ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 451, 2017-07-11 12:00

אכרם חסון: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אכרם חסון: על סדר יומה של הוועדה "הירידה בביטחון האישי של האזרחים הוותיקים במסגרת ציון יום האזרחות והאזרחים הוותיקים".

אכרם חסון: כמובן, שני חברי כנסת הציעו את ההצעה הזאת, ולצערנו הרב, עד עכשיו לא הגיעו.

אכרם חסון: אבל מתוך כבוד לכל מי שנמצא כאן ומחכה, אנחנו נתחיל.

אכרם חסון: נשמע חלק מהאנשים שנמצאים כאן עד שיגיעו חברי הכנסת ויציגו את ההצעה שלהם.

אכרם חסון: אתנו כאן נציג המשטרה שניתן לו בסוף לסכם, והוא יענה על כל השאלה; אתנו גם יהודה מ"יד עזרה לישראל", ארגון שמלווה את האזרחים הוותיקים ואת ניצולי השואה ועושה עבודת קודש במשך השנים כדי להקל על מצוקתם של האזרחים המבוגרים, הוותיקים, ניצולי השואה ומשפחות עניות.

אכרם חסון: אנחנו נשמח לשמוע ממך, יהודה, על הנושא הזה בשתי דקות, אם אפשר.

<יהודה דוידוב: אני לא תכננתי את זה, אבל לדעתי, צריך לברך את כל האנשים שעסוקים בעשייה על היום המיוחד הזה בכנסת שהוא כולו למען אזרחים ותיקים.

<יהודה דוידוב: על מצבם של האזרחים הוותיקים במדינת ישראל, ובעיקר של ניצולי שואה בישראל דיבר מבקר המדינה בביקורת חריפה.

<יהודה דוידוב: הוא ציין את מצבם הקשה.

<יהודה דוידוב: אנחנו כמדינה לא דואגים מספיק.

<יהודה דוידוב: פה אני רוצה להתייחס גם לנושא הביטחון האישי.

<יהודה דוידוב: עיקר הבעיות שאתייחס אליהן הוא מצד אחד מצבם הכלכלי – העוני.

<יהודה דוידוב: 20% מהאזרחים הוותיקים במדינת ישראל, סך הכול 920 אלף הם עניים.

<יהודה דוידוב: 50% מתוך 20% האלה הם עולים חדשים ניצולי שואה שעלו בשנות ה-90.

<יהודה דוידוב: אלה מספרים קשים מאוד.

<יהודה דוידוב: בכל הוועדות אני מדבר על זה במשך שנתיים, אבל מדבר על דבר לא פחות חשוב מהעניין הפיזי – בדידות ופעילות חברתית.

<יהודה דוידוב: כי בעצם הבדידות והמצב הכלכלי מורידים מהביטחון האישי של אותם קשישים.

<יהודה דוידוב: זה מביא לדיכאונות, למחלות ולדברים חריגים שגורמים למצבם להיות עוד יותר גרוע.

<יהודה דוידוב: היום יש הרבה מאוד המלצות לבניית תכנית אב לאומית.

<יהודה דוידוב: אנחנו כמדינה מתוקנת אנחנו צריכים משרד לאזרחים ותיקים.

<יהודה דוידוב: בזמנו יצאו עם תכנית "חיים בגיל" – הכנת תכניות אסטרטגיות של הרשויות המקומיות לטווח הארוך ולטווח הקצר על מצבם של הקשישים ולקידום הנושא של אזרחים ותיקים ביישובים.

<יהודה דוידוב: לצערי, בשלב מסוים זה נעצר עקב בעיות תקציביות.

<יהודה דוידוב: בנוסף לכך יש חשיבות רבה בדוח מבקר המדינה שמציין שמצבם של ניצולי שואה הולך ומידרדר.

<יהודה דוידוב: כל חודש במדינת ישראל הולכים לעולמם כ-1,000 ניצולי שואה, ובשנה כ-12,000.

<יהודה דוידוב: אלה מספרים מאוד קשים.

<יהודה דוידוב: כאזרחים וגם כמדינה יהודית אנחנו צריכים לחשוב מה אנחנו משאירים לדור הבא שצריך לדאוג לו היום, ויפה שעה אחת קודם.

אכרם חסון: אולי תסביר לנו בקצרה, יהודה, מה אתם עושים בעמותה?

<יהודה דוידוב: אני אתייחס לשני ארגונים: ארגון שציינת – "יד עזרה לישראל" – שזה ארגון וולונטרי שמתנהל היום בלי שקל אחד מהמדינה, אלא רק מתרומות מהעולם, כולל הסיוע האינדיבידואלי, שזה אחד הנושאים הכי חשובים; נושא של פעילויות חברתיות; סיוע; טיולים ודברים אחרים.

<יהודה דוידוב: היום חברים בגוף הזה כמעט כל ההתאחדויות – גם ארגוני עולים, גם התאחדות מרוקו, גם התאחדות ארצות ערב, גם התאחדות דרוזית כגלובל פורום.

<יהודה דוידוב: אז אנחנו עושים מה שאפשר.

<יהודה דוידוב: אבל לצד זה יש ארגון אחר בשם "תנועת חזית הכבוד" שהוא ארגון גג שכבר 12 שנים פועל ומייצג את כל הגמלאים דוברי השפה הרוסית.

<יהודה דוידוב: אנחנו מדברים בכל הוועדות על מצבם; חברי כנסת ושרים מנסים לשנות.

<יהודה דוידוב: אבל עדיין אנחנו כמדינה מתוקנת לא עומדים בקריטריונים.

<יהודה דוידוב: מדינה שלא דואגת לאזרחים הוותיקים, לחולים ולילדים - -

אכרם חסון: מה הסיבה?

אכרם חסון: למה לא עומדים בקריטריונים?

<יהודה דוידוב: לפי דעתי, הבירוקרטיה המיניסטריאלית.

<יהודה דוידוב: נכון להיום עשרות גופים וכמה משרדי ממשלה מטפלים בנושא: המשרד לאזרחים ותיקים, משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד הקליטה והעלייה – המון גופים מתעסקים, ואין תכלול וניהול, אלא יש כפילויות.

<יהודה דוידוב: אנחנו באנו גם עם המלצות שצריך להקים ועדת היגוי בין-משרדית.

<יהודה דוידוב: הדעה שלי היא שארגונים ועמותות מישהו צריך להוביל יחד עם אנשי מקצוע.

<יהודה דוידוב: שזה יהיה איש מוכר, דמות ציבורית ומקצועית אבל בלי שייכות למפלגה כזאת או אחרת.

<יהודה דוידוב: ברגע שזה מגיע למפלגה כזאת או אחרת אז אנחנו תקועים ולא יכולים להתקדם בנושא.

<יהודה דוידוב: שתהיה הכנת תכנית לאומית.

אכרם חסון: אנחנו מברכים אתכם על כל העשייה.

אכרם חסון: תמשיכו לתרום ולקדם.

אכרם חסון: אני מקווה שהרבה אנשים יצטרפו אליכם ויסייעו באותה מידה.

אכרם חסון: האם יש לנו כאן נציגים ממשרד הרווחה?

<יהודה דוידוב: הייתה פה תמי מרוז.

אכרם חסון: רשומים אצלנו כאן, אבל אני לא רואה שמישהו הגיע.

אכרם חסון: המפקחת הארצית ממשרד העבודה והרווחה גברת ורד נמצאת כאן?

אכרם חסון: לא.

אכרם חסון: גברת תמי, מפקחת ארצית בקהילה, נמצאת?

אכרם חסון: לא.

<יהודה דוידוב: תמי הייתה פה.

<יהודה דוידוב: היא יצאה.

אכרם חסון: מהמשרד לשוויון חברתי נמצא פה מישהו?

אכרם חסון: תציג את עצמך, בבקשה.

<שמוליק מזרחי: אני יושב-ראש הסתדרות הגמלאים בישראל.

אכרם חסון: ברוך הבא.

אכרם חסון: בבקשה.

<שמוליק מזרחי: אני מקווה שזה שנמצאים כאן מעט משרדים בדיון הזה לא מצביע על אדישות או על חוסר הבנה שהנושא הזה מאוד קריטי ומאוד חשוב.

<שמוליק מזרחי: אנחנו יודעים שהיום האלימות כלפי קשישים יכולה להיות גם על-ידי אנשים חיצוניים, אבל לעתים זה גם על-ידי בני משפחה ולעיתים על-ידי המטפלים שלהם.

<שמוליק מזרחי: אנחנו רואים גם מה קורה בבתי האבות.

<שמוליק מזרחי: החוליה החלשה הנפגעת ביותר היא הקשישים שאין להם יכולת פיזית להגיב, ואין להם אפילו יכולת להתלונן ולהציג את המצוקה ואת הבעיה שלהם.

<שמוליק מזרחי: זה נושא שוודאי משטרת ישראל וגם בתי המשפט צריכים להיות בחוד החנית כדי להגן עליהם.

<שמוליק מזרחי: לצערנו הרב, מתוך סטטיסטיקות שאנחנו נחשפנו אליהם, הרבה פעמים לא מעמידים לדין אנשים שהכו קשישים.

<שמוליק מזרחי: לא באתי עם הנתונים עכשיו, אבל אנחנו ראינו סטטיסטיקה שמצביעה על כך שמוותרים להם או מזהירים אותם, ובזה נגמר כל העניין הזה.

<שמוליק מזרחי: אני לא מדבר על מקרים קשים של אלימות קשה.

<שמוליק מזרחי: אפילו באלימות קלה יש חוסר הקפדה ליישם את מה שנדרש ליישם.

אכרם חסון: אז מוותרים להם בגלל חוסר בראיות או בגלל סלחנות יתרה?

<יהודה דוידוב: גם וגם וגם.

<יהודה דוידוב: כלומר גם חוסר היכולת של אדם לבטא את הבעייתיות שלו.

<יהודה דוידוב: במשטרה היום אתה צריך להתלונן.

<יהודה דוידוב: זה לא מצב שהמשטרה באה ומתערבת.

<יהודה דוידוב: בדרך כלל היא לא מתערבת.

<יהודה דוידוב: יושבים כאן קציני משטרה שיוכלו אולי להתייחס לעניין הזה.

<יהודה דוידוב: אתה צריך ללכת להתלונן שפגעו בכך ולא כל אחד יכול להביא את זה לידי ביטוי.

<יהודה דוידוב: יש אנשים שלא מסוגלים להגיע פיזית למשטרה כדי להגיש תלונה.

<יהודה דוידוב: הבעיה השנייה קשורה למשטרת ישראל, לעיריות ולרשויות המקומיות – נושא התאונות של הקשישים.

<יהודה דוידוב: השאלה, האם זה הנושא שלנו, אדוני.

אכרם חסון: זה לא, אבל אנחנו נשמח לשמוע אותך.

אכרם חסון: אנחנו מדברים על הירידה בביטחון האישי, ולכן אם זה חלק וזה גורם לתחושה הזאת אז אפשר.

<יהודה דוידוב: גם פה במרחב הציבורי הקשישים הם הנפגעים הגדולים ביותר, גם הם וגם הילדים.

<יהודה דוידוב: כאשר קשיש צריך לחצות מעבר חצייה, יש לו בעיות שמיעה וגם פיזיות של הליכה והוא איטי, ויש לו גם בעיות ראייה.

<יהודה דוידוב: הייתה הצעה בכנסת שמשום מה לא קידמו אותה, שבאותם אזורים שאנחנו יודעים שיש מועדונים של קשישים או יש ריכוז של קשישים – לתת יותר זמן גם בזכות למעבר החצייה לאנשים.

<יהודה דוידוב: הדבר הזה משום מה לא נעשה.

<יהודה דוידוב: הייתה הצעה כזאת של חבר הכנסת נחמן שי, וזה לא קודם ולא נעשה דבר.

<יהודה דוידוב: אנחנו יודעים שהקשישים היום נפגעים מאוד וצריך להגביר גם את הדרכים ליד מעברי חצייה כדי לצמצם את הפגיעה בקשישים.

<יהודה דוידוב: לצערנו, הקשישים – אלה שבנו את המדינה, הקימו את המדינה, לחמו בשבילה ופעלו בשבילה - -

אכרם חסון: מאה אחוז.

<יהודה דוידוב: - - דווקא בתקופה שהיא זקוקה למדינה ולהגנה אנחנו לא נמצאים שם מספיק.

אכרם חסון: בעניין הדברים שאמרת בהתחלה יש לכם סקר נתונים?

אכרם חסון: אתם ערכתם סקר.

אכרם חסון: יש לכם נתונים כתובים?

<יהודה דוידוב: לא אנחנו.

<יהודה דוידוב: היה סקר שהגיע אלינו מאחד הגורמים, נדמה לי שמאש"ל.

<יהודה דוידוב: יש סקרים כאלה שבמידת הצורך נוכל להעביר אותם.

אכרם חסון: מאה אחוז.

אכרם חסון: תודה רבה.

אכרם חסון: בבקשה, אדוני, תציג את עצמך.

<יצחק לייסט: שמי יצחק.

<יצחק לייסט: אני סגן יושב-ראש הגמלאים בראשון לציון.

<יצחק לייסט: באותו נושא שמר מזרחי דיבר – בעיר גדולה כמו ראשון לציון מעברי חצייה מחוקים לגמרי.

<יצחק לייסט: בתור תושב אני מכיר את המקום, ואני - - - מה קורה עם בן אדם זר?

<יצחק לייסט: אנשים שלא גרים במקום?

<יצחק לייסט: הם חולפים שם, ויש שם תאונות בלי סוף.

<יצחק לייסט: אז אפשר ללחוץ על העיריות שיסמנו יותר את מעברי החצייה.

אכרם חסון: מאה אחוז.

אכרם חסון: תודה רבה.

אכרם חסון: אתנו גברת תמי מרוז, מפקחת ארצית בקהילה מטעם משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

אכרם חסון: אנחנו כאן מדברים על הירידה בביטחון האישי של האזרחים הוותיקים, ונשמח לשמוע גם ממך.

<תמי מרוז: אני ביקשתי רשות דיבור?

אכרם חסון: לא.

אכרם חסון: אנחנו מבקשים שתדברי כי את מייצגת פה משרד ממשלתי, והנושא הזה חשוב מאוד לכולנו.

<תמי מרוז: בשירותי הרווחה לקשישים אנחנו מודעים לסכנות ולקשיים.

<תמי מרוז: אנחנו משתדלים מאוד להנגיש את השירותים על-ידי הסעות או ליווי ושירותי רווחה שניתנים לאזרחים הוותיקים.

אכרם חסון: זה הכול?

<תמי מרוז: אם עולה פה משהו ספציפי שנוגע למשרד העבודה והרווחה אני אגיד.

אכרם חסון: אנחנו שואלים אותך, איך אתם נערכים?

אכרם חסון: מה עשיתם?

אכרם חסון: האם אתם מכירים בכך שבאמת יש ירידה בביטחונם האישי של האזרחים הוותיקים כתוצאה מכל מיני דברים שמשפיעים עליהם בחברה?

אכרם חסון: מה התרומה שלכם?

אכרם חסון: מה אתם עושים?

אכרם חסון: האם יש תקציב ואתם עושים סדנאות ומגיעים לבתי האבות?

אכרם חסון: האם העיריות מעורבות?

אכרם חסון: בסופו של דבר יש אוכלוסייה שבנתה את המדינה ותרמה רבות, והיום היא מרגישה לא נוח, לא טוב.

<תמי מרוז: בשירותי הרווחה כל פנייה שמגיעה על איזושהי מצוקה של אזרח ותיק מטופלת עניינית בין אם עניין של ביטחון אישי או משפחתי או מצוקה כלכלית כמו כל השירותים שאנחנו נותנים או צורך באיזשהו שירות בקהילה שאנחנו נותנים.

אכרם חסון: אנחנו אולי נחזור אלייך.

אכרם חסון: נמצאת אתנו סגן ניצב בלה?

<בלה גילנברג: כן.

אכרם חסון: את מהמשרד לביטחון הפנים.

<בלה גילנברג: אני מהמשטרה.

<בלה גילנברג: אני לא מייצגת את המשרד, אלא את המשטרה.

אכרם חסון: לביטחון הפנים.

אכרם חסון: ככה כתוב לי.

אכרם חסון: אנחנו נשמח לשמוע התייחסות.

<בלה גילנברג: אוקיי.

<בלה גילנברג: קודם כול אני מייצגת את המשטרה בהיבט מסוים ולא את כל המשרד לביטחון הפנים.

<בלה גילנברג: אני ראש מדור שותפויות באגף המבצעים של המשטרה בתוך המחלקה לשיטור קהילתי.

<בלה גילנברג: אחד הנושאים המטופלים על-ידינו הוא הנושא של אזרחים ותיקים.

<בלה גילנברג: זה בדרך כלל באמצעות שוטרים קהילתיים.

<בלה גילנברג: במשטרה יש כ-450 מרכזי שיטור קהילתי שאותם מאיישים כ-700 שוטרים.

<בלה גילנברג: הרעיון הוא להנגיש את שירותי המשטרה לשכונות.

<בלה גילנברג: זאת אומרת זה נקודת קצה של המשטרה.

<בלה גילנברג: הם מצויים בתוך הקהילה.

<בלה גילנברג: אחד הנושאים שהשוטרים הקהילתיים מטפלים בהם הוא מול האוכלוסייה המבוגרת יותר, האוכלוסייה הוותיקה.

<בלה גילנברג: זה באמצעות כמה פעולות.

<בלה גילנברג: אחת מהם זה שוטר קבוע שמכיר את הקהילה ונמצא באותו אזור.

<בלה גילנברג: הוא מכיר את המועדוניות של האזרחים הוותיקים ועושים שם הרצאות גם כדי להנגיש את שירותי המשטרה וגם כדי לכוון את האוכלוסייה הרלוונטית שכמו שראינו כאן היא אוכלוסייה שיש לה יחסית אלמנטים מוחלשים.

<בלה גילנברג: כדי להעצים אותה עוזרים בנושא של מוגנות ומתן כלים לשמור על עצמם.

<בלה גילנברג: הכנו גם סרטונים בשיתוף המשרד לשוויון אזרחי.

<בלה גילנברג: הסרטונים מדמים סיטואציות בקליפים קצרים מאוד שמראים תרחישים כמו כניסה של זרים הביתה – למי לפתוח, למי לא לפתוח, עם מי להתייעץ, עם מי לדבר, איך לדבר, איך להסתובב ברחוב בצורה בטוחה.

<בלה גילנברג: כל הדבר האלה מודגמים בסרטונים האלה והרבה מאוד פעולות כאלה נעשות מול הריכוזים האלה במועדוניות.

<בלה גילנברג: אחת החוויות המעצימות שיש לנו הן "סדנאות אביב".

<בלה גילנברג: איש משטרה בשם חקני שיזם סדנאות לעניין של מוגנות אישית.

<בלה גילנברג: הסדנאות נקראות "סדנאות אביב" על שם הבן שלו שנהרג בתור קצין במנהרות.

<בלה גילנברג: הוא עובר בדרך כלל באוכלוסיות מוחלשות יותר כמו נערות במצוקה, נשים ואוכלוסייה מבוגרת יותר, ונותן להם כלים להתמודדות עם המוגנות האישית שלהם במקרה של תקיפה בדרך כלל.

<בלה גילנברג: כל הנושא של שרשראות בולטות ותיקים פתוחים – כלים להתמודד בעניין הזה.

<בלה גילנברג: זאת אחת הסדנאות המעצימות יותר שיש עליה משובים מדהימים.

<בלה גילנברג: בנוסף לכך יחידות המשטרה מאמצות מועדונים ואוכלוסייה ותיקה.

<בלה גילנברג: אנחנו מתייחסים לעניין של ניצולי שואה וגם לאוכלוסייה הוותיקה בכלל של אנשים מבוגרים יותר בביקורים אישיים שלהם.

<בלה גילנברג: רק בשבוע שעבר היה אצלנו במכללה לשוטרים מועדון "עמך" מרחובות מפגש שני של 50 אזרחים ותיקים שבאו לבקר במכללה לשוטרים בבית שמש.

<בלה גילנברג: אנחנו היינו במפגש ראשון שם עם חיים חקני, ועשינו שם סדנת העצמה.

<בלה גילנברג: שלושה חודשים לאחר מכן הם ביקרו אצלנו במכללה; ביקרו במוזיאון.

<בלה גילנברג: בתוך זה ניתנה הרצאה על המשטרה שרלוונטית להם.

<בלה גילנברג: ניתנה להם הרצאה מרתקת על לשכה 06, למי שמכיר.

<בלה גילנברג: אני לא אכנס לזה עכשיו.

<בלה גילנברג: הם עשו סיור במכללה, אכלו אתנו גם כדי להכיר, גם לתת ביטחון ואת היכולת שיש שוטרים עם פנים; כלומר שמאחורי הדמות יש מישהו שאפשר לפנות אליו אישית, שמכיר את המצוקה ויכול לסייע.

<בלה גילנברג: אנחנו מנסים לעסוק במניעה.

<בלה גילנברג: על מה שקורה אחרי אירוע חברי מאגף החקירות יכול להרחיב, אבל אנחנו מתעסקים כאן בעניין העצמה ומניעה.

<בלה גילנברג: דבר נוסף, אנחנו השנה בפרויקט של תחנה קהילתית מצטיינת.

<בלה גילנברג: אחד הפרמטרים של תחנות המשטרה זה להתנדב באוכלוסיות שונות גם בעניין רב-תרבותי וגם מגדרי.

<בלה גילנברג: אחד הדברים שנבחרו לעסוק בהם זה האוכלוסייה הוותיקה.

אכרם חסון: תודה רבה.

אכרם חסון: רב פקד גדעון גבאי, בבקשה.

<גדעון גבאי: אני נציג של חטיבת החקירות.

<גדעון גבאי: - - - במסגרת - - - החקירות.

<גדעון גבאי: יש הנחיות של החטיבה שצריך לתעדף את הטיפול בקשישים ולייחס משקל מכריע למאפייני - - - ולא לחומרת העבירה בתיקים.

<גדעון גבאי: אני חלק ממדור נפגעי עבירה, ולמדור נפגעי עבירה יש קצינים שנמצאים בכל הארץ.

<גדעון גבאי: הקצינים האלה בודקים על בסיס קבוע מעת לעת את כל תיקי התלונות שהגישו קשישים, והם פועלים כדי שהתיקים האלה יבוצעו בדרך הכי טובה והכי מהירה.

<גדעון גבאי: בתיקים אלה המשטרה נערכת להקים בכל תחנות המשטרה - - - ב-15 תחנות בארץ.

<גדעון גבאי: - - - משפחה, שבהם יהיו חוקרים שיקבלו הכשרה ספציפית בנושא של חקירת קשישים.

<גדעון גבאי: אנחנו מקדמים את הנושא הזה, ואני מעריך שלקראת הרבעון האחרון של סוף השנה הזאת הדבר יהיה זמין לפחות ב-15 תחנות בארץ.

<גדעון גבאי: אחרי שהתגלו מעשי ההתעללות בחיפה זימנו אצלנו את ראש צח"מ, שמענו ממנו את התובנות שלו.

<גדעון גבאי: עכשיו אנחנו ממש בצורה סדרתית פונים למשרד הרווחה, למשרד הבריאות ולמשרד לשוויון חברתי ולעמותות שונות, ועושים הכול כדי לנסות לקדם את הנושא של הטיפול בקשיש בכל הגופים האלה.

אכרם חסון: האם הוגשו כתבי אישום נגד אנשים שהפעילו אלימות נגד הקשישים בחיפה?

<גדעון גבאי: יש שם 9 אנשים שנגד חלקם הוגשו כתבי אישום.

<גדעון גבאי: אני לא יודע איפה זה נמצא בדיוק כרגע, אבל יש 9 חשודים.

<גדעון גבאי: נגד חלק מהם יוגשו כתבי אישום חמורים מאוד.

<גדעון גבאי: משטרת ישראל עשתה תמיד ועושה עכשיו הדרכות ספציפיות בתחום של חקירת קשישים, אבל כרגע בגלל - - - המשפחה אנחנו ממסדים השתלמות ספציפית לקשישים שבה במשך יומיים החוקרים יוכשרו לחקור קשישים בחקירות כאלה.

אכרם חסון: יש לך אינדיקציה כמה תיקים במשטרה נפתחים מטעם הקשישים בגלל אלימות?

<גדעון גבאי: כן.

אכרם חסון: למשל בשנת 2016?

<גדעון גבאי: כל התיקים בלי יוצא מן הכלל שנפתחו במשטרה ומתייחסים לעבירות גוף הם 2,934.

אכרם חסון: ביחס לשנה הקודמת הייתה עלייה גדולה מאוד?

<גדעון גבאי: זה כמעט סטטי בהשוואה לשנה הקודמת.

אכרם חסון: תודה רבה.

אכרם חסון: יש עוד נציגי משרדי ממשלה כאן?

<מיטל הוברט אשכנזי: מהמשרד לשוויון חברתי.

אכרם חסון: את רכזת בכירה בריאות וסיעוד?

<מיטל הוברט אשכנזי: היום הגדרת התפקיד שלי הוא מנהלת תחום רווחה וספורט.

אכרם חסון: שיהיה בהצלחה.

<מיטל הוברט אשכנזי: תודה רבה.

<מיטל הוברט אשכנזי: בהקשר של העלאת הביטחון האישי המשרד מפעיל תכניות רבות הקשורות להפגת תחושת הבדידות, שזה מה שתורם להעלאת הביטחון האישי בקרב אזרחים ותיקים.

<מיטל הוברט אשכנזי: יש לנו פרויקט "והדרת" שפועל בקרב כ-3,000 אזרחים ותיקים מהמגזר הכללי.

<מיטל הוברט אשכנזי: הוא פועל בכ-1,500 בתים במגזר הערבי ועוד 1,500 במגזר החרדי.

<מיטל הוברט אשכנזי: לפרויקט הזה מגיעות בנות שירות במסגרת השירות הלאומי שלהן לבתים של קשישים כפעמיים בשבוע, ודואגות לארח להם חברה, לעשות איתם קניות, לטייל איתם בגינות.

<מיטל הוברט אשכנזי: חלק מהעלאת הביטחון האישי יכול לבוא לידי ביטוי בפרויקט שלנו של סטודנטים למען אזרחים ותיקים.

<מיטל הוברט אשכנזי: סטודנטים מגיעים למרכזי יום ולבתי הקשישים לצורך מיצוי זכויות לאזרחים ותיקים ולניצולי שואה.

<מיטל הוברט אשכנזי: פה נרקם קשר קצת יותר ארוך מלבוא ולמלא טפסים, אלא נוצר קשר בין הסטודנט לאזרח הוותיק.

<מיטל הוברט אשכנזי: בנוסף המשרד מפעיל תכניות ספורט לאזרחים ותיקים, כגון: טניס שולחן וליגת "פטנק".

<מיטל הוברט אשכנזי: מעבר לתחרות הספורט שהיתרון שלו הוא בהיבט הפיזי והקוגניטיבי, יש יתרון חברתי בהרחבת המעגלים החברתיים.

<מיטל הוברט אשכנזי: אני שומעת המון דיווחים מהשטח שלמעשה אחרי שמסתיימת פעילות הספורט הם יושבים בבית-קפה ביחד, מתארחים זה אצל זה.

<מיטל הוברט אשכנזי: זה חלק מהעלאת הביטחון האישי בקרב אזרחים ותיקים.

אכרם חסון: תודה רבה.

אכרם חסון: יש מישהו מהחברים שנמצא כאן שרוצה לדבר?

<צורי ונטורה: אני תושב ראשון לציון.

<צורי ונטורה: אני בן 77.

אכרם חסון: עד 120.

<צורי ונטורה: תודה רבה.

<צורי ונטורה: אני השתתפתי בארבע מלחמות במדינה הזאת ביחידה קרבית: במלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים, מלחמת ההתשה ומלחמת לבנון הראשונה.

<צורי ונטורה: אני ניצול שואה וגם נכה היום.

<צורי ונטורה: לפי דעתי, 2,300 שקלים שאני מקבל מביטוח לאומי זה חמור מאוד.

<צורי ונטורה: אז אני מבקש.

אכרם חסון: קודם כול, היו דיונים רבים בכנסת בנושא ניצולי השואה והקצבה שלהם.

אכרם חסון: אני יודע ששר האוצר הקציב בנושא ניצולי השואה כ-800 מיליון שקל, וכיום נושא הנכים נמצא היום במשרד ראש הממשלה.

אכרם חסון: לפני כחודש שר האוצר הקים ועדה מיוחדת בראשותו של ירון זליכה שתבדוק את מצבם.

אכרם חסון: מצבם של הנכים שמקבלים קצבה כזאת נמוכה חמור מאוד.

אכרם חסון: הוועדה המליצה להעלות את הקצבה כמעט ב-100% ל-4,000 שקל.

אכרם חסון: אני חושב שזה דבר שמגיע לכם בזכות.

אכרם חסון: אישית אני מתנצל שהדבר הזה לא טופל במשך שנים רבות כי אנחנו רואים בכם ברכה בחברה.

אכרם חסון: אני באתי מהגזר הדרוזי.

אכרם חסון: אני יודע שהמבוגרים ואבא ואמא בשבילנו זה דבר קדוש.

אכרם חסון: לכן תמיד שמרנו עליהם ונתנו להם את הכבוד שחייב אותנו מבחינה מוסרית ואחראית.

אכרם חסון: "והדרת פני זקן" זה לא סיסמה.

אכרם חסון: לא צריך לדבר על הדברים האלה בשנת 2017 כי מדינת ישראל קמה בזכות האנשים האלה שעברו משברים קשים מאוד.

אכרם חסון: לא היו להם חיים טובים כי הם נלחמו כל הזמן על קיום המדינה.

אכרם חסון: ואנחנו קוטפים את הפירות.

אכרם חסון: לצערי הרב, יש התרופפות בערכים בחברה הישראלית.

אכרם חסון: אני תמיד שואל: איפה הציונות, איפה האחריות, איפה הכבוד ההדדי, איפה השמירה על הערכים.

אכרם חסון: בדיון הקודם שלנו אמרתי שילדי ישראל הפכו להיות ילדים יותר אלימים ופחות מתחשבים.

אכרם חסון: בתקופה שלי כשהמורה היה עובר ברחוב הייתי משנה כיוון לא מפחד אלא מתוך כבוד למורה.

אכרם חסון: היום יש ילדים שמרביצים למורים, מקללים אותם ומשתמשים באלימות נגד מורים ומנהלים.

אכרם חסון: כמה היום מכבדים את הקשישים או את המבוגרים בכלל?

אכרם חסון: מי קם היום לאיש מבוגר באוטובוס ונותן לו את מקומו?

אכרם חסון: הדברים האלה היו חלק בלתי נפרד מהתרבות היומיומית שלנו, ולצערי הרב, הדברים האלה השתנו לרעה.

אכרם חסון: לכן אנחנו משלמים מחיר כבד.

אכרם חסון: אנחנו מכבדים אתכם, מחבקים אתכם ואוהבים אתכם.

אכרם חסון: המדינה חייבת לכם, ולכן היא לא עושה טובה אם היא תתקן עוול שנעשה לכם במשך השנים.

אכרם חסון: אנחנו נמשיך להיאבק ולעשות הכול כדי שתרגישו טוב, תחיו בכבוד, ושגיל הזהב יהיה עבורכם בעל משמעות כך שתיהנו בשנים האלה כמבוגרים כשאתם מרגישים הכול למען החברה, למען המשפחה, למען המדינה.

אכרם חסון: אני מקווה שהתמונה הלא יפה תשתנה ותהיה תמונה יפה לכולם.

אכרם חסון: אני מודה לכם מאוד שבאתם.

אכרם חסון: היה חשוב מאוד לקיים את הדיון.

אכרם חסון: אני מתנצל שחברי הכנסת המציעים לא יכלו להגיע.

אכרם חסון: אבל, כמובן, קיימנו את הדיון בגללכם ולמענכם.

אכרם חסון: אני מקווה שתזכו לחיים ארוכים, ואנחנו נתקן את העוול שהיה במשך כל השנים.

אכרם חסון: תהיו לנו בריאים.

אכרם חסון: תודה רבה.

<קריאות: תודה רבה.

אכרם חסון: הישיבה נעולה.