ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 237, 2017-09-18 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם, ברוכים הבאים.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד שמחים לראות אתכם פה למרות הפגרה וערב החג.

אברהם נגוסה: ראינו את החשיבות בדיון הזה, לכן אנחנו מקיימים אותו בפגרה.

אברהם נגוסה: לכן אני מודה לכם שהגעתם – משרדי הממשלה, משרד הבריאות, משרד העבודה והרווחה, משרד הקליטה, משרד ראש הממשלה וכמובן המרכז הרפואי הרצוג נמצאים פה.

אברהם נגוסה: נמצא אתי חבר הכנסת איל בן ראובן.

אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את הדיון בזכותו, ואני אומר את זה, כי הוא עשה ביקור במרכז הרצוג, ולאחר הביקור והשיחה שלו עם ההנהלה הוא התקשר אליי ואומר לי: אני ראיתי תוכנית מאוד חשובה, לשלב את הקהילה – מצד אחד, דואגים לבריאות הציבור, ומצד שני, גם תעסוקה, לשלב את העולים בתעסוקה.

אברהם נגוסה: לכן יש פה שתי ציפורים במכה אחת.

אברהם נגוסה: זה נושא חשוב.

אברהם נגוסה: באמת הקשבתי לנושא הזה.

אברהם נגוסה: נסענו יחד, עשינו מפגש בבית החולים.

אברהם נגוסה: התרשמנו מהחשיבות הרבה, אבל אנחנו לא יודעים, אילו משרדים צריכים לקחת.

אברהם נגוסה: אמנם זה תחום בריאות, אז זה הולך למשרד הבריאות, תחום תעסוקה הולך למשרד העבודה, אבל אני חושב שזה מערכתי.

אברהם נגוסה: לכן חשוב לנו לקיים את הדיון, כי בית החולים מתקשה להמשיך בפרויקט הזה, ואנחנו, משרדי הממשלה צריכים לבוא ולתת יד לנושא הזה.

אברהם נגוסה: קבענו, כדי שמה שאנחנו שמענו, מה שהם הציגו לנו, יציגו להם, ואז למצוא פתרון, איך עובדים בשיתוף פעולה כדי לקדם את הנושא.

אברהם נגוסה: הנה הפרופ' איתמר גרוטו נכנס.

אברהם נגוסה: חיכינו לך.

<איתמר גרוטו: אני מתנצל.

אברהם נגוסה: אחזור על עצמי בקיצור.

אברהם נגוסה: חשוב לי שתשמע, מדוע אנחנו מקיימים את הדיון.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת איל בן ראובן, היה לו ביקור וגם מפגש במרכז הרפואי של הרצוג.

אברהם נגוסה: לאחר מכן הוא גרר אותי לנושא.

אברהם נגוסה: שנינו נכנסנו, עשינו מפגש, הציגו לנו את הפרויקט.

אברהם נגוסה: אנחנו רואים שהפרויקט, בלי התערבות של משרדי הממשלה, הם לא יכולים להמשיך.

אברהם נגוסה: ראינו שהפרויקט הזה חשוב מאוד גם בדאגה וגם בטיפול מבחינת בריאות הציבור וגם מבחינת שילובם של העולים החדשים בתעסוקה בנושא הזה, אז אנחנו משיגים פה שני דברים.

אברהם נגוסה: אז אמרנו, בואו נעשה את הדיון, ונזמין את משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: נמצא כאן משרדך, משרד הקליטה, משרד העבודה והרווחה ומשרד ראש הממשלה, שמתכלל את התוכנית הממשלתית לשילובם של יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו רוצים היום למצוא פתרון, איך יוצאים ביחד, משלבים ידיים, וממשיכים בפרויקט הזה, בחזון הזה, לקדם אותו.

אברהם נגוסה: זו המטרה שלנו.

אברהם נגוסה: לצערי הרב, אחרי שקבענו את הדיון קבעו את הדיון במליאת הכנסת היום, דיון מיוחד בפגרה.

אברהם נגוסה: אנחנו מחויבים לסיים את הדיון ב-11:00.

אברהם נגוסה: יש לנו זמן קצר, וכשאנחנו מדברים, ננסה בתמצית, להעביר את המסר, כדי שנוכל לשמוע לפחות את נציגי משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: אני מעביר את זה לחברי, חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה.

איל בן ראובן: בוקר טוב.

איל בן ראובן: מפאת הזמן חשוב שנשמע יותר את האנשים.

איל בן ראובן: אומר רק בקצרה, מדוע הנושא הוא חשוב וייחודי.

איל בן ראובן: יש נושאים שמשרדי הממשלה מטפלים בכולם, בגדול, וכך צריך להיות.

איל בן ראובן: יש נושאים שהם ייחודיים, ואני חושבת שסוגיית הפוסט טראומה, כל הנושא הפסיכולוגי – במקרה הזה בעדה האתיופית - הוא נושא שקצת עלול להיות נסתר מהעין מבחינת חשיבותו.

איל בן ראובן: אנחנו מבינים את מה שהם עברו.

איל בן ראובן: אתה יודע, אני מדמה את זה מהניסיון שלי, גם כשהייתי בבית חולים, דימיתי את זה לסוגיית הלומי הקרב של צה"ל, אבל לא אלה שלאחר הקרב מתגלים כהלומי קרב אלא אלה בני גילי ממלחמת יום הכיפורים, החברים שלי, שעכשיו מתחילים ועולים הדברים, וכל נושא הטיפול מחייב עיניים ייחודיות.

איל בן ראובן: לכן אנחנו חושבים, שבנושא הזה, כנראה, צריך לתת איזושהי תוספת לעניין המקצועי.

איל בן ראובן: אני לפחות, כשהייתי בבית החולים הרצוג - ואני עוזר להם היום בעוד נושאים, כי התרשמתי מהרצון לעזור – יש שם אנשים שעושים את הדברים בהתנדבות, המון-המון מתוך רצון.

איל בן ראובן: אני חושב שבנושא הזה יציגו את הצורך, יציגו את המטרות.

איל בן ראובן: אני חושב שזה לא גרידי, זה לא משהו בשמיים.

איל בן ראובן: אני חושב שאפשר בהחלט לתת לזה מה שצריך כדי שזה יקרה, וניתן עוד עזרה לעדה הכל כך חשובה הזאת, שצריך להרים אותה למקום הראוי.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר ועדה.

אברהם נגוסה: עכשיו נשמע מבית החולים הרצוג.

אברהם נגוסה: בבקשה, תציגו לנו בתמצית.

אברהם נגוסה: לאחר מכן משרדי הממשלה יתייחסו.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת מוטי יוגב, כשתרצה להתייחס, תן לי סימן.

אברהם נגוסה: כל דובר יציג את עצמו – מיהו, היכן עובד וכו'.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<יחזקאל קן: בוקר טוב לכולם.

<יחזקאל קן: תודה רבה שהזמנתם אותנו.

<יחזקאל קן: שמי ד"ר יחזקאל קן.

<יחזקאל קן: אני מנהל בית החולים הרצוג.

<יחזקאל קן: אנחנו נציג שני פרויקטים בקצרה: פרויקט אחד הוא הפרויקט של פוסט טראומה וטיפול בבעיות הקהילתיות, שנובעות מ- - - העדה האתיופית, שמנהל אותו אדון אשר רחמים פה לצדי, ובניהולו של פרופ' דני ברום, מרכז הטראומה אצלנו; והנושא השני הוא פרויקט חינוכי, שאנו מעלים למעלה מעשור, שבו- - - למעלה מ-350 בנות מהעדה האתיופית כסייעות לאחות, שמנהלת שירותי הסיעוד צביה לוי, היא תציג אותו.

<יחזקאל קן: אני מעביר לד"ר דני ברום את השרביט.

<דני ברום: תודה רבה.

<דני ברום: אנחנו בערך עשר שנים מנהלים פרויקט לזיהוי וטיפול ביוצאי אתיופיה.

<דני ברום: אנחנו עושים את זה בעמותת בת של בית החולים הרצוג, ובינואר יצא דוח של משרד הבריאות.

<דני ברום: אני רוצה להראות כמה ציטוטים מזה.

<דני ברום: הדוח, שיצא בינואר, אומר שלמרות הירידה בשיעורי האובדנות בקרב יוצאי אתיופיה, בעיקר בקרב גברים צעירים, השיעורים הגבוהים של אשפוזים פסיכיאטריים והתאבדויות מצביע על צורך בשיפור והתאמה תרבותית של שירותי בריאות הנפש עבור עולים יוצאי אתיופיה.

<דני ברום: יש צורך במחקר נוסף כדי לזהות גורמים פסיכו חברתיים העומדים בבסיס ממצאים אלה.

<דני ברום: ציטוט אחד.

<דני ברום: בעמוד אחר כתוב:

<דני ברום: עבודות המתייחסות לצריכת שירותי בריאות בקרב יוצאי אתיופיה משקפות תת ניצול של השירותים העומדים לרשותם.

<דני ברום: התוצאות המעורבות ביחס ליעילות- - - מגשרים יוצאי אתיופיה למערכת הבריאות, מעלות את הצורך בבחינה ביקורתית של התוכניות השונות.

<דני ברום: במסקנות חוזרים על זה.

<דני ברום: אני חושב שחשוב.

<דני ברום: השיעורים הגבוהים של אשפוזים פסיכיאטריים והתאבדויות מצביעים על הצורך בשיפור ובהתאמה תרבותית של שירותי בריאות בכלל ושירותי בריאות הנפש בפרט.

<דני ברום: על סמך זה בעצם באנו כמומחים, ואני מודה על ההזמנה להופיע כאן עם כמה מחשבות על אפשרויות של פתרונות.

<דני ברום: דבר אחד בעצם יוצא ישירות מהדוח של מכון גרטנר במשרד הבריאות, וזה שיש צורך באמת לדעת מה המצב של יוצאי אתיופיה.

<דני ברום: לפני 13 שנה יצא מחקר שמצביע על שיעור מאוד גבוה של אנשים עם הפרעות פוסט טראומטיות.

<דני ברום: היום לא ידוע בדיוק מה מצבם לא רק של גברים פוסט טראומתיים, אבל המצב הנפשי, אז זה הצורך שקיים.

<דני ברום: אנחנו גם חושבים, ואשר יגיד משהו על הנקודה השנייה והשלישית.

<אשר רחמים: למעשה בעשר השנים האחרונות אנחנו עדים לכך, שעברנו את המחסום שפעם היינו עסוקים בו – כן אנשים פונים לטיפול, לא פונים לטיפול, אלא זה תהליך שהולך וגובר של צורך של האנשים בטיפול.

<אשר רחמים: לפני חצי שנה כמה פעמים הופעתי ברדיו, לתת הסברה על הנושא, וראינו גל פניות מאוד הולך וגובר.

<אשר רחמים: אם אחדד את העניין, בחצי השנה מהפניות שהיו לנו, טלפוניות, ואנחנו לא עושים הרבה, כי חוסר המענה הקיים, אז ברגע שאתה יוצא בפרסום, אתה גם מעורר עניין; אתה מעורר צורך שלא תמיד יש לך המענה המושלם.

<אשר רחמים: לכן הפניות זה 64% של אנשים פרטיים בתוך המשפחה, שמבקשים עזרה.

<אשר רחמים: אני לא צריך להיכנס, מאילו מקומות; יכול לומר, מצפת ועד באר שבע בדרום.

<אשר רחמים: חלקם גם מגיעים אלינו – עושים מאמץ מאוד רב לקבל טיפול, אבל מה שראינו בתקופה הזאת - אנחנו לא יכולים להיות מענה מערכתי הולם, אבל ראינו פה איזה פוטנציאל של אנשים שמבקשים ייעוץ והפניה.

<אשר רחמים: במקביל, 34% מהפסיכולוגים והפסיכיאטרים והעובדים הסוציאליים שפונים אלינו, להתייעץ על כל מיני מקרים.

<אשר רחמים: אנחנו מנסים לתווך את זה לגורמים בקהילה, ועדיין התשתית עדיין לא מספיק ברורה וטובה.

<אשר רחמים: הדבר הנוסף, שהעלה גם את המודעות בקרב אנשי מקצוע, זה ההשתלמויות שעשינו גם בשיתוף עם משרד הבריאות.

<אשר רחמים: אני מוכרח לציין, שיש לנו הכשרות נוספות לקראת נובמבר, אבל זה תהליך ששתי אוכלוסיות נזקקות שלו – גם אנשי מקצוע זקוקים ליותר ידע, ליותר נגישות, וכמובן, גם הקהילה זקוקה למידע הזה כדי שהיא תוכל לצרוך יותר.

<אשר רחמים: לכן אנחנו רואים כגישה רלוונטית, תומכת לעבודה, לפעילות של משרד הבריאות, זה שתהיה אפשרות להכשיר אנשי מקצוע באזורים שונים, שיקבלו השתלמויות.

<אשר רחמים: וכמובן, הדבר המרכזי, שאני יכול להעיד עליו באופן אישי, זה שמי שהוא מבן הקהילה, שמקבל את ההכשרה הנכונה, המתאימה, הנגישות שלו היא באמת גבוהה מאוד.

<אשר רחמים: אנחנו מצליחים להתמודד עם המון מחסומים.

<אשר רחמים: לכן הצורך בהכשרה, שהיא בעצם תואמת נגישות תרבות ולשונית, עם נגישות, היא הכרחית גם לגבי קהילת יוצאי אתיופיה, אבל אני אומר את זה גם לעוד קבוצות, שאולי הן שונות, שהן זקוקות לנגישות הזאת.

<אשר רחמים: והחלק הנוסף, שהזכרת אותו פחות, היושב-ראש, זה נושא אסירי ציון.

<אשר רחמים: מכיוון שהפניות מגיעות אלינו, אנחנו גם לומדים מהפניות, מהן הסוגיות המשמעותיות שאנשים מעלים, אילו צרכים עולים.

<אשר רחמים: בעקבות זה אנשים באים אלינו, רוצים טיפול.

<אשר רחמים: שלושים שנה לא היו בטיפול, אבל לאור זה שהנושא הזה עולה ברדיו, מוצאים פתח להידברות.

<אשר רחמים: לגייס מישהו לטיפול, זה לוקח לי לפעמים שלושה חודשים, אבל בכל זאת אנשים מגיעים.

<אשר רחמים: אבל מה – כשאנחנו מפנים כאסירי ציון, שיקבלו גם טיפול בתוך המערכת, שמכירה בהם כנפגעים – לא קיים טיפול נפשי.

<אשר רחמים: האופציה שקיימת היא להפנות אותם לקופות חולים, אבל זה לא בדיוק נותן את המענה, כי את קופות החולים יכלו לנצל עד היום, וזה לא קרה.

<אשר רחמים: לכן אלה סוגיות שהיינו רוצים שתהיה התייחסות מאוד ממוקדת.

<אשר רחמים: יש לנו ידע, ניסיון ותוכנית מאוד מסודרת, אבל כמובן, זה לפתחם של הוועדה ושל כל אנשי המקצוע כאן.

<אשר רחמים: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<צביה לוי: שלום, שמי צביה, מנהלת אגף הסיעוד ומוסדות הבריאות בבית חולים הרצוג.

<צביה לוי: אני רוצה לספר על הפרויקט, שהחל כפרויקט חברתי בשנת 2004, שבעצם במימון של של משרד התעסוקה פתחנו קורסים לסייעות מאומנות לאחיות.

<צביה לוי: מתוך עשרים קורסים שגמרנו עכשיו, בחודש האחרון, 16 היו מיועדים לבני העדה האתיופית, שתיים גם לשבט מנשה, בזמנו.

<צביה לוי: אני רוצה לספר את התוצאות.

<צביה לוי: היום בתוך בית החולים שלנו עובדים 87 סייעות מאומנות.

<צביה לוי: בבתי אבות בירושלים עובדים הבוגרים שלנו, בבתי חולים בארץ עובדים הבוגרים שלנו.

<צביה לוי: הם נכנסים לארבעה חודשי הכשרה של הכשרה מעשית, עיונית, חמישה ימים בשבוע, 580 שעות, ארבעה חודשים.

<צביה לוי: אחריו הם עוברים בחינה חיצונית, ומקבלים את התעודות.

<צביה לוי: חלקם נשארים אצלנו, חלקם מתפזרים בארץ.

<צביה לוי: הבעיה המרכזית, שבעצם לאורך השנים – היא האטה בשנים האחרונות, ואנחנו עושים רק קורס אחד בשנה ולא שניים, זה נושא המלגות.

<צביה לוי: אנחנו, כדי שבני העדה יוכלו להתפנות וללמוד בשקט ארבעה חודשים, ולעזוב את מקומות העבודה, שחלקם נמצאים וחלקם לא, היו מלגות שהיו מקבלים מבית החולים, של 3,000 שקלים פלוס נסיעות, כדי שהם יוכלו לאפשר לעצמם ללמוד.

<צביה לוי: לאחרונה אנו רואים שיש לנו פחות תקציבים ופחות אפשרויות, להכשיר את הבוגרים, לתת לתלמידים ארבעה חודשים של שקט ללמוד ולתת להם מקצוע.

<צביה לוי: קודם כל, כ-250 בוגרים בני העדה גמרו את הקורסים, אני מוכרחה לומר.

<צביה לוי: 80% עובדים היום בארץ, בכל בתי האבות, בתי החולים השונים.

<צביה לוי: יש לנו פה רשימה, כל אחד, היכן עובד.

<צביה לוי: אחד הדברים שזה נתן – בטח לעובדים, קרוב לעשר שנים חלקם בבית החולים, אבל גם צעירים שהצטרפו אלינו בחודש האחרון, זה להשתלב בשוק העבודה.

<צביה לוי: יש לא מספר גדול, אבל בכל זאת מספר שהשלים אחרי זה בגרויות ולומד היום לאחים ואחיות.

<צביה לוי: אז גם זה נדבך נוסף בהכשרה הזאת.

<צביה לוי: אלה התוצאות שלנו.

<צביה לוי: אני חושבת שהן מדברות בעד עצמן.

<צביה לוי: היינו מאוד רוצים להמשיך.

<צביה לוי: אנחנו לא מפרסמים על הקורס.

<צביה לוי: בשנה הראשונה, בשנתיים פרסמנו באמהרית.

<צביה לוי: היום כבר לא – יש לנו כל הזמן רשימות המתנה, להיכנס לקורס הבא.

<צביה לוי: הקורס הבא מיועד להיפתח בינואר 2018.

<יחזקאל קן: ברשותך, רק אוסיף שגם הקורסים האלה וגם רוב העבודה – יש פה סיוע, למשל, סיוע של משרד המסחר והתעשייה – התמ"ת, או איך שקוראים לזה כל יום, משנים לו את השם, אבל רוב המימון הוא בא מתרומות.

<יחזקאל קן: אותו דבר במחלקת טראומה.

<יחזקאל קן: ברור שמערכת, שנשענת רק על תרומות, יש לה המגרעות של רצף עבודה והקושי להמשיך.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תכף נגיע לכל משרד.

אברהם נגוסה: שמענו, כפי שאמרתי בהתחלה, פה יש שני פרויקטים חשובים לנו – אחד בעניין הבריאות, שלמות הציבור, הבריאות, עזרה, טיפול.

אברהם נגוסה: בדרך כלל כשקשה בקהילה לבוא ולקבל ולהכיר את הצורך - אנחנו רואים עכשיו שיש, אבל המענה מוגבל.

אברהם נגוסה: אני חושב שזו גם הכשרה.

אברהם נגוסה: משלבים אותם בשוק העבודה, ואחר כך הם גם מתקדמים, כפי ששמענו, ללימודי אחיות.

אברהם נגוסה: כל זה, חשוב מאוד.

אברהם נגוסה: לכן שמענו עכשיו, הציגו לנו את שתי התוכניות האלה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שנשמע עכשיו את משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: המשרדים הרלוונטיים נמצאים – משרד הבריאות, משרד העבודה והרווחה, משרד הקליטה, ואני רואה גם את נציגת הסוכנות היהודית שנכנסה עכשיו, והמשרד המתכלל – משרד ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: כל אחד יציע לנו, איך המשרד הזה יכול לתרום, להוביל ולקדם את שתי התוכניות הללו.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים שתעשו בקיצור, כי נותרה לנו חצי שעה.

אברהם נגוסה: תציגו את עצמכם.

אברהם נגוסה: אני מציע שנתחיל בפרופ' איתמר גרוטו.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<איתמר גרוטו: פרופ' איתמר גרוטו, משנה למנכ"ל משרד הבריאות.

<איתמר גרוטו: כפי שידוע לך ובוודאי למרבית הנוכחים, אנחנו עוסקים בנושאים ייחודים שמאפיינים את הבריאות של יוצאי אתיופיה במסגרת יישום גם של החלטת הממשלה וגם פעילויות קודמות שהיינו עושים בנושא, תוך מיקוד בבעיות שמייחדות את האוכלוסייה – למשל, מחלת הסוכרת, שאנחנו לא דנים בה כרגע, אבל הנושא של בריאות הנפש, שזה קשור גם לנושא של הפוסט טראומה, שאנשים חווים.

<איתמר גרוטו: מבחינת פעילות בריאות הנפש שיש לנו בקהילה, מאז הרפורמה בבריאות הנפש זה עבר לקופות החולים, ויש שירותים שקופות החולים, עם מגשרים, במיוחד במקומות שיש בהם ריכוזים של עולים מאתיופיה, אבל שוב - יכול להיות שזה במתח להגביר את הנקודה הזאת.

<איתמר גרוטו: אני בהחלט מקבל את ההמלצה שמציעים פה, לעשות סקר.

<איתמר גרוטו: אני חושב שסקר יכול לתת לנו תמונת מצב טובה יותר בדגש על נושא בריאות הנפש, וזה משהו שאנחנו ניישם אותו.

<איתמר גרוטו: בנושא של ההכשרה – אנחנו עובדים בשיתוף פעולה, ואשר רחמים שהציג פה, מגיע למקומות לעזור להכשיר את העובדים בבריאות הנפש במחוזות השונים של המדינה לאנשים שעובדים בתחום – פסיכיאטרים, פסיכולוגים ואחרים.

<איתמר גרוטו: בנוגע לסיוע ישיר למרכז עצמו ולהמשך הקיום שלו, אני חושב שאפשר לבחון את הנושא של שימוש בתקציב שיש גם בהחלטת המשלה לטובת הנושא הזה.

<איתמר גרוטו: לא העברתי את הפעילות הספציפית הזאת, ונראה לי בהחלט שאנחנו יכולים לראות איך אנו יכולים לתגבר או לסייע.

<איתמר גרוטו: אולי ד"ר שושי גולדברג, ראש מינהל הסיעוד אצלנו, תרצה להרחיב בנושא הכשרת האחיות.

<שושי גולדברג: אני בהחלט יכולה להוסיף שזו הכשרה מבורכת ומשמעותית וחשובה, במיוחד למערך הגריאטרי.

<שושי גולדברג: האנשים האלה עושים עבודה, ועובדים לפרנסתם.

<שושי גולדברג: כפי שצביה תיארה, הם יכולים להתחיל תהליך של קידום מקצועי בהמשך.

<שושי גולדברג: אנחנו מגבשים את תוכניות הלימוד האלה לסייעות לאחות על פני השנה כולה, ובאמת פה צריך למצוא את אותו גורם או גוף שיוכל לסייע בנושא מימון מלגת מחיה, שזה לא משרד הבריאות, אבל אולי בשיתוף פעולה עם אחרים שיושבים פה, שיוכל לאפשר לקבוצה גדולה להשתתף בלימודים האלה.

<שושי גולדברג: זה פרויקט נפלא, זה פרויקט שמשלב אותם אחר כך במסגרות העבודה השונות, ואנחנו מברכים על התהליך הזה.

<שושי גולדברג: אנחנו באמת אחר כך רואים את חלקם מצטרפים לתוכניות לימודים גבוהות יותר במסלולים שונים, ומשלימים את ההכשרה המקצועית שלהם הגבוהה יותר, אז אנחנו מאוד-מאוד בעד כל שיתוף פעולה שיכול לאפשר את המשך הפרויקט הזה.

<שושי גולדברג: מה שכרגע מפריע זה העניין של מלגת הקיום, שמאפשרת להם.

אברהם נגוסה: זו הנקודה, כי שיתוף הפעולה, ברור.

אברהם נגוסה: האם משרד הבריאות רואה את הנושאים הללו חשובים מאוד, ויכול לבוא ולהשתלב מבחינה כלכלית?

אברהם נגוסה: כלומר מה שהיום מגביל אותם - גם אשר ציין – זה הייעודיות.

אברהם נגוסה: זה שבני הקהילה באים ומסבירים ומכשירים, שהם מכירים את המנטליות, את התרבות ואת השפה, זה יש פה.

אברהם נגוסה: העניין, האם משרד הבריאות רואה את זה כחשיבות, האם מתגייס לזה מבחינה כספית?

<שושי גולדברג: משרד הבריאות מתגייס לפרויקט, להכשרה שלו, לקדימות שהוא נותן לשילוב שלהם במקומות העבודה.

<שושי גולדברג: משרד הבריאות לא נותן מלגת קיום.

<שושי גולדברג: מלגת קיום נותנים גופים אחרים בתוך המסגרת המשותפת, ואולי נשמע פה, מי הגופים האחרים שיכולים לסייע במלגת קיום לאנשים תוך כדי תקופת הלימודים.

<שושי גולדברג: גם אנחנו נעזרים רבות, אם מדובר בעולים, אז יש להם מלגות קיום בתקופת העלייה.

<שושי גולדברג: יש לנו פרויקטים כאלה גם במקומות אחרים של הכשרה כמו בוולפסון עם עיריית בת ים ועם רשויות מקומיות אחרות.

<שושי גולדברג: שם מלגת הקיום ניתנת על-ידי שיתופי פעולה נוספים.

אברהם נגוסה: כמובן, זה נושא מערכתי.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו הזמנו את המשרדים הרלוונטיים – משרד הקליטה ומשרד העבודה בנושא ההכשרות, ואז אנחנו נשמע.

אברהם נגוסה: אבל מבחינת משרד הבריאות, וזה לפחות בתחום שלו, צריך להיות המשרד המוביל בנושא.

<שושי גולדברג: אתה צודק.

<שושי גולדברג: הוא מוביל את ההכשרה.

<שושי גולדברג: הוא בעד הכשרה.

<שושי גולדברג: הוא משלב אותם בעבודה אחר כך בהרבה מאוד גופים.

<שושי גולדברג: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: משרד העבודה והרווחה, בבקשה.

<שרה כרמון: שמי שרה כרמון רדיד, מפקחת ארצית על ההכשרה המקצועית, חינוך טיפול.

<שרה כרמון: אני רוצה לציין שהאגף שלנו אחראי על כל ההכשרות המקצועיות בתחום הגיל- - - בתחום הגיל השלישי, ואנחנו עושים את הקורסים האלה לא רק בבית החולים הרצוג – זה לכל האוכלוסיות.

<שרה כרמון: בנושא הספציפי הזה בית החולים הרצוג עושה עבודה נהדרת.

<שרה כרמון: נכון שעושים שם קורסים נהדרים, והבנות האלה משולבות – בדרך כלל זה בנות, עובדות שמשולבות בעבודה, אבל אנחנו מכשירים בקורסים האלה את כלל האוכלוסייה, ובכל הארץ.

<שרה כרמון: הגב' זוהר אביב, תציגי את עצמך.

<אביב זוהר: אני זוהר אביב.

<אביב זוהר: אני מפקחת ארצית להכשרה של סייעות מאומנות, החל מדימונה, ובכל הארץ – גם בצפון, מגזר ערבי, דרוזי, בדואי ואוכלוסייה אתיופית וכל אוכלוסייה אחרת.

<אביב זוהר: משרד העבודה והרווחה, עד כה היינו במשרד הכלכלה, מממנים את הקורס באופן מלא בכל הארץ.

<אביב זוהר: לצערי, יש לנו בעיה של דמי אבטלה.

<אביב זוהר: בזמן הקורס, שום אוכלוסייה לא מקבלת את דמי האבטלה, דמי קיום, כפי שאמרה הד"ר שוש גולדברג, וזה מקשה על אנשים לבוא ללמוד.

<אביב זוהר: ובעיה נוספת – ופה אני פונה למשרד הבריאות – אין חובה להעסיק אנשים אחרי ההכשרה, סייעות מאומנות, כלומר כוח עזר מאומן לא חייב להיות אחרי הכשרה כדי לעבוד בבתי אבות בארץ.

<אביב זוהר: זו בעיה חמורה.

<אביב זוהר: אנחנו ראינו עכשיו פרסומים גדולים.

<אביב זוהר: יש מספר מאוד קטן של אנשים שאחרי הכשרה עובד בבתי אבות.

<אביב זוהר: לכן יש המון בעיות, ואנחנו רואים את זה בתקשורת על התעללות בקשישים ועל אנשים שלא מאומנים, מטפלים בהורים שלנו, בסבים ובסבתות.

<אביב זוהר: לגבי הרצוג, אני רוצה לומר - שיתוף פעולה רציני מאוד.

<אביב זוהר: משנת 2004, שנינו פתחנו את הקורס הראשון, ועובדים מאוד יפה, אבל אני פונה פה לכל הארץ.

<אביב זוהר: יש לנו המון אנשים שהיו רוצים ללמוד את המקצוע הזה.

<אביב זוהר: סייעות מאומנות זה מקצוע מאוד יפה, עוזרת לאחות, עוזרת לקשישים.

<אביב זוהר: מקצוע עם לב ונשמה.

<אביב זוהר: הבעיה – והיא מאוד גדולה – שאין להם ממה להתקיים בארבעה וחצי חודשים שהם לומדים בקורס.

אברהם נגוסה: זו הבעיה שהציגו לנו.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה להיכנס תכל'ס.

אברהם נגוסה: משרד הכלכלה ומשרד העבודה – עכשיו עבר לעבודה ורווחה.

אברהם נגוסה: התוכנית הממשלתית לשילובם של יוצאי אתיופיה הקציבה 55 מיליון שקל לארבע שנים, נכון?

<אביב זוהר: אני לא יודעת מה הקציב.

<אביב זוהר: אני יודעת שיש לי כסף לקורסים.

<אביב זוהר: אין לי כסף לקיום.

<אביב זוהר: אין שום מסגרת.

אברהם נגוסה: אני ישבתי בוועדת השרים.

אברהם נגוסה: מהתקציב הזה, זה לצורך הכשרה.

אברהם נגוסה: כמובן, צריך להיות גם דמי קיום.

אברהם נגוסה: כשהם הולכים להכשרה, שיהיו דמי קיום.

אברהם נגוסה: לכן אני חושב שמהתקציב הזה אתם יכולים להקציב להם לתוכנית הזו.

אברהם נגוסה: לדעתי, והמשרד המתכלל הוא רק מפקח, אבל מי שמבצע ויש לו מנדט לבצע, זה המשרד.

אברהם נגוסה: לכן אני שואל אתכם – האם משרד העבודה והרווחה רואה את הפרויקט הזה, שמשלב את העובדים, מכשיר ומשלב – זו המטרה של התוכנית הממשלתית, שהקציבה 55 מיליון שקל לארבע שנים - האם אתם רואים את הפרויקט הזה חשוב, ואתם מוכנים ללכת בכיוון הזה?

<שרה כרמון: אנחנו באות מהאגף להכשרה מקצועית.

<שרה כרמון: האגף להכשרה מקצועית נותנת מענה מקצועי, מכשירה אנשים לעבודה.

<שרה כרמון: אנחנו לא נותנים פתרונות בתחום הספציפי הזה.

<שרה כרמון: אנחנו לא יכולות לענות בשם משרד העבודה.

<שרה כרמון: אנחנו יכולות לענות בשם האגף שלנו.

<שרה כרמון: אם אנחנו רואות את זה כמשהו ייחודי, ייעודי, משהו חשוב – ודאי שכן, לכן אנחנו כאן.

<שרה כרמון: אם הקורסים האלה מצליחים?

<שרה כרמון: בהחלט.

<שרה כרמון: לכן אנחנו רוצים שיהיו יותר קורסים כאלה, ואנחנו בהחלט מאמינים, כפי שזוהר אמרה, שככל שאנשים יהיו יותר מקצועיים ויותר מיומנים, נראה איכות אחרת של עבודה עם האוכלוסייה של הגיל השלישי, אוכלוסייה נזקקת, נכים וכו'.

אברהם נגוסה: אולי לא הבנתי אתכם.

אברהם נגוסה: אתם אומרים שהכסף מיועד – אני יודע, אתם קונים את השירות, את ההכשרה.

אברהם נגוסה: אבל גם אדם שהולך להכשרה, הוא צריך לאכול, לשתות, יש לו ילדים.

אברהם נגוסה: אני חושב שהתקציב הזה, נחשב גם בדברים האלה.

<שרה כרמון: מי שהולך ללמוד בהכשרה מקצועית, מקבל או הבטחת הכנסה.

<שרה כרמון: אנחנו לא באים מהפן הזה אלא אנחנו באים מהפן המקצועי.

אברהם נגוסה: ביטוח לאומי זה אתם.

<שרה כרמון: ממש לא.

אברהם נגוסה: המשרד.

אברהם נגוסה: דפני, תוכלי לעזור לנו פה?

<דפני מושיוב: סליחה שאני אומרת את זה – אני חושבת שחסרה פונקציה שלא קשורה רק ליוצאי אתיופיה.

<דפני מושיוב: כל הנושא הזה של סיעוד במדינת ישראל וכל הזיקנה, הולך להיות קטסטרופה.

אברהם נגוסה: בגלל שאין לנו זמן, תתמקדי.

אברהם נגוסה: אני מדבר על יוצאי אתיופיה עכשיו.

<דפני מושיוב: אבל אם לא תהיה חקיקה, שמאפשרת לאנשים מלגה לתחום הזיקנה, לכל ההכשרה בתחום הזה, שמאפשרת לקיים גם- - -

אברהם נגוסה: דפני, אני מבקש שתתמקדי.

<דפני מושיוב: אני לא ביטוח לאומי.

אברהם נגוסה: התוכנית הזו שהוקצבה, 55 מיליון שקל לארבע שנים, זה לא כולל מלגה למי שהולך להכשרה?

<דפני מושיוב: אני לא קשורה לזה.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: מה אתם אומרים?

<קסאיי דמוזה פרנזמן: נעשה סדר בעניין הזה.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: קסאיי דמוזה ממשרד ראש הממשלה.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: יש נושא הקורסים להכשרות, במסגרת התוכנית הממשלתית, וזה באמת מה שזרוע התעסוקה ומשרד העבודה עושים, ואנחנו עובדים בצמוד עם גל יעקובי, שמתכללת את כל הנושא במשרד העבודה.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: מבחינת קורסים, יש קורסים, יש שיתופי פעולה עם מעסיקים.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: כבר נעשו 84 הכשרות מול מעסיקים – למשל, עם תע"ס – אני סתם זורקת – הולכים לתע"ס, בונים אתו איזושהי הכשרה מסודרת, ומבצעים אותה.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: ספציפית לגבי ההכשרה הזאת, אומר את האמת – אני שומעת את זה בפעם הראשונה.

אברהם נגוסה: לא, באופן כללי.

אברהם נגוסה: אדם שהולך להכשרה, האם מהתוכנית הזו, מהתקציב הזה לא נותנים לו מלגה?

<קסאיי דמוזה פרנזמן: התוכנית הממשלתית – בעצם כל התקציב לגבי ההכשרות הם דמי צבועים להכשרות מסוימות.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: ההכשרות הספציפיות האלה לא נכללות.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: הקורס הספציפי הזה, שנעשה בבית החולים הרצוג, לא מסומן – לפחות לא במסגרת התוכנית הממשלתית.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: יכול להיות שזה בתוכנית של משרד העבודה, וזה חלק בלתי נפרד מהם, אבל אצלנו כקורס להכשרה, אנחנו לא הגדרנו את זה כחלק מהיעדים שלנו, יעדים של סייעות לאחיות.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: זה צריך להכיר.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: כמובן, נבדוק את זה מול משרד העבודה, איך אפשר לסדר את זה, כדי שהם יוכלו לקבל מלגב, עם כל המשמעויות הנלוות לזה.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: אני חושבת שאנחנו צריכים לחזור אליך עם תשובה לגבי זה.

אברהם נגוסה: אני מבקש שתבדקי ותחזרי אלינו.

אברהם נגוסה: הנקודה פה - הם מכשירים את זה.

אברהם נגוסה: מה שחשוב, שכשהם נמצאים בתהליך ההכשרה, הם לא יכולים לממן את עצמם.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתבדקי לי את הסוגיה, האם מסגרת התקציב של 55 מיליון שקל, שהלך להכשרה, האם זה כולל גם דמי קיום בעת ההכשרה?

<קסאיי דמוזה פרנזמן: תוך כדי שדיברנו, שלחתי את השאלה הזאת לרפרנטית אצלנו, שעובדת אתי.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: אתן לך את התשובה.

מרדכי יוגב: במקומות מקבילים, אם אני לא טועה, זה לא כולל - זה קושי לא קטן – הם מתמודדים עם קושי לא קטן עם דמי הקיום.

מרדכי יוגב: יכול להיות שמתוך החלטת הממשלה, יש פה מקום למשהו ייחודי.

אברהם נגוסה: זה מה שרציתי.

אברהם נגוסה: בואו נבדוק עוד משרד.

מרדכי יוגב: יש פה win-win.

אברהם נגוסה: נכון.

אברהם נגוסה: עוד משרד שאני רוצה - משרד הקליטה, פה עניין של הכשרה של העולים החדשים.

אברהם נגוסה: לפחות אלה שמוגדרים כעולים חדשים במנדט שלהם, האם אתם לא יכולים לממן את דמי הקיום בעת ההכשרה?

<ברוך שמעון: שמי ברוך.

<ברוך שמעון: אני מאגף התעסוקה במשרד העלייה והקליטה.

<ברוך שמעון: אנחנו אחראי על נושא של הכשרות.

<ברוך שמעון: בעניין התוכנית המוצגת, יש לנו שתי תוכניות שיכולות להיות רלוונטיות, אבל אני לא רואה שדמי קיום יכול להיות רלוונטי, אלא אם כן הלימודים מתקיימים מעל 42 שעות שבועיות, כלומר אם הלומדים לומדים מעל 42 שעות שבועיות, כן תהיה לנו אפשרות לתת דמי קיום.

אברהם נגוסה: מצוין.

<ברוך שמעון: אבל יש להבין, שדמי קיום - הסכומים הם די קטנים.

<ברוך שמעון: אני מדבר על סדר גודל של כ-1,300- - -

אברהם נגוסה: זה לא סכום של דמי האבטלה?

<ברוך שמעון: לא.

<ברוך שמעון: זה סכום הרבה יותר קטן.

<ברוך שמעון: אנחנו מדברים על סדר גודל של כ-1,300 שקל לחודש.

מרדכי יוגב: מה המקור שלכם?

<ברוך שמעון: משרד העלייה והקליטה.

<ברוך שמעון: בנוסף, יש לנו שני פרויקטים, שיכולים להיות די רלוונטיים לנושא.

<ברוך שמעון: אחד מהם זה מתן ואוצ'רים למי שהולך לעשות הכשרה.

<ברוך שמעון: אם המקום מוכר על-ידי משרד העבודה, יש לך אפשרות לתת ואוצ'ר למשתתף; והפרויקט הנוסף, שיש לנו לכלל העולים, ויכול להיות רלוונטי כמובן גם לתוכנית שהוצגה, זה נושא של עידוד מעסיקים, כלומר מתן סיוע למעסיק בתקופה ההתחלתית של העסקת העולה בחצי השנה הראשונה, השתתפות בשכר.

<ברוך שמעון: זה בעבור העולה, מגיע למעסיק, כדי שייתן העדפה.

אברהם נגוסה: זה לא רלוונטי להיום, לנקודה שאנחנו נמצאים.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: צריך להפריד – כשמדובר מתחת ל-15 שנה.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: אם חבר'ה ותיקים שרוצים ללמוד את זה, הם לא נכנסים למסגרת.

<קסאיי דמוזה פרנזמן: זה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: ברור לי שעד 15 שנים.

אברהם נגוסה: מי שמעבר ל-15 שנים, יש משרד העבודה והרווחה, במסגרת ההכשרה המקצועית.

אברהם נגוסה: גם קודם לכן, אני מבין את זה.

אברהם נגוסה: גם וגם.

<שרה כרמון: מי שחדש, מקבל התאמות.

אברהם נגוסה: אם 1,300 למי שזכאי כעולה חדש, אם 1,300 בא ממשרד הקליטה, החלק יכול לבוא אצלכם.

אברהם נגוסה: רק תבדקו לי את הדבר הזה.

אברהם נגוסה: אם לא, אנחנו צריכים להגיש ערעור לוועדת השרים, שיהיה save, אם אין, שגם הסכום ייתן את העניין.

אברהם נגוסה: אני חושב, שכולל, לדעתי.

אברהם נגוסה: יש לנו חמש דקות.

אברהם נגוסה: הסוכנות היהודית, יש לכם – אתם יכולים לבוא למי שהוגדר כעולה חדש, לעזור?

<אסתי אלמו איוב: שמי אסתי אלמו איוב.

<אסתי אלמו איוב: אני מהסוכנות היהודית.

<אסתי אלמו איוב: קודם כל, אני מברכת על הדיון.

<אסתי אלמו איוב: הנושא הוא חשוב, בעיקר בעניין בריאות הנפש.

<אסתי אלמו איוב: כמובן, אני לא יכולה כרגע להתחייב על x, y סיוע, אם זה דמי קיום או לימודים.

<אסתי אלמו איוב: אני יכולה רק לומר לממונים עליי על הנושא, וכמובן, אם ידונו על זה, אם יש אפשרות לסייע, נסייע.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נותרו לנו חמש דקות.

אברהם נגוסה: חברי הכנסת, ונעשה סיכום.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אברהם נגוסה: רק אני נותן לך דקה.

<פקדו גדמו: שמי פקדו גדמו.

<פקדו גדמו: אני מנכ"ל עמותה לקידום בריאות יוצאי אתיופיה.

<פקדו גדמו: בוקר טוב.

<פקדו גדמו: זו גם הזדמנות לאחל לכולם שנה טובה.

<פקדו גדמו: אני חושב שהנושא של תעסוקה הוא נושא חשוב.

<פקדו גדמו: בלי להיכנס לפרטים, חשוב גם לבדוק מה יהיה סוג ההעסקה שלהם אחר כך, כי אנחנו מהניסיון מבינים, שיש אחר כך גם בעיות נוספות בעניין הזה.

<פקדו גדמו: בנוסף, נושא הטראומה באמת הוא נושא מאוד חשוב.

<פקדו גדמו: סוף-סוף אחרי שלושים שנה בארץ, הנושא הזה מתחיל לעלות לסדר-היום.

<פקדו גדמו: זה נושא מאוד חשוב.

<פקדו גדמו: בהזדמנות זו אומר תודה למרכז לטראומה שמעלים את הנושא ומקדמים אותו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה, חצי דקה.

<פנטהוו אספה- דוויט: פנטהוו אספה- דוויט, מנכ"ל עמותת טבקה.

<פנטהוו אספה- דוויט: קודם כל, אני מברך, אבל חסרים לי נתונים קונקרטיים.

<פנטהוו אספה- דוויט: שמעתי אחוזים, כמה פונים, כמה אנשים נפגעי טראומה יש בטיפול.

<פנטהוו אספה- דוויט: לדעתי, זה נושא מאוד קונקרטי.

<פנטהוו אספה- דוויט: גם זה שיש הצדקה או אין הצדקה.

<פנטהוו אספה- דוויט: שמענו את המספרים לגבי הכשרות, של 250, ש-80% שהם כבר מיושמים בכל מיני בתי חולים.

<פנטהוו אספה- דוויט: זה מבורך.

<פנטהוו אספה- דוויט: לדעתי, זה נתון שחסר, ואם אפשר לפעם הבאה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

מרדכי יוגב: בנושא הטראומה, כבר אמר, מה ששמעתי, המשנה למנכ"ל פרופ' גרוטו, שהוא ייצא לסקר, ואני לא רואה מקום להאריך, ובהתאם לזה למצוא את עומק הבעיה ואולי לתת לה מענה.

מרדכי יוגב: בנושא הכשרת כוח אדם, אני אומר – אגע פה בנושא הזה וטיפה ארחיב אותו למה שדיברנו כבר בוועדות הרבה.

מרדכי יוגב: הנושא הזה של אחיות וכוח אדם סיעודי הוא חיוני והוא חסר בארץ.

מרדכי יוגב: יש צורך באחיות, יש צורך בכוח אדם סיעודי ויש כוח אדם להכשרה.

מרדכי יוגב: כמו שלא הכרתי את הפרויקט היפה של בית החולים הרצוג, לצערי, והתוודעתי יותר לפרויקטים של מכון לב בהכשרת אחיות, לכן אני חושב שצריך למצוא – ואת זה אולי אתה, בתוך התוכנית הממשלתית, את התמורה הנוספת, המאצ'ינג הזה של העוד 1,300.

מרדכי יוגב: זה לא צריך להיות בשמיים - שייתן את היכולת לשרוד.

מרדכי יוגב: כל דבר כזה מאפשר לעוד בנות ועוד בנים – יש גם בנים – להיכנס לתחום ולהיות יותר טובים, לתת מענה לכלל האוכלוסייה של ישראל.

מרדכי יוגב: אני רוצה לומר את זה גם לך, איתמר.

מרדכי יוגב: לקחת ולהשליך מהעדה האתיופית, שאולי הבעיה, בתרכיז, במיצוי, אבל בעיות דומות נמצאות היום בקרב כלל העובדים.

מרדכי יוגב: הזכירו פה את בני מנשה, ואומר לך דרום אמריקה ואומר לך רוסיה וצרפת.

מרדכי יוגב: כל נושא סיפור הדיפלומות מול צורך, איך אנחנו מתכנסים לתוכנית, ואני אומר לך דנה ואומר לך, אדוני היושב-ראש – חשוב שנייחד בחורף עוד ועוד ישיבות בעניין כדי להגיע לעוד ועוד תשובות.

מרדכי יוגב: היינו פה בישיבה סודית, שדווח בה על ארץ מוצא של המון רופאים, המון כוח אדם רפואי.

מרדכי יוגב: פוחדים לעלות.

מרדכי יוגב: ואילו היינו יודעים להכניס אותם לסטאז', אילו היינו יודעים לייצר מזה תוצר לצה"ל או תוצר – צריך להמשיך לעסוק בזה.

אברהם נגוסה: מסכים אתך.

מרדכי יוגב: העדה האתיופית וכלל הקיבוץ.

איל בן ראובן: חצי מילה רק לתהליך.

איל בן ראובן: שמענו פה את הדברים.

איל בן ראובן: הסכנה היא שנצא עם מילים.

איל בן ראובן: צריך לצאת עם תוכנית פעולה.

איל בן ראובן: מה שאני ממליץ לך לסכם, היות שהרצוג מובילים את העניין, אני מציע שכל האנשים פה יתגייסו לטובת דיון אצלכם, ונקבע זמן שעוד חודש או משהו כזה באים הנה ומציגים תוכנית שנותנת מענה לבעיות, כפי שעלו פה.

איל בן ראובן: תוכנית פעולה עם כסף לידה.

איל בן ראובן: רק מה שאני מבקש, ממי ששולח את האנשים, לשלוח עם פתרון, לשלוח עם מה אני יכול לתת לדבר הזה על-מנת שבאמת נתקדם, ולקבוע פשוט לוחות זמנים.

איל בן ראובן: פה צריך תוכנית - אחרת נישאר עם מילים, ולא ייצא מזה כלום.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לברך את כולם, שבאמת הגעתם היום.

אברהם נגוסה: בהזדמנות זו אני גם רוצה לומר שנה טובה.

אברהם נגוסה: התוכנית מאוד חשובה, ואנחנו צריכים לקדם אותה.

אברהם נגוסה: אחרי שהכנסת חוזרת מהפגרה, אני מציע – הרצוג, תכינו תוכנית מפורטת, עלות.

אברהם נגוסה: היום הצגתם לנו ברמת מקרו, אבל אני רוצה שתיכנסו לרמת המיקרו, ותציגו לנו עלות, כדי שכל משרד ייקח חלק.

אברהם נגוסה: זה נעשה, לדעתי, או פה, או אצלכם נעשה מפגש, כשהכנסת תחזור.

אברהם נגוסה: עד אז כל משרד יבחן את עצמו; יברר את כל מה שצריך לברר, ואני חושב שהצלחנו לחשוף את התוכניות הללו היום, לשמוע גם את ההערות ממשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: אני שמח – כולם מסכימים, כולם מעריכים את התוכנית הזו.

אברהם נגוסה: כולם מסכימים להתגייס.

אברהם נגוסה: רק נשאר לנו, איך.

אברהם נגוסה: צריך לעשות את זה אחרי שהכנסת חוזרת, ניפגש.

אברהם נגוסה: תודה רבה, הישיבה נעולה.

אברהם נגוסה: חג שמח לכולם.