורות לקבל - - -

<איילה מאיר: רגע, בואו נשמור על הסדר, ואענה אחר כך על הכול.

<רות רזניק: אוקיי.

<רות רזניק: עכשיו, לגבי נשים חולות נפש, אנחנו בדעה שזה נכון, שאין סיבה שלא לקבל נשים חולות נפש ברמיסיה, כאשר יודעים שהן במצב רגוע, כאשר הן מצוידות במכתב עדכני של הפסיכיאטר המטפל בהן.

<רות רזניק: במקרה שהן לא תסכמנה לקחת תרופות, וזה קורה לפעמים, תרופות שהונפקו על ידי המומחה הפסיכיאטר, לא תוכלנה להישאר במקלט.

<רות רזניק: אי אפשר לחשוף נשים וילדים לאישה שבמצב קשה ביותר.

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

<רות רזניק: עכשיו, דבר נוסף שאני רוצה לציין, זה שכיוון שכיום אנחנו לא תחת תקון אלא תחת אגף פרט ומשפחה, אני מציינת שהמרכזים לשלום המשפחה השייכים למחלקה הם שייכים לכל מחלקת רווחה עירונית.

<רות רזניק: הם מקבלים מקום נפרד לבצע את הפעילות שלהם.

<רות רזניק: עד כמה שאני יודעת, אולי אני לא יודעת מספיק, הן אינן מחויבות לגייס כספים במיוחד מקום שהן נמצאות בו.

<רות רזניק: אבל מאתנו במכרזים נדרש להקים מבנה, ולדעתי או לשפץ את המבנה הקיים, ואנחנו כעמותה השקענו למעלה מ-20 מיליון שקל בנושא הזה.

<רות רזניק: אנחנו לא - - - ואין לנו את הכסף הזה שלנו, גייסנו את חלקו מתרומות.

<רות רזניק: שחקנו את כל הרזרבה הכספית שהייתה לנו, ולכן עמדנו במשבר הנורא של סכנה של סגירת מקלטים, כאשר יעל ואני ניצבנו על הרגליים האחוריות, ונאבקנו מאוד לא להעביר את ההחלטה הזאת, ידענו שזה בדרך.

<רות רזניק: כבר כאן התרעתי על זה לפני שנה.

<רות רזניק: ואני כאן אומרת, שלא יכול להיות שהמצב של המקלטים ימשיך להיות כאילו אנחנו ילדים חורגים.

<רות רזניק: אנחנו שייכים לאותה מערכת של המשרד, ואנחנו צריכים את אותו תקצוב או עזרה כספית מהמשרד, כדי להמשיך את מערכת הבינוי או השיפוץ שכל המקלטים מחויבים לה.

<רות רזניק: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה אחר כך להבין, האם חל איזשהו שינוי מבחינת מחלות נפש?

עאידה תומא סלימאן: כלומר, גם כן בעניין הקבלה, האם בגלל שקיים צוות כזה תהיה מחויבות לקבל מישהי מאובחנת?

<מיכל חנוך אחדות: אענה על זה בצורה מסודרת.

עאידה תומא סלימאן: נח, בבקשה.

<נח קורמן: דיברו פה על כוח האדם, ורציתי להעלות עוד סעיף, שאנחנו באמת לא מבינים איפה אנחנו מתואמים פה, כי יש הסכמה שהתעריף הקיים לא מתאים להוצאות בפועל.

<נח קורמן: ובא המשרד ואומר: תיקנו אותו, ואנחנו לא רואים איפה.

<נח קורמן: ואני לוקח את הסעיף הבא: כלכלה, אחזקת בית, מינהל, מיסים, הסעות, כביסה, ביגוד, הכשרה והשתלמויות, חינוך – הכול מגיע לפי המשרד ל-2,617 לאישה.

<קריאה: אישה וילדיה.

<נח קורמן: אישה וילדיה.

<קריאה: משפחה.

<נח קורמן: כן.

<נח קורמן: החשבונות שלנו נמצאים אצלם.

<נח קורמן: ואנחנו מסתכלים בחשבונות שלנו, ויש פה עדיין פער של 3,000 שקל.

<נח קורמן: זאת אומרת, אנחנו מדברים על כמעט 6,000 שקל לאישה, ומדברים אתנו על 2,617.

<נח קורמן: אז מה נעשה עם זה?

<נח קורמן: אני שואל.

<נח קורמן: עכשיו, רק אוסיף בסוגריים, הדרישות של המשרד באלף ואחד נושאים.

<נח קורמן: לאו דווקא שלהם, של כל מנכ"ל, שהגדיל את סעיף הביטוח, היה לנו באחרונה נספח ביטוחי שלאף אחד אין מושג מזה.

<נח קורמן: אמרנו לכם כמה פעמים: זה עולה הון תועפות, הדברים האלה.

<נח קורמן: דרישות מהנדס – אני צריך בשביל לגשת למכרז, להביא אישור קונסטרוקציה של מהנדס.

<נח קורמן: זה עולה אלפי שקלים.

<נח קורמן: אתם לא מתייחסים לזה, כאילו זה לא קיים וכאילו זה דבר מובן מאליו.

<נח קורמן: אבל הכול מצטבר ומצטבר לאלפי שקלים בעלויות שלא נמצאות פה, יש פה פער של 3,000 שקל בסעיף הזה.

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כל הזמן חוזרים לשאלה המהותית.

עאידה תומא סלימאן: כשהתפרץ המשבר הזה, והיו התראות על סכנת סגירת מקלטים, אמרנו שהתעריף הקיים לא מכסה את ההוצאות בפועל של המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: וזה כבר שנים, שנים אנחנו יודעים את זה.

עאידה תומא סלימאן: והמשא ומתן או התהליך שהתחיל בו המשרד לפני שנה וחצי, לאחר כמה לחצים, התחיל בו כי הכיר שהתעריף הקיים אינו מספק.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו, זה מזכיר לי קצת את העניין של הסיפור של הרב והעז.

עאידה תומא סלימאן: הכנסתם עוד משהו ועוד משהו ועוד משהו, ובסוף הבית אותו הבית, הגירעון אותו גירעון.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה כל הזמן להבין, תאמינו לי, אפילו בחישובים הגסים שעשיתי, 45.

עאידה תומא סלימאן: מהניסיון הפשוט שלי, כשעזבתי את המנכ"לות של העמותה, עוד ידעתי לתמחר משרות ולתמחר פסיכולוגים – 45 לא מספקים את ה-3.5% משרה.

עאידה תומא סלימאן: העלויות הן בטוח יותר מזה.

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים מה, זה אפילו סיפור אחר של ג'וחא, שהוא חזר הביתה עם קילו בשר.

עאידה תומא סלימאן: נכנס למקלחת, יצא, לא מצא את הבשר – מצא חצי קילו.

עאידה תומא סלימאן: הוא אומר לאשתו: איפה החצי קילו?

עאידה תומא סלימאן: היא אומרת לו: החתול אכל.

עאידה תומא סלימאן: והוא שם את החתול, שקל אותו, יצא חצי קילו.

עאידה תומא סלימאן: אמר לה: בסדר, זה הבשר, איפה החתול?

עאידה תומא סלימאן: ואותו דבר פה: איפה התוספת בתוך זה?

עאידה תומא סלימאן: תגידו לי איפה התוספת.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להבין איפה התוספת שאמורה לכסות את הגירעון, שבגללו הייתה סכנה של קריסה, ועדיין קיימת, של המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: הזדעקנו, אמרנו אי אפשר, בשנה שנרצחות בה 16 נשים, חייבים לעשות תוספת רצינית כדי שהמקלטים יוכלו להחזיק מעמד.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים אני מחפשת בנר את התוספת הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, ממש אני מנסה להבין את זה.

עאידה תומא סלימאן: נעמי, רצית להוסיף עוד משהו.

<נעמי שניידרמן: אחרי מה שאמרת אני חושבת שבאמת הנקודה מאוד מאוד ברורה.

<נעמי שניידרמן: אנחנו מאוד מאוד מעריכים את שיתוף הפעולה, אבל בואו נצא לעידן חדש שבו אנחנו פחות או יותר מדברים באותה שפה, וכרגע באמת דינה דיברה על פערים בשקיפות.

<נעמי שניידרמן: אנחנו חייבים להבין, הנושא שאני הכי רוצה להדגיש הוא הנושא של הילדים, משום שהוא באמת ספציפית במקלט שלנו ממש בנפשנו, ואנחנו אומרים את הדברים על סמך ניסיון של תוכנית פעילה.

<נעמי שניידרמן: אנחנו לא רוצים מצב של תרגום בגוף הטקסט.

<נעמי שניידרמן: נחוצים כאן תקנים לעבודה מקצועית רב גילית עם ילדים.

<נעמי שניידרמן: צריך לתפוס את הילדים כלקוחות נפרדים של המקלט ולא כספיחים של האימהות שלהם.

<נעמי שניידרמן: וסימן שאלה מאוד מאוד גדול אם זה בא לידי ביטוי כרגע בתעריף, עם הפערים שהצבעת עליהם.

<נעמי שניידרמן: זו הנקודה העיקרית, אני חושבת ששאר הדברים כבר נאמרו.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: רינת, מנהלת מקלט ויצו, בבקשה.

<רינת לאון-לנגה: האמת שגם אני רציתי בעיקר לדבר על הילדים.

<רינת לאון-לנגה: אבל לפני כן, שאלת על נפגעות נפש.

<רינת לאון-לנגה: גם עלינו מופעלים לחצים מאוד גדולים.

<רינת לאון-לנגה: זאת אומרת, כן אומרים: היא כן פעילה, היא לא פעילה.

<רינת לאון-לנגה: מופעלים עלינו לחצים מאוד גדולים לקבל כל אישה, גם כשאנחנו חושבים שהאישה יכולה לפגוע.

<רינת לאון-לנגה: לא שהיא פוגעת, אבל ההתנהגות שלה פוגעת בשאר הנשים בתוך המקלט.

<רינת לאון-לנגה: לצערנו התמודדנו עם דברים מאוד קשים, של ילדים שצריכים, בנוסף לכל הטראומות שהם כבר עברו בבית והגיעו למקלט, למקום שאנחנו אמורים להגן עליהם, לתת להם כמה שיותר, הם צריכים להיחשף להתנהגויות מאוד מאוד קשות.

<רינת לאון-לנגה: הדוגמה שלי עולה בראש: אישה שהגיעה במצב לא מאוזן, למרות שכולם אמרו שהיא מאוזנת, ובמהלך פעילות אחר הצהריים יורדת עירומה לחלוטין לפעילות של הילדים.

<רינת לאון-לנגה: אני מתארת לעצמי שכולכם מבינים מה זה אומר לילדים שלנו.

<רינת לאון-לנגה: אוסיף, שאנחנו שנים כבר נסמכים על מתנדבים, נהדרים אומנם, אבל בלי שום הכשרה.

<רינת לאון-לנגה: כדי שכן נוכל לתת לילדים את הכול, אני מדברת עכשיו על חודשי הקיץ, כל המנהלות שלצדי מדברות איך קשה להחזיק קיץ כזה, כשהילדים צריכים כל יום קייטנה.

<רינת לאון-לנגה: זה לא שלושה שבועות קייטנה, אנחנו מדברים על חודשיים מלאים של קייטנה לילדים יום-יום, פעילויות שמתאימות לילדים.

<רינת לאון-לנגה: התלבטתי, אבל כן אתן דוגמה.

<רינת לאון-לנגה: כרגע בזכות תרומה מאוד יפה הילדים שלנו נמצאים בקייטנה במוזיאון ישראל, קייטנה מאוד איכותית, יפה.

<רינת לאון-לנגה: סיפרו להם סיפור על איזשהו כלב שרצה להיות כחול, ושאלו את הילדים: איך אתם חושבים שהוא יכול להיות כחול?

<רינת לאון-לנגה: ואחת הילדות, שהגיעה אלינו בדיוק לפני יומיים, שספגה בעצמה, אמרה: ניתן לו מכות, הוא יהיה כחול.

<רינת לאון-לנגה: זה עולם הדימויים של הילדים שלנו.

<רינת לאון-לנגה: כחול, לצערי, זה עולם הדימוי של אותה ילדה חמודה בת שבע.

<רינת לאון-לנגה: ואני חושבת שאנחנו צריכות לעשות, ואנחנו עושות, עבודה מאוד משמעותית כדי לבנות להם דימויים חדשים, כדי לבנות להם עולם חדש, לתת להם modelling שונה.

<רינת לאון-לנגה: כל הילדים שאצלנו נמצאים בטיפול, נמצאים בהשגחה.

<רינת לאון-לנגה: אני חושבת שהדברים האלה – שוב, אני לא כלכלנית, אני גם לא מתיימרת להיות, אני לא רוצה להיות כלכלנית, אבל אני כן חושבת שצריכים לראות, אם כל הדברים האלה יש להם ביטוי, כי הילדים האלה צריכים טיפול אינטנסיבי.

<רינת לאון-לנגה: זה לא רק טיפול פעם בשבוע, שהוא מאוד חשוב, זה כל הזמן הכלה, החזקה.

<רינת לאון-לנגה: האימהות שלצערי מגיעות אלינו זה אימהות שהן פוסט טראומתיות מורכבות, לא תמיד יכולות לטפל בילדים שלהן, צריכות הרבה מאוד עזרה כדי לטפל באותם ילדים.

<רינת לאון-לנגה: אני חושבת שדווקא מיכל הייתה בוועדת היגוי לפני שנה, דיברנו על הדברים האלה, העלינו את השתנות האוכלוסייה, ולצד זה באמת הצרכים שאנחנו צריכים ביום יום.

<רינת לאון-לנגה: ואנחנו ממלאים אותם כרגע בגירעונות.

<רינת לאון-לנגה: שוב, אני ברוך השם לא מתעסקת איתם, אני רק - - -

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<נעמי שניידרמן: אבל באמת זאת תהיה בכייה לדורות אם נצא מכל התהליך הזה והילדים לא ייחשבו כלקוחות של המקלט.

<נעמי שניידרמן: זה יהיה באמת לדיראון.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: כן, בבקשה, רק את השם לפרוטוקול.

<יעל גולד: יעל גולד, מנכ"לית "לא לאלימות".

<יעל גולד: יצאנו בהודעה באמת בלית ברירה, כי מה שקרה - - -

עאידה תומא סלימאן: אשמח לשמוע מה יש לכם להגיד על זה.

<יעל גולד: ואנחנו באמת מנסות לדחות והכול.

<יעל גולד: לא אוסיף על כל מה שנאמר פה, רק אומר דבר אחד: הרי כל התקציב על סמך שירותים שאנחנו נותנים אותם בפועל.

<יעל גולד: אבל כשאנחנו נתנו אותם, נתנו אותם בהתאם ליכולות ולצרכים שלנו, זה לא חייב אותנו מראש להחזיק פסיכיאטר קבוע או להחזיק שירותים כאלה ואחרים.

<יעל גולד: ואז יכולנו גם לשחק עם התקציב.

<יעל גולד: מה שזה עלול לגרום לנו זה שבעצם על ה-payroll שלנו נחזיק את כולם קבוע, כי אז לא אוכל להגיד שלא אוכל לקבל עכשיו מקרה פסיכיאטרי, ואצטרך להוציא עוד יותר הוצאות ואצטרך להחזיק את שאר התקנים גם אם אין לי ילדים.

<יעל גולד: ואני חושבת שאנחנו מגלים מספיק אחריות ומספיק בגרות, שהתקציב הזה יינתן בלי שייקבע מה התקציבים האלה, ונוכל להמשיך ולתפקד כמו שאנחנו מתפקדים ונותנים את השירותים האלה.

<יעל גולד: אם רוצים להוסיף שירותים צריך לבדוק את זה מחדש.

<יעל גולד: בעצם עכשיו תפסו טרמפ אחד על השני, אני לא מבינה למה.

<יעל גולד: ביקשנו: קודם כול בואו תייצבו אותנו, בואו קודם כול תנו לנו לראות שאנחנו שורדים.

<יעל גולד: רוצים להוסיף עוד שירותים, עוד דברים?

<יעל גולד: אנחנו יכולים לשבת ולדבר עכשיו על עוד המון שירותים שאנחנו צריכים, אבל בשלב ראשון בואו תנו לנו בכלל להתייצב, אל ישר תכניסו אותנו לגירעונות נוספים, שאנחנו לא יכולים לדעת איך אנחנו יוצאים מהם.

<יעל גולד: זאת אומרת היה פה איזשהו שילוב, שלדעתי לא היה צריך לעשות כרגע.

<יעל גולד: בואו קודם כול ניישב את עצמנו, התעריף הזה בהחלט מיישב והשירותים האלה יינתנו בהתאם לצרכים ובהתאם לרעות עינינו כמו שעשינו עד עכשיו.

<יעל גולד: ואחר כך, להבא בהמשך, במכרז הבא או מתי שיהיה, נבדוק מחדש את הצרכים, את האוכלוסייה ואת הכול.

<יעל גולד: ואז נוכל בעצם להחליט מה השירותים ומה העלויות.

עאידה תומא סלימאן: זה מעלה לי עוד שאלה: האם אתן, כמי שעובדות בשטח ורואות את הצרכים ואת סדר העדיפויות, מה שנקבע כתוספות בדיוק עונה על סדר העדיפויות שלכן?

עאידה תומא סלימאן: אם היו באים ואומרים: יש לכן אפשרות לתוספת של תקנים או של איזשהו שירות נוסף, האם זה הדעה המקצועית שלכן?

עאידה תומא סלימאן: האם התוספות האלה הן בראש מעיינכן?

עאידה תומא סלימאן: זה מה שהייתן - - -

<דינה חבלין דהן: בראש מעיינינו זה כרגע לכסות את הוצאות ההחזקה והכלליות - - -

עאידה תומא סלימאן: הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: הצורך בלייצב, כלומר לסגור את הגירעון הקיים היום.

עאידה תומא סלימאן: השאלה השנייה: אם בכל זאת המשרד, ואני חושבת שזה כוונה טובה, שהמשרד יגיד: אני רוצה לעבות את הפונקציות המקצועיות בתוך המקלט, האם אלה הפונקציות בדיוק שהייתם צריכים או משהו אחר?

<קריאה: יש פה דגש יתר - - -

<רות רזניק: לא נשאלנו ולא ישבנו על זה.

<דינה חבלין דהן: מבחינת כוח אדם, אז בתחום של הילדים היינו מעדיפים לקחת אנשי מקצוע: עובדי הוראה, גננת מוסמכת, למצוא דרך לחלק את הילדים לשלוש קבוצות גיל, ולכל קבוצת גיל לתת מענה נפרד.

<דניאל שיימס: מעדיפים על פני מה?

<דניאל שיימס: זה מה שיש בתוך המודל.

עאידה תומא סלימאן: אתם תיכף תענו על הכול.

<דינה חבלין דהן: יש לי - - - ילדים.

<דניאל שיימס: אני יכול הערה?

עאידה תומא סלימאן: ברגע שהיא תסיים.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שהיא תסיים.

<קריאה: דינה, על ועדה משותפת.

<דניאל שיימס: הייתה ועדה שישבתן.

<קריאה: שנייה, אבל תנו באופן מסודר.

<דניאל שיימס: אבל זה כאילו מנותק.

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, שנייה שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני גם יודעת שהיה תהליך, ואני יודעת שהייתה הידברות.

<דניאל שיימס: - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, לא לא, אתה קוטע אותי עכשיו, וזה לא קורה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שנבנה איזשהו מודל מאוד מורחב, שעבר מעבר לתוספות האלה.

עאידה תומא סלימאן: ובסופו של דבר ההחלטה מה לבחור מתוך המודל המורחב, המשרד קבע, לא התהליך המשותף.

עאידה תומא סלימאן: התהליך המשותף בנה מודל יותר רחב – אל תעשה לי ככה, אני בטוחה במה שאני אומרת, אני בטוחה במאה אחוז במה שאני אומרת: נבנה מודל הרבה יותר רחב.

עאידה תומא סלימאן: כשהצטרכתם להחליט מבחינת תקציב וסדרי עדיפויות, הן לא היו שותפות בבחירה הזאת.

<מיכל חנוך אחדות: נכון מאוד.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אתה רואה?

עאידה תומא סלימאן: כשאני אומרת משהו אני יודעת מה אני אומרת.

<דניאל שיימס: יכול להיות שאת צודקת במה שאמרת.

<דניאל שיימס: אחרי שהערת את ההערה הזו, אדייק אותה.

עאידה תומא סלימאן: מה?

<דניאל שיימס: בכל תהליך של בניית תעריף, קודם כול נבדקים הצרכים בשטח.

<דניאל שיימס: אז ממילא הדיון של מה שהם נותנים אל תוך הדברים האלה הוא דיון משותף.

<דניאל שיימס: אז ככה נבנה גם המודל הזה.

<דניאל שיימס: הוא נבנה על ידי זה שהקשבנו – זאת אומרת, לא אני, בוועדה, שתי ישיבות הייתי שמה – ונבנה תעריף או נקרא לזה סל מענים שהוא מה שנקרא אידיאלי.

<דניאל שיימס: בתוך המעבר בין אידיאל לאופטימל, בסוף את ה-subject to, בכפוף ל - - -

עאידה תומא סלימאן: זה לא בדיוק מה שאמרתי עכשיו?

<דניאל שיימס: לא, אני מסביר משהו מאוד חשוב.

<דניאל שיימס: זה בדיוק מה שאמרת, כשאני מדגיש משהו אחר.

<דניאל שיימס: באופק שבו את מציגה את זה, נשמע כאילו המשרד בא כריבון ואמר: עכשיו אני קובע.

<דניאל שיימס: לא היה – אני קובע בהתאם למה שאמרנו.

<דניאל שיימס: ובהתאם למה שאמרנו, אחרי שחשבו מה יותר חשוב או יותר דחוף בכפוף למגבלת תקציב, צריך לזכור יש פה 30% תוספת, אין לזה אח ורע בתעריפי המשרד.

<דניאל שיימס: אין לזה אח ורע בתעריפי המשרד.

<דניאל שיימס: הייתה פה השתדלות יתירה של כולם לתת ולתת - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה על מה אנחנו מתווכחים עכשיו.

<דניאל שיימס: אני לא מתווכח, אני מדייק את מה שאמרת.

עאידה תומא סלימאן: אתה לא תדייק מה שאמרתי, אני יודעת לדייק בדיוק מה שאני רוצה שיישמע.

<דניאל שיימס: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כשאני מדברת, אני יודעת, אני רוצה שיבינו בדיוק מה שאני אומרת, לא מה שאתה חושב.

עאידה תומא סלימאן: ולא בטעות הבנת את דברי.

עאידה תומא סלימאן: לא צריך לתקן אותם, כי זה בדיוק מה שרציתי שיהיה מובן.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אני כן חושבת שבהחלטה הסופית – אפשר שיבוא המשרד ויגיד: אנחנו כן הריבון, זאת אחריות שלנו במדינה הזו להגיש את השירותים, וזה מה שאנחנו מחליטים.

עאידה תומא סלימאן: אבל שיגיד את זה, לא שיגיד שסדר העדיפות נקבע עם המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: המודל האידיאלי – כן הייתה הידברות עליו, אבל בהחלטה הסופית המשרד קבע.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אני חושבת שהגיע הזמן לתשובות.

<מיכל חנוך אחדות: אז אתחיל, ברשותכם.

<מיכל חנוך אחדות: קודם כול אולי ככה כן אגיד איזה משפט, כולם פה מכירים אותי וכולם פה שותפים שנים רבות.

<מיכל חנוך אחדות: העבודה שנעשית נעשית בשיתוף פעולה, אין אח ורע, אני חושבת, במשרד לשיתוף פעולה שכזה, עם באמת הקשבה ומקצועיות משותפת.

<מיכל חנוך אחדות: ואני גאה בכך, אני באמת גאה בכך.

<מיכל חנוך אחדות: אולי אתחיל רגע באמת בתשובות קצרות.

<מיכל חנוך אחדות: שיטת התעריף תקרה ב-5 בספטמבר על תשלום חודש.

<מיכל חנוך אחדות: דבר ראשון, חשוב להגיד.

<איילה מאיר: שיטת התשלום.

<איילה מאיר: אמרת התעריף.

<מיכל חנוך אחדות: כן, שיטת התשלום.

עאידה תומא סלימאן: שיטת התשלום, התעריף חוזר רטרואקטיבי ל-1 באפריל.

<מיכל חנוך אחדות: סליחה, התבלבלתי, שיטת התשלום, לזה התכוונתי.

<מיכל חנוך אחדות: דבר שני, לגבי האוכלוסייה – אין פה הצהרה על שינוי במהות המקלטים.

<מיכל חנוך אחדות: יש פה בדיוק התאמה של מה שקורה בשטח כבר הרבה מאוד זמן, התאמה לזה.

<מיכל חנוך אחדות: זאת אומרת, אין שינוי באוכלוסיית היעד, לא נקבל מה שלא קיבלנו עד היום בגלל משהו.

<מיכל חנוך אחדות: הנשים היום במקלטים, וזה לא רק היום, כי גם בהסכם ההתקשרות מלפני הרבה מאוד שנים, נשים נפגעות אלימות הן פוסט טראומתיות, זה לא חדש לאף אחד.

עאידה תומא סלימאן: ברור, ברור.

<מיכל חנוך אחדות: עכשיו, צריך בשביל זה עזרה.

<מיכל חנוך אחדות: אנחנו יודעים כולנו, שלא רק השש נשים בשני מקלטים זקוקות למענה משולב של רווחה ובריאות הנפש, אלא שבכל המקלטים העובדות הסוציאליות והמנהלות הולכות לבתי-חולים ולמרפאות בריאות נפש, ומחפשות מן היקב ומן הגורן, מנסות להתמודד.

<מיכל חנוך אחדות: אז כרגע, מבחינה מקצועית אני כרגע מדברת, בעצם השיפוי הוא על באמת צרכים שהשטח מדבר עליהם הרבה זמן, ואני מדברת עליהם הרבה זמן בתוך המשרד, והוא באמת בדיוק להתמודד עם האוכלוסייה שקיימת: נשים במחלת נפש פעילה לא מתקבלות ולא יתקבלו.

<מיכל חנוך אחדות: הנשים שנמצאות היום – המקלט יוכל להתמודד איתן בצורה יותר טובה, המרחב הטיפולי יוכל להיות יותר מה שנקרא מכיל ומקצועי, והצוות לא יצטרך להתמוטט אלא יוכל לעשות את זה בצורה יותר רחבה.

<מיכל חנוך אחדות: אז אין פה בשורה על שינוי אוכלוסייה.

<מיכל חנוך אחדות: מאוד חשוב להגיד.

<מיכל חנוך אחדות: הדבר השני, שכבר קצת דיברנו על זה, על הקטע של הפסיכולוג, שהיו אבחונים וטיפולים פסיכולוגיים איקס, עבר לשיטת מודל שמקובלת בכל המשרד על פי החזקת כוח אדם.

<מיכל חנוך אחדות: ותיכף אדבר על הקטע הזה של הגמישות הפיקוחית המקצועית, שהכוונה היא באמת לתת את אותו מענה שאליו זקוקים, בין אם זה אבחונים בעיקר פסיכולוגיים ומכל מיני סוגים, וגם טיפולים באותו סכום שכרגע הוא מתורגם לכוח אדם.

<מיכל חנוך אחדות: אז לא שכל שנייה מפקח נכנס, צריך לראות צ'ופצ'יק פסיכולוג באותו רגע, אלא הבדיקה היא איך השתמשו בכסף, הצרכים הללו.

<מיכל חנוך אחדות: זה דבר שלישי.

<מיכל חנוך אחדות: דבר רביעי שחשוב לי באמת להדגיש, אני רוצה לקרוא לזה גמישות פיקוחית, אני לא יודעת אם זה בדיוק הביטוי הכי נכון – הפיקוח המקצועי.

<מיכל חנוך אחדות: אם המקלט מקבל סכום כסף מסוים, וגם בעבר עבדנו ככה, יכול להיות שבחודש מסוים ההוצאות המשפטיות יהיו מאוד מאוד רבות כי ככה, והוצאות אחרות יהיו פחות.

<מיכל חנוך אחדות: ובאותה מידה יהיה איזשהו שוני בחודש אחר.

<מיכל חנוך אחדות: ויש את הגמישות בעניין הזה, כל עוד העמותה לא רק מחזיקה את כוח האדם במדויק, אלא שהיא נותנת את השירות הנדרש כתוצאה מזה.

<מיכל חנוך אחדות: וזה מה שחשוב וזאת הבשורה של התעריף הזה.

<מיכל חנוך אחדות: אמרת נכון, המודל האופטימלי, אני מכוונת גבוה, אנחנו רוצים את המקסימום, אנחנו חיים במדינת ישראל.

<קריאה: האידיאלי.

<מיכל חנוך אחדות: נכון, האידיאלי מבחינה מקצועית – נכון.

<מיכל חנוך אחדות: רגע, עוד משפט אחד לפני.

<מיכל חנוך אחדות: הקטע של עובדת ילדים – הייתה עובדת ילדים אחת, היום אחת וחצי.

<מיכל חנוך אחדות: הכוונה בעובדת הילדים, וחשוב לי להגיד, הכוונה היא בעצם גננת ומורה, אחת גננת וחצי מורה.

<מיכל חנוך אחדות: זאת הכוונה.

<מיכל חנוך אחדות: ננסה, אני לא יכולה להגיד מחר בבוקר כי לא הצלחנו במהלך השנים, אבל אנחנו כן רוצים לצאת לאיזשהו ניסיון, להתכתב עם משרד החינוך בעניין הזה, כמו שקיים במעט מקלטים.

<מיכל חנוך אחדות: אבל אנחנו כותבים את זה בצורה כזאת, כי הניסוח של התפקיד הוא באמת ניסוח של תפקיד משרד החינוך ולא שלנו, ולכן קראנו לזה אחד וחצי עובד ילדים.

<מיכל חנוך אחדות: אבל זאת הכוונה וככה גם תקצבנו את זה.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, איפה זה עובד ילדים?

<מיכל חנוך אחדות: עובדת ילדים – 1.5.

עאידה תומא סלימאן: יש עובדת ילדים, אבל הוספתם 198% – זה חדש.

<קריאה: מדריך ילדים.

עאידה תומא סלימאן: מדריך ילדים זה חדש.

<נח קורמן: גם החצי בעובדת ילדים.

<מיכל חנוך אחדות: הסברתי שני דברים.

<מיכל חנוך אחדות: מה שהסברתי זה קודם כול עובדת ילדים היה 100%.

<מיכל חנוך אחדות: ואז אותה כעובדת ילדים בלתי מוסמכת.

<מיכל חנוך אחדות: ורצינו עכשיו להגיד: עובדי ילדים מקצועיים, כמו שנאמר, 150 – 100 גננת ו-50 מורה.

<מיכל חנוך אחדות: לא קראנו לזה גננת ומורה, מהטעם שהסברתי לפני דקה, שהניסוח של התפקיד הוא ניסוח של תפקיד משרד החינוך, וננסה במהלך השנים לקבל ממשרד החינוך את הדבר הזה, אבל אם לא נצליח, השיפוי הכספי הוא אותו דבר, רק קראנו לזה ככה.

<מיכל חנוך אחדות: זה חשוב להבין, כי אל תשכחו, הזמנו את כולם למודל עשרה ימים להסביר.

<מיכל חנוך אחדות: אז כל הדברים האלה מן הסתם עוד לפני השאלות היו - - -

עאידה תומא סלימאן: מיכל, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שיש לכם 100% עובדת ילדים, שזה יכול להיות הגננת, יכול להיות, ו-50% הוראה שזה מורה.

עאידה תומא סלימאן: והוספתם גם שני תקנים מדריך ילדים.

עאידה תומא סלימאן: לילדים האלה יהיה זמן לראות את אמא שלהם?

עאידה תומא סלימאן: בשביל מה מדריך הילדים?

<מיכל חנוך אחדות: חברת הכנסת עאידה, שנייה, אנחנו מדברים – אני, אוקיי?

<מיכל חנוך אחדות: אני חושבת שכולם פה מדברים באותה שפה.

<מיכל חנוך אחדות: הילדים, אני לא צריכה לספר לאף אחד, הם צריכים להפוך להיות לקוח מרכזי.

<מיכל חנוך אחדות: דיברנו על זה בוועדה הבין-משרדית.

עאידה תומא סלימאן: אין לי בעיה.

<מיכל חנוך אחדות: יפה.

<מיכל חנוך אחדות: אז עכשיו ככה: חלק מהמקלטים כבר היום נותנים מענה יוצא מן הכלל על ידי או מתנדבים או כוח אדם נוסף, בצורה זו או אחרת, שאני אומרת לך, מדריך ילדים, שני משרות.

<מיכל חנוך אחדות: זה יכול להיות בן אדם כזה וזה יכול להיות בן אדם אחר, אבל כוח אדם שעובד עם הילדים.

<מיכל חנוך אחדות: אם צריך את הבן אדם שילך אתו לשחק כדורסל, או בן אדם שייקח את הקבוצה לעשות איזושהי פעילות אחרת יש לזה ביטוי.

<מיכל חנוך אחדות: זה אחד הביטויים לעניין הזה של לתת יותר משקל לעניין של הילדים.

<מיכל חנוך אחדות: אז בעיקר, אם אני יכולה להגיד בריאות נפש ילדים והרחבת המרחב הטיפולי.

<מיכל חנוך אחדות: למשל, הקטע של מטפל בלתי מוסמכת, קראנו לזה ככה זה בעצם מקביל לסומכת, בדיוק לאותם מצבים של הצורך בליווי פרטני לאישה זו או לאישה אחרת בשעה זו או בשעה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אבל פה הוספתם שני תקנים, למדריך ילדים זה שני תקנים.

<איילה מאיר: בפועל 1.5, עאידה.

<מיכל חנוך אחדות: שזה נהדר, כי יש כאלה שמעסיקים הרבה יותר.

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: הם מעסיקים בהרבה מקרים מתנדבים.

עאידה תומא סלימאן: הם לא מעסיקים, זה לא עולה להם.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אנחנו מחייבים אותם - - -

<דניאל שיימס: הם טענו לאורך הזמן שזה עולה להם.

עאידה תומא סלימאן: חבר'ה, בואו נבהיר משהו.

עאידה תומא סלימאן: ארצה שיקבלו כמה שיותר תקנים, ותבורכו על זה שהוספתם.

עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה שהמקלטים ייתנו את השירות המקסימלי גם לילדים וגם לנשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה חייב להיות בתוספת תקציבית שהיא מעבר לסגור את הגירעון שהיה קיים בתעריף הבסיסי שהיה.

עאידה תומא סלימאן: אני מסתכלת עכשיו, אמרתם 3.5, לפי הראייה שלי זה מגיע אפילו ל-4.5.

עאידה תומא סלימאן: 4.5 תקנים אני רואה פה: זה חצי משרה עו"ס בריאות נפש, חצי משרה הוראה שיעורי עזר, 25% פסיכולוג, 198% מדריך ילדים, 15% פסיכיאטר, ומטפלת ליווי פרטני – 99%.

עאידה תומא סלימאן: זה משהו בסביבות 4.5 תקנים.

<יעל גולד: ובשבתות גם.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, מעבר לשבתות.

עאידה תומא סלימאן: קראתי פה שאתם מחייבים במשמרת שנייה אם בית בלילה, נוספת.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, שתי אימהות בית.

עאידה תומא סלימאן: ככה זה כתוב: בלילה יהיו שתי אימהות בית.

עאידה תומא סלימאן: האם זה נכון?

עאידה תומא סלימאן: כי אם זה נכון, זה עוד משרה נוספת על מה שקיים.

עאידה תומא סלימאן: ו-45,000 שקל, תאמינו לי, תאמינו לי, זה לא מכסה את התוספות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אין מה לדבר על מה שהיה מקודם, הגירעון שהיה קיים מקודם.

עאידה תומא סלימאן: זה כבר לא מכסה את התוספות.

<קריאה: זה יגדיל את הגירעון.

עאידה תומא סלימאן: זה יגדיל, תסתכלו על החישובים.

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק – 30%?

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים להוסיף תקנים ואנחנו יודעים שהצוותים כורעים תחת הנטל.

עאידה תומא סלימאן: השאלה, אם לא העמותות בסופו של דבר יקרסו תחת הנטל הכלכלי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לראות עוד חברות מנהלות מקלטים, לא רוצה לראות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו לא נמוטט את העמותות.

עאידה תומא סלימאן: זה נכון מה שעשיתי עכשיו חשבון לתקנים?

<איילה מאיר: לגבי האימהות בית – אני חושבת שזה לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: מה כתוב לכם?

<איילה מאיר: האימהות בית, אם הבנתי מה שדניאל הסביר, זה אותן ארבע משרות, אבל אנחנו נותנים שיפוי לנושא של השבעה ימים בשבוע, מה שלפני כן התעריף - - -

<רות רזניק: אבל הן עבודות שבעה ימים, 24 שעות ביממה, מקבלות את התוספת, וחגים ושבתות - - -

עאידה תומא סלימאן: רותי, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

<איילה מאיר: אבל הבהרנו את זה.

<איילה מאיר: הבהרנו שלא ביקשנו – עאידה, אני רוצה לבקש, באמת - - -

עאידה תומא סלימאן: תשמעי, זה המסמך שלכם.

<איילה מאיר: אני לא רואה מה שאת רואה.

עאידה תומא סלימאן: תאמיני לי, זה המסמך שלכם.

<קריאה: עאידה, בסעיף האם בית כתוב מפורש - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: בדיוק רציתי להקריא את זה, סעיף אם בית – 528% משרה, כולל שתיים במשמרת לילה.

<איילה מאיר: אני רוצה בבקשה להפנות אותך לעמוד הבא.

עאידה תומא סלימאן: יופי.

עאידה תומא סלימאן: אשמח אם תבהירו לי את התמונה.

<איילה מאיר: לא, אסביר.

עאידה תומא סלימאן: באמת, בואו, זה עניין חשוב, זו תוספת די רצינית.

<איילה מאיר: אני רוצה גם להסביר ואני רוצה גם להגיד, שההסבר היותר מפורט בלרדת לרזולוציות, אמרנו: זה יינתן, זה יכול להינתן על פי הבקשה, וגם במסגרת אותה פגישה שקבענו לעוד עשרה ימים.

<איילה מאיר: נראה לי לא נכון עכשיו להתחיל לרדת רכיב-רכיב ברמה הזאת, מכיוון שזה לא ייתן מענה לכל אחד והשאלות שלו.

<איילה מאיר: ואני חושבת שזה לא תהליך מוסדר.

<איילה מאיר: וכן אענה על מה שאת שואלת.

<איילה מאיר: בעמוד הנוסף לאחר הטבלה יש פה הסבר - - -

<דניאל שיימס: אין לה את זה.

<איילה מאיר: אין לך את זה?

<מיכל חנוך אחדות: לא, אין לה את זה, כי אין לה את המעודכן.

<איילה מאיר: אה, אז בואי תתני לה.

<איילה מאיר: יש לנו הסבר לגבי אם הבית, בדיוק לשאלה ששאלת, עאידה.

<איילה מאיר: כתוב ככה: "תוספת של 78% משרה ביחס למודל הקיים/הישן הינה תוספת בגין תחשיב עלויות של המשרות הנדרשות היום על פי - - - הקיים עבור משרה מלאה, כולל גילום לשבעה ימים בשבוע".

<איילה מאיר: אין תוספת ריאלית בדרישה להיקף המשרה.

<איילה מאיר: אנחנו לא דורשים להוסיף משרה נוספת של אם בית, אנחנו מתקנים את התשלום, את התמחור של הקיים.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, מצוין.

<איילה מאיר: אוקיי?

<איילה מאיר: לגבי אם הבית - - -

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מציעה, במסמך עצמו ירד המשפט של שתיים במשמרת לילה, כי זה הקפיץ אותם, ובצדק.

<מיכל חנוך אחדות: זה לא נמצא במסמך הקיים.

<איילה מאיר: זה ירד במסמך המתוקן.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: לא קיבלתי מסמך מתוקן, התייחסתי למה שיש לי בידיים.

<איילה מאיר: עאידה, אשלח לך אותו, שיהיה לך את המתוקן.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: משפט אחרון אני רוצה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבסופו של דבר אתן תצטרכו לשבת את אותה ישיבה שהזמינו אתכן, ותבואו בצורה מסודרת.

עאידה תומא סלימאן: אבל בואו, אם יש עוד נקודה שאתן רוצות.

<איילה מאיר: עאידה, אבל אני רוצה בכל זאת להגיד עוד משהו בהמשך למה שמיכל הסבירה, וזה בהמשך - - -

עאידה תומא סלימאן: אולי תרצי אחר כך להגיד משהו, אחרי שדינה תעלה, ואז תגידי את הכול ביחד?

<איילה מאיר: בסדר.

<איילה מאיר: בינתיים תודי שאני יכולה לקבל צל"ש ממך, נכון?

עאידה תומא סלימאן: עד הסוף, עד הרגע האחרון.

<יעל גולד: את עוד תתרגלי לזה, איילה.

<יעל גולד: את עוד תתרגלי לשתוק.

<קריאה: אין סיכוי.

<איילה מאיר: זה גם לא טוב.

עאידה תומא סלימאן: דינה.

<דינה חבלין דהן: מה שרציתי להגיד זה שמסתובבים שני מסמכים שונים של תעריף.

<דינה חבלין דהן: זה נכון להסתכל על המסמך האחרון שאיריס העבירה, שהוא של יום חמישי, ובו באמת אין דרישה לשתי אימהות בית בלילה ויש הסבר על האימהות בית.

<דינה חבלין דהן: אבל עדיין ישנם 3.5 תקנים של כוח אדם נוספים, שבעצם התוספת אמורה לממן אותם, וגם את התוספות, את הגידול בהכנסות בגין כל הוצאות הכלכלה וההוצאות של הנשים והילדים.

<דינה חבלין דהן: אנחנו חושבים שזה פשוט לא מספיק.

<נח קורמן: אם היו לוקחים את ה-3,000 שקל האלה של הדרישות לתוספות ושמים אותם בפער בכלכלה, היינו יוצאים מפה היום כולם מסכימים.

<קריאה: מרוצים.

<נח קורמן: ויש הסכמה כבר לזה.

<דינה חבלין דהן: נכון.

<דינה חבלין דהן: לנו יש הסכמה לזה.

<נח קורמן: למה לא ניתן מענה לכלכלה?

<נח קורמן: תיקחו את ה-3,000 דרישות האלה.

<איילה מאיר: אבל נתנו.

<איילה מאיר: קיבלתם תוספת.

<נח קורמן: לא, אבל - - -

<איילה מאיר: אבל קיבלתם תוספת.

<קריאה: אבל היא לא ריאלית.

<נח קורמן: אבל זה לא מכסה.

<איילה מאיר: זה לא מכסה, אבל קיבלתם תוספת משמעותית.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מציעה ככה.

עאידה תומא סלימאן: איילה, רצית לענות?

<איילה מאיר: אני רוצה רק להגיד בהקשר של התהליך.

<איילה מאיר: דיברת לפני כן, עאידה, על התהליך, שגם מיכל הדגישה, שהוא נעשה בשיתוף.

<איילה מאיר: אומנם הייתה ביקורת על אורך הזמן שלו וכו', אבל שנעשה בשיתוף עם כל העמותות ועם כל מנהלות המקלטים, עם צוותים משותפים.

<איילה מאיר: אנחנו לרוב מקבלים את הצרכים מהשטח בשלב לפני שאנחנו מגיעים לוועדת התעריפים, אנחנו לרוב הרבה יותר שמים את הגבול .

<איילה מאיר: פה במקרה הזה לא שמנו את הגבול, המקלטים והעמותות היו חלק בלתי נפרד מתהליכי החשיבה והתכנון.

<איילה מאיר: בסופו של דבר, כמו שנאמר, המודל שלבסוף אושר, אפילו אגיד שחשבנו שיש כמה דברים שהיה צריך לאשר עוד, בנוסף לזה.

<איילה מאיר: אגיד את זה כאן בכל זאת.

<איילה מאיר: אבל, כמו שאמרנו, יש פער בין אידיאלי לאופטימלי.

<איילה מאיר: אנחנו בכל זאת טוענות וטוענים פה בתוקף, שמה שנעשה כאן זה דבר פורץ דרך, ונתנו תוספות וניסינו לתת מענים להיבטים גם של כוח אדם, שכבר ממילא המקלטים מממנים, וגם לנושא של ההוצאות הכלליות.

<איילה מאיר: יכול מאוד להיות, ואני מסכימה עם מה שנאמר פה, שזה לא מכסה בדיוק את החשבוניות או את ההוצאות של כל אחד ואחד מהמקלטים, אבל כמו שדניאל הסביר אנחנו לא נותנים בתעריף מענה פרטני לכל מקלט.

<איילה מאיר: אנחנו בתעריף בונים את המודל האופטימלי, ממצעים אותו, ועל פי טבלאות שכר ועל פי טבלאות תקציביות שהאוצר קובע לנו.

<איילה מאיר: חשוב שנגיד את זה פה, יש פה גם בתוך המשרד - - -

עאידה תומא סלימאן: האוצר ישב, עד עכשיו עוד לא שאלנו אפילו שאלה.

<איילה מאיר: בסדר.

<איילה מאיר: אני אומרת: גם בתוך המשרד לא היינו תמימי דעים, והיה הרבה מאוד – לא ויכוחים, ויכוחים מקצועיים, באמת עמוקים, זה לא סתם קונפליקט כי לא בא לי.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<איילה מאיר: היו ויכוחים עמוקים, מורכבים.

<איילה מאיר: באמת, כמה מצד אחד לבוא ולגלם בגידול הזה פה את המציאות המורכבת שהמקלטים מתמודדים איתה, ומצד שני כמה לתת בתוך התעריף, כמה אפשר לתת בתוך הגידול מענה לכל אחד ואחד מהצרכים הקטנים והגדולים של כל אחד מהמקלטים.

<איילה מאיר: וזה המודל שהגענו אליו.

<איילה מאיר: אני בכל זאת מציעה שהפרטים והפירוט והתהליך הסדור של העברת המידע וההסבר יינתן באותה פגישה, נרד יותר - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל, איילה, ואני חייבת פה להצביע על משהו.

<איילה מאיר: רגע, משפט אחרון אחרון שלי.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: היינו חוסכים מעצמנו את כל הבלגן הזה, אפרופו הם מדברים על זרימת מידע, אם הייתם מזרימים את המידע - - -

<איילה מאיר: איזה מידע?

<נעמי שניידרמן: אם לא היינו שומעים על זה בתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, הם ואני, וכל מי שהיה מעורב בזה, הבין את זה מהתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: ומה שקראנו בתקשורת, זה לא הסביר הרבה.

עאידה תומא סלימאן: אז סליחה, אם מדברים על זרימת מידע, אז זרימת מידע.

<איילה מאיר: אז על זה אני דווקא רוצה להגיד, שגם המכתב שהיה לא מפורט, במהדורה הראשונה שלו, וגם ההודעה לתקשורת, ויושבת פה הדוברת של המשרד, ניתנה באותו אחר הצהריים, באותו ערב, באותן שעות.

<איילה מאיר: זה לא היה יומיים אחר כך.

<איילה מאיר: אבל הבעיה הייתה שהמכתב שנשלח באותו זמן של ההודעה לתקשורת לא היה מפורט ומוסבר, כמו שהוא מתווך פה במכתב של יום חמישי.

<איילה מאיר: ובסדר, אנחנו מקבלים את ההערה, רשמנו את זה לפנינו, זו הייתה טעות, זה לא היה צריך לקרות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת מה הייתה הכוונה ביציאה לעיתונות, אבל היה מן הראוי גם כן, שאם יש שותפות בתהליך אז לפחות ליידע, לא שייפנו.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אני בעצמי התקשרתי יום יום כדי לדעת מה קורה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת של להוציא הודעה, תוספת של 30%, כאשר לא נכנסים לפרטים של מה כוללת התוספת הזו, זה לא משקף.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה אני אומרת, את לא חייבת להגיב לזה.

עאידה תומא סלימאן: משפט אחרון, כי אני רוצה לסכם את הדיון.

<איריס עזרא: איריס עזרא מעמותת "יחדיו".

<איריס עזרא: אני רוצה רק להתייחס.

<איריס עזרא: איילה, אמרת עכשיו משהו, שאותי באופן אישי קצת הטריד, כשהתחלת את הטיעון שלך: אז אולי זה לא מכסה.

<איריס עזרא: לא יכול להיות שזה לא מכסה, לא יכול להיות שתדרשו מאתנו דרישות שעומדות אל מול ועדה, ואנחנו לקראת מכרז, ותגידו: אוקיי - - -

<איילה מאיר: זה מכסה את מה שאנחנו דורשים מכם.

<איילה מאיר: זה כן מכסה.

<קריאות: זה לא.

<איילה מאיר: אנחנו שוב נכנסים לזה.

עאידה תומא סלימאן: חזרנו לאותו ויכוח קרדינלי.

<איריס עזרא: - - - שזה לא מכסה.

<איילה מאיר: דניאל, תגיד אם אנחנו יכולים לעשות בדיקה פרטנית עכשיו של ההוצאות - - -

עאידה תומא סלימאן: הבנתי - - -

<דניאל שיימס: אפשר שאלת תם בעניין?

<איילה מאיר: אני לא יודעת מה, אין לי תשובות לזה.

עאידה תומא סלימאן: מה?

<דניאל שיימס: הדיון כאן הוא לא מכסה, יש פה 12 מקלטים, את מי אני אמור לכסות?

<קריאה: את כולם.

<קריאה: 14.

<דניאל שיימס: 14.

<דניאל שיימס: את מי אני אמור לכסות?

<דניאל שיימס: יש מקלט שהציג הוצאות של 2.7 מיליון שקל בשנה, ויש לי מקלט שהציג 2.1 מיליון שקל הוצאות בשנה.

<דניאל שיימס: אז את מי לכסות?

<דניאל שיימס: את מי לכסות?

<נח קורמן: זה לא נכון מה שאתה אומר - -

<דניאל שיימס: אבל אתה אומר לכסות, אתה מראה את הדוח שלך, הוא מראה את הדוח שלו.

<נח קורמן: - - כי אנחנו מפעילים היום מקלט - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

<דניאל שיימס: רגע, רגע, אל תתווכח אתי.

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני מסיימת את זה פה.

<דניאל שיימס: להשלים את המשפט אפשר?

עאידה תומא סלימאן: תשלים את המשפט, למרות שלא מוצא חן בעיני מה שקורה.

<דניאל שיימס: אני שואל שאלה פשוטה: אם אנחנו ניגשים לעשות תמחור של מודל שאנחנו מאמינים בו יחד אתכם, ויש לנו מה שנקרא כללי תמחור, ובתהליך שלכם, תזכרו, לא עשינו בדיקת רואה חשבון הלכה למעשה, קביעת תקן, מהי אותה עלות מכסה.

<דניאל שיימס: אנחנו לא יודעים להגיד היום בשלב עלות מכסה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תעצור פה, בבקשה.

<דניאל שיימס: אני חוזר - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, תעצור פה, בבקשה.

<דניאל שיימס: רגע, תתני לי להשלים, כי זה משנה את התפיסה.

עאידה תומא סלימאן: לא, זה לא משנה לי את התפיסה, כי אני יודעת שזה תפקיד משרד הרווחה, ושל האוצר שמעביר את התקציבים, לעשות בקרה כל הזמן על החשבונות שלהם ולבדוק איך הם מוציאים את הכסף.

עאידה תומא סלימאן: ואם הייתה לכם - - -

<דניאל שיימס: עושים עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: לא רק עושים עכשיו, עשיתם את זה כל הזמן.

עאידה תומא סלימאן: אני אחת מהאנשים, שישבתי מול החשבים שלכם ושל האוצר כשניהלתי את המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: ואם לא עשיתם את העבודה ויש פערים כל כך גדולים זה עניין שלכם.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אם עשיתם וראיתם שיש איזשהו מקלט שמוציא הרבה יותר ממה שהוא צריך להוציא, אתם הייתם צריכים להתייחס לזה, ולא לבוא לזרוק את זה עכשיו פה.

עאידה תומא סלימאן: יש טענה בסיסית ביותר.

עאידה תומא סלימאן: נכון, אתם חייבים ללכת לפי מה שקובע את המחירים שקובעים באוצר, אבל זה תפקידם.

עאידה תומא סלימאן: אם הם רואים שמה שנקבע באוצר הוא לא מכסה, זה תפקידם להתריע על זה.

עאידה תומא סלימאן: וזה תפקידם לנהל את המערכה, כי אחרת הם יקרסו.

עאידה תומא סלימאן: אז בוא נשים את הדברים – כן, יש טענה, הרי כל התהליך התחיל בזה שהמשרד הכיר שהתעריף הבסיסי אינו מכסה.

עאידה תומא סלימאן: זאת הייתה ההכרה הבסיסית שלפיה התחיל כל התהליך הזה לפני שנה וחצי.

עאידה תומא סלימאן: לא רק בגלל שהמשרד חשב צריך להוסיף תקנים, לא בגלל שחשב שצריך להוסיף שירותים, אלא בגלל שגם כן הכיר שהתעריף הבסיסי אינו מכסה את כלל ההוצאות.

<איילה מאיר: נכון, ולכן יש גידול של 30% על ההוצאות האלה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו הדיון עומד על זה: אתם אומרים שאנחנו הוספנו תוספת לכלליות, הן אומרות שזה לא מספיק וזה לא מסיר את הסכנה מעל המקלטים, אוקיי?

עאידה תומא סלימאן: פה אנחנו עומדים.

<יעל גולד: זה רק מגביר.

עאידה תומא סלימאן: ולהיפך, אומרים שמגביר.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אני חושבת, הדיון הזה אתם יכולים להסתכל עליו כפתיחה לדיון שיתקיים אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת, וזה לא הוזכר למרות שהוזכר במילה פה או שם, שנדבר אתכם אחד אחד, לא נוכל לעשות משהו עם כולם.

עאידה תומא סלימאן: ושמעתי את זה בצורה יותר ברורה בשיחות טלפון שעשיתי עם המשרד.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שפורום העמותות שמנהלות את המקלטים עבד יפה אתכם עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אם קיבלתם אותם בנציגות בדיונים במשא ומתן על פיתוח המודל, אי אפשר להגיד להם: אנחנו רוצים לדבר אתכם אחד-אחד עכשיו, אלא לדבר איתם.

<איילה מאיר: אנחנו מדברים איתם יחד בעוד עשרה ימים.

<מיכל חנוך אחדות: הזמנו את כולם ביחד.

עאידה תומא סלימאן: נאמר לי על ידי מנכ"ל המשרד, ואני רוצה שתעבירו את זה, ואעביר את זה בכתב למנכ"ל.

עאידה תומא סלימאן: אם היו שותפים עד היום בעשייה המשותפת, אז בהמשך ההידברות גם כן יהיו שותפים הנציגים שלהם – עכשיו אני מסכמת, לא צריך להתווכח עם זה.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני חושבת שזכותן של העמותות שמנהלות את המקלטים לקבל את התמחור שנעשה על כל התוספות האלה, כדי לעמוד מקרוב.

עאידה תומא סלימאן: הטענה הבסיסית אומרת שמה שהוספתם, התקציב שהתווסף בקושי מכסה את המשרות הנוספות שהתווספו, המטלות המקצועיות החדשות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שתשבו ותבהירו את זה, תכוונו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, למשל: פסיכיאטר – יש מחסור אדיר בפסיכיאטרים, ובמיוחד באוכלוסייה הערבית, כל מקלט שירצה שיהיה לו פסיכיאטר צמוד, אני אומרת לכם, הם יכולים לבקש כמה כסף שהם רוצים, כי יש מחסור.

<מיכל חנוך אחדות: משהו קטן על זה.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר ללכת אתו הביתה?

עאידה תומא סלימאן: אני מסכמת.

<מיכל חנוך אחדות: לא, אני רק - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, אני מסכמת.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכמת.

עאידה תומא סלימאן: וזה גורם לי להתפזר עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך להוכיח את זה.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת לדעת מה התמחור שנעשה לתקנים התוספתיים, ואיך זה באמת לא גוזל את כל התוספת.

עאידה תומא סלימאן: בעיני, ולפי הניסיון שלי, התוספת בקושי מכסה את התוספות הקיימות.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השלישי, אני מאוד מבקשת, המטרה מהתהליך הזה הייתה והצעקה שקמה, כדי לכסות את הגירעונות שהצטברו עם השנים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת גם כן לשקול ולמצוא דרך לעבות את התקציב של הכלליות, הכלליות גוזלות הרבה מהמקלטים.

עאידה תומא סלימאן: לפני שמחליטים על תוספות תבטיחו שהמקלטים יוכלו לתפקד.

עאידה תומא סלימאן: אפנה באופן מסודר ואבקש גם כן את המידע, ואסכם רק בדבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: שנים רבות המקלטים עשו עבודה.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת לכם, אין עמותה שמפעילה מקלט שלא מוסיפה לתקציב המקלט.

עאידה תומא סלימאן: ואפילו המכרזים שמוציא משרד הרווחה, הוא מוציא אותם עם דרישה ברורה שיהיה גיוס כספים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אתם יודעים שהמקלטים עולים הרבה מעבר לתעריף הקבוע, אפילו בדרישות הקבועות בתעריף, אחרת לא הייתם מוציאים אותם.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני יודעת, לא הייתם מוציאים אותם למכרזים, אם לא היה איזשהו נטל שנופל על מי שמנהל את המקלטים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שהעמותות לא ירדפו כל יום אחרי עוד גרוש ועוד גרוש כדי שיוכלו לספק, אלא שהמדינה תיתן להם את הבסיס הכלכלי, שיוכל לעמוד בדרישות המקצועיות שכולנו דורשים אותן מהם.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד לאור המצב הקיים במדינה בנושא של אלימות נגד נשים, והעלייה החדה שאנחנו רואים במקרי הרצח.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שמי שמנהל את המקלטים ידאג לצדדים המקצועיים, וירגיש שהוא לא צריך לדאוג יום ולילה איך יחסוך בהוצאות ואיך ינהל את המקלט כדי לשרוד.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, אמרתי את זה בתחילת הדיון ואגיד את זה שוב, אני יודעת שיש מצב אידיאלי ויש מצב אופטימלי, אני מברכת על התוספת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהתוספת הזו צריכה להיות יותר חכמה, ובזה לייצב את המקלטים, ופחות להוסיף במקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואם המדינה תרצה להוסיף אחר כך, שתוסיף כמה שתצליחו לשכנע את האוצר שיוסיף.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.