ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 425, 2017-06-20 13:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 20 ביוני 2017, כ"ו בסיון תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא: העסקת עובדים ללא הכשרה מתאימה במערכת החינוך.

יעקב מרגי: יוזמת הדיון חברת הכנסת ד"ר יפעת שאשא ביטון, יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד.

יעקב מרגי: אני אחסוך את מילות הפתיחה ואעביר אליה את רשות הדיבור.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: אז כן, רבות דובר סביב הנושא של הפדופיל, אותו מורה מחליף שנכנס לתוך המערכת, קיבל תעודת יושר בלי שהיה מצוין שבעצם עומדים נגדו הליכים משפטיים.

יפעת שאשא ביטון: אבל היום אני לא רוצה לדבר על הלקונה בחוק.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהוא העלה על סדר היום נושא שהרביתי לעסוק בו בשנים האחרונות, וזה העניין של אנשי הוראה או אנשי הסגל שנכנסים לתוך מערכת החינוך, כשלמעשה הם לא אנשי חינוך.

יפעת שאשא ביטון: הם לא עברו שום הכשרה שתאפשר להם את הכניסה למערכת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתקלים בזה במורים פרטיים ואנחנו נתקלים בזה באיזשהו מערך מובנה שקיים היום, של סייעות בעיקר ברשויות המקומיות, שכולנו יודעים שרובן לא עברו שום הכשרה בנושא של חינוך.

יפעת שאשא ביטון: אותן סייעות שיכולות לעבור מתפקיד לתפקיד ברשות המקומית, פעם מזכירה בבית-הספר, אולי אחר כך מזכירה באחת הלשכות ויום אחר כך או שנה אחר כך להיות סייעת.

יפעת שאשא ביטון: יסלחו לי כל הסייעות, ואני יודעת שיש הרבה מהן שעושות עבודת קודש, אבל אני חושבת שהגיע הזמן שאם אנחנו רוצים שתהיה לנו מערכת חינוך כפי שהיא צריכה להיות, אז האנשים שנמצאים בתוך המערכת צריכים להיות אנשי חינוך, אנשים שעברו את ההכשרה המתאימה כדי להיות שם, כרגע בלי קשר לעברם הפלילי, שזו כמובן סוגיה שצריך לעסוק בה.

יפעת שאשא ביטון: מחר בבוקר יהיה דיון בסוגיה הספציפית הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתכנס רק לנושא של מי הם האנשים שפוגשים את הילדים שלנו בתוך מערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: יש פה נציגים של השלטון המקומי?

יפעת שאשא ביטון: לצערי הרב אין פה נציגים של השלטון המקומי, שהם פונקציה מאוד מאוד משמעותית, כי מערך הסייעות שנמצא בגנים - - -

יעקב מרגי: הנציג אמור להגיע.

יעקב מרגי: הוא רשום ואמור להגיע.

יפעת שאשא ביטון: מערך הסייעות שנמצא בגנים הוא בעיקר תחת תחום אחריותו.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהשיח שצריך לעלות כאן הוא שגם הסייעות צריכות להיות נשות חינוך ששייכות או למערכת החינוך או למערך החינוך.

יעקב מרגי: אני יכול לבשר לך שבימים אלה סיימתי הכנת הצעת חוק להגדרת מקצוע הסייעות.

יפעת שאשא ביטון: אפשר רק לברך על זה.

יפעת שאשא ביטון: הגיע הזמן שהדבר הזה ייעשה.

יפעת שאשא ביטון: מערכת החינוך, מדינת ישראל, שנת 2017, וחייב להפסיק להיות פרטאץ', סליחה על הביטוי, זה חייב להיות מקצועי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים חינוך, אנחנו רוצים חינוך, אנחנו רוצים להגן על הילדים שלנו ואנחנו צריכים אנשי מקצוע בתוך המערכת.

יפעת שאשא ביטון: נקודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מסעוד גנאים, שאף הוא הגיש הצעה לדיון מהיר, אבל לא אושר לו בנשיאות, אבל אנחנו בוועדה אישרנו.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: אין ספק שזו תופעה מדאיגה מאוד, ומי שקורא מה שפורסם ב"ידיעות אחרונות" צריך להיות מודאג מאוד.

מסעוד גנאים: צריך להזכיר שבבתי-הספר יש את היקר לנו, של כולנו, הילדים שלנו שם.

מסעוד גנאים: לכן צריך לוודא של אחד שנכנס כדי ללמד את הילדים האלה או כל אחד שייכנס לכותלי בית-ספר יהיו לו את כל התנאים, כל הקריטריונים שיגרמו לזה שזה יהיה אדם שלא מסוכן לילדים שלנו ויתרום גם לאקלים החינוכי, למרחב החינוכי הבטוח, שהוא תנאי ראשון לעשייה חינוכית ולימודית בתוך בתי-הספר.

מסעוד גנאים: נדמה לי שכל מי שרוצה ללמד, תוך שעות מתקבל ומכניסים אותו לבית-ספר, נפגש עם תלמידים ותלמידות, בלי לשאול מה עברו הפלילי או אפילו מה ההכשרה הפדגוגית שלו, בהוראה, בי.

מסעוד גנאים: אי.

מסעוד גנאים: וכל הדברים האלה.

מסעוד גנאים: אני חושב שזה מדאיג מאוד.

מסעוד גנאים: אני רוצה להעיר שאני יודע שבבתי-הספר הערבים יש הרבה מורים מחליפים.

מסעוד גנאים: שם זה משום שיש עודף.

מסעוד גנאים: אתה תמצא שלכל מחליף יש תעודת הוראה, יש לו את כל הקריטריונים וכל התנאים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שאתם יותר מתקדמים.

מסעוד גנאים: כן.

מסעוד גנאים: לכן – לפי הדוח - בבתי-הספר העבריים, בחברה היהודית, בגלל מחסור מקבלים כל אחד.

מסעוד גנאים: לפי דעתי זה עניין מאוד מדאיג.

מסעוד גנאים: והכל לכאורה עד שמשרד החינוך יגיב.

מסעוד גנאים: כן, אנחנו רוצים לשמוע את משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: זו עובדה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: כנראה שהתפיסה היא שמי שנכנס רק לשעה או שעתיים לא באמת צריך לעשות משהו משמעותי, וזו הנגזרת.

יעקב מרגי: אמיתי שוחט, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<אמיתי שוחט: צהרים טובים.

<אמיתי שוחט: לנושא סייעות השילוב – ככלל, לסייעות השילוב, כמה שנועד לתמוך בשילוב ילדים עם מוגבלות, יש גם תפקידים פדגוגיים כי הן אמורות לתווך את הלמידה, ויש להן גם תפקידים חברתיים.

<אמיתי שוחט: הן אמורות להבין במוגבלויות שונות, אמורות להבין גם את חומר הלימודים, וכשאנחנו מביאים לשם סייעות בוגרות 12 שנות לימוד בעצם מצפים מהן להיות בייביסיטר של הילדים ואי אפשר לצפות שהיא תקדם את הילדים.

<אמיתי שוחט: כרגע התחום ברור.

<אמיתי שוחט: כלומר, אם יש סייעת טובה או סייע טוב, שזה מישהו עם תואר או מישהו עם ניסיון, הוא גם דורש וגם משלמים בשחור.

<אמיתי שוחט: כל הורה שתשאל אותו יגיד שזה לא חוקי, אבל אני דואג לילד שלי ואני עושה את זה.

<אמיתי שוחט: אני יודע שבמשרד החינוך יש תוכניות להכשרות והם מדברים על הסיפור הזה.

<אמיתי שוחט: יש גם רשויות מקומיות שעושות את זה בעצמן, עושות את ההכשרות.

<אמיתי שוחט: דיברתי גם עם הורים שאמרו: עזבו שבועיים ראשונים של הלימודים, אל תתנו לילדים שלי סייעת, ותעבירו להן הכשרה.

<אמיתי שוחט: תבנו את זה כגמול.

<אמיתי שוחט: הנושא הזה צריך טיפול.

<אמיתי שוחט: אנחנו שמחים על הצעת החוק הזאת ונשמח גם לקחת חלק.

<אמיתי שוחט: אנחנו עומדים בפני כינוס של ועדה אצלנו בנושא הזה.

<אמיתי שוחט: בתחום הזה יש הרבה אנשים, יש גם את השלטון המקומי, משרד הכלכלה, משרד הפנים, הסתדרות, עמותות, הורים, ואנחנו רוצים לכנס את כולם כדי לעזור לפתור לפחות חלק מהבעיות שקיימות בתחום הזה.

<אמיתי שוחט: נשמח לכל שיתוף פעולה.

יעקב מרגי: עו"ד איילת דיין, בבקשה.

<איילת דיין: אני רוצה להצטרף לדברים של אמיתי.

<איילת דיין: היום, ההכשרה לה זקוקות המשלבות של הילדים עם הצרכים המיוחדים זה 12 שנות לימוד.

<איילת דיין: כלומר, אין שום דרישות סף בהשכלה, הן לא עוברות הכשרה ייעודית וברוב המכריע של המקרים גם לא מקבלות הנחיה שוטפת במהלך השנה.

<איילת דיין: צריך להבין שהמשלבת היא דמות קריטית, אולי הדמות החינוכית אחת מהמשמעותיות, אם לא המשמעותית ביותר, אצל הילד המשולב.

<איילת דיין: במצב הדברים הזה שבו היא גם מגיעה ללא דרישות השכלה, גם לא מקבלת הכשרה ייעודית וגם לא מקבלת הנחיה, בעצם מועיד הרבה פעמים מראש את השילוב לכישלון.

<איילת דיין: כלומר, אנחנו לא נותנים לילד את ההנגשה לה הוא זקוק כדי להצליח בשילוב ומראש אנחנו אומרים שהיא סוג של בייביסיטר.

<איילת דיין: שלא באשמתה אין לה את הכלים.

<איילת דיין: הרשויות המקומיות משבצות לא לפי התאמה לתפקיד, אלא לפי הצרכים הנקודתיים שלהם בכוח האדם שעומד לרשותן.

<איילת דיין: פנינו המון פעמים למשרד החינוך, והוכנו תוכניות לגבי ההכשרה שלהן, לגבי ההגדרה שלהן כפרופסיה נפרדת, ובינתיים שנים כלום לא קורה.

יעקב מרגי: נציג הסתדרות המורים, אתה רוצה להתייחס?

<מיכאל פינטו: אני מנהל בית-ספר ברמת גן כבר 23 שנים, מתוכן גם ניהלתי את מחלקת גני הילדים.

<מיכאל פינטו: אני רוצה לתאר בוקר של מנהלת בית-ספר, סגנית מנהלת.

<מיכאל פינטו: השעה שש וחצי בבוקר, הטלפון מצלצל, הבן של אורית עם 39 מעלות חום והיא לא יכולה להגיע.

<מיכאל פינטו: עשר דקות לאחר מכן, בעודי מנסה למצוא מחליפה, ממלאת מקום לאותו יום, אני מקבל שיחה נוספת מיוסי, המורה לחינוך גופני.

<מיכאל פינטו: גם הוא לא יכול להגיע.

<מיכאל פינטו: אני מתאר לכם את שגרת הבוקר שלנו.

<מיכאל פינטו: כאשר אני מגיע בשעה שבע וחצי בבוקר לבית-הספר, עומדות בפני כמה בעיות: הבעיה הראשונה, האם נצליח להשיג ממלא-מקום או ממלאי מקום באותו יום לבית-הספר.

<מיכאל פינטו: לא מעט מקרים אני, כמנהל בית-ספר, נכנס וממלא-מקום.

<מיכאל פינטו: כך הסגנית שלי ומורים שנמצאים בשעות שהייה.

<מיכאל פינטו: אני שואל את עצמי: האם זה התפקיד שלי כמנהל בית-ספר?

<מיכאל פינטו: אינני בטוח.

<מיכאל פינטו: הדבר המרכזי שאני כן רוצה להתייחס אליו, שאסור לנו להשאיר - - -

מסעוד גנאים: אין מאגר של שמות?

מסעוד גנאים: צריך להיות מאגר.

<מיכאל פינטו: ידידי היקר, גם אם יש לך מאגר, הוא מונה לכל היותר בין שניים לשלושה מורים, כאשר כמה בתי-ספר מדברים על אותם מורים.

<מיכאל פינטו: זה לופ שחוזר על עצמו.

יעקב מרגי: אני רוצה לשאול אותך שאלה, כמנהל בית-ספר.

יעקב מרגי: האם אתה בפרקטיקה, בחיי היום-יום שלך, מעסיק מורים שלא מוסמכים?

<מיכאל פינטו: אני אסביר לך בדיוק.

<מיכאל פינטו: אנחנו מעסיקים מורים, לצערי הרב לא כולם מוסמכים.

<מיכאל פינטו: יש לנו מערכת שאנחנו מזינים את הנתונים אליה ומקבלים אישורים, ואישורים בלבד - - -

יעקב מרגי: אבל מורים מאושרים, כן.

<מיכאל פינטו: מורים מאושרים בלבד.

יפעת שאשא ביטון: מה זה "מאושרים"?

יפעת שאשא ביטון: אתה מתכוון מאושרים מבחינה פלילית.

<מיכאל פינטו: מבחינה פלילית.

<מיכאל פינטו: משרד החינוך מחויב לאשר במערכת את המורים הללו.

יפעת שאשא ביטון: יש להם הכשרה נדרשת בהוראה או בחינוך?

<מיכאל פינטו: אני לא מדבר על הכשרה.

יפעת שאשא ביטון: אז על זה אני מדברת.

יפעת שאשא ביטון: זה נושא הדיון.

יעקב מרגי: בשאלתי רציתי לברר, ונתת את שתי התשובות.

יעקב מרגי: אנחנו מודעים לכך שיש במערכת מורים שאינם מוסמכים להוראה, הם מורים ייעודיים, אבל אמרת שבכל מקרה אין לך מורה שאינו מאושר על-ידי משרד החינוך.

<מיכאל פינטו: לחלוטין.

<מיכאל פינטו: ברשותכם, אני רוצה לגעת בנקודה מאוד מאוד חשובה, על אחריות המנהלים כאן.

<מיכאל פינטו: למנהלי בתי-הספר אסור להשאיר כיתה ללא השגחה; אסור לנו לאחד כיתות; אסור לנו להודיע לילדים להגיע בשעה השנייה והשלישית.

<מיכאל פינטו: שימו לב כמה המשימה שלנו לא פשוטה, כאשר אנחנו צריכים לדאוג להשגחה.

<מיכאל פינטו: נשאלת השאלה אם מישהו בדק את האפקטיביות של אותה השגחה, של אותם מורים ממלאי-מקום, וכמה שעות שהולכות לאיבוד שאנחנו צריכים אותן, זקוקים להן.

<מיכאל פינטו: חברים, צריך לתת פתרונות מעשיים.

<מיכאל פינטו: צריך למצוא מאגר ריאלי, צריך למצוא אנשי מקצוע שייתנו את המענה ההולם ולא להטיל את כל האחריות על מנהלי בתי-הספר.

יפעת שאשא ביטון: אגב, לשאלתך, ביקשתי מהממ"מ דוח שיבדוק את היקפי ההיעדרויות, שהם דמיוניים, במערכת החינוך, כדי להראות כמה באמת מורים לא מגיעים.

יפעת שאשא ביטון: לפעמים בבתי-הספר זה לא שעה או שעתיים או שלוש, אלא אתה רואה יום שלם של ילדים שנמחק מהמערכת.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שזו סוגיה שצריך לטפל בה, אבל זה בדיון נפרד.

<אביטל ויינשטיין כהן: אני אשמח להשלים את מה שאמר מיכאל.

<אביטל ויינשטיין כהן: אני מנהלת בית-ספר יסודי בחולון כבר שש שנים ובמערכת אני 21 שנה.

<אביטל ויינשטיין כהן: מעבר לאחריות שמוטלת עלינו, יש גם עניין של בזבוז של שעות.

<אביטל ויינשטיין כהן: כשאני מדברת על בזבוז שעות, כשאנחנו מדברים על מורים שאינם מוכשרים והם נכנסים לכיתות, מעבר לעזרה שהם מעניקים הם יכולים לעשות גם נזק מאוד מאוד חמור.

<אביטל ויינשטיין כהן: משום שאם הם לא מקצועיים ואם אין לנו אפשרות לבדוק אותם, כמו כשאנחנו מקבלים מורים לבית-הספר שלנו ובודקים אותם בציציות, מי המורה, מה המורה וכו' וכו', אין לנו את האפשרות לעשות את זה.

<אביטל ויינשטיין כהן: אין לנו את האפשרות בשש וחצי בבוקר לבדוק אם יש לה הכשרה מותאמת או אין לה הכשרה מותאמת.

<אביטל ויינשטיין כהן: אנחנו צריכים לשמור על הילדים.

יפעת שאשא ביטון: את לא מוצאת מישהי שמחליפה בכיתה שלך בשש וחצי בבוקר out of no where.

יפעת שאשא ביטון: זו צריכה להיות מישהי שכבר הכרת והיתה בתוך הלופ.

יפעת שאשא ביטון: אז למה מלכתחילה לא לבנות את זה בצורה כזאת שייכנסו מי שיש לו הכשרה?

יעקב מרגי: הלופ לא שלה.

<אביטל ויינשטיין כהן: פנתה אלינו, המנהלים – לפחות אלינו בחולון – חברה פרטית שיש לה מאגר של מורים מחליפים.

<אביטל ויינשטיין כהן: אבל, אליה וקוץ בה - אנחנו צריכים לשלם עבור השירות הזה, שעל פניו אמור להיות משהו מובנה וקיים, אם זה במשרד החינוך, אם זה בעיריות.

<רויטל לן כהן: אני רוצה לומר משהו בהמשך לזה, בכובע שלי כחברת מועצה.

<רויטל לן כהן: אני ממלאת את מקומו של יושב-ראש ועדת החינוך במועצה, ואחד הדברים הקשים שאנחנו מתמודדים איתם זה שלפעמים כבר בערב אנחנו יודעים על זה שלמחרת בבוקר לא יהיו לנו סייעות.

<רויטל לן כהן: יש לנו כמעט 200 גנים, ואולי 70 סייעות לא מגיעות למחרת.

<רויטל לן כהן: 70.

<רויטל לן כהן: ואז אנחנו צריכים להתחיל לחפש מהיקב ומהגורן, ואז יש לנו את הביטוי, שאנחנו אומרים אותו ממצוקה: אנחנו מחפשים אנשים עם דופק ברחוב.

<רויטל לן כהן: זה לא יכול להיות.

<רויטל לן כהן: כשמדברים על מורים מחליפים, לפעמים זה לא רק שעה, לפעמים זה לא רק יום.

<רויטל לן כהן: אם מורה חולה במשך שבוע או אם חלילה כמו שקרה אצלנו שמורה עברה הפלה, מהיום למחר אין לי מורה לכמה חודשים.

<רויטל לן כהן: ואז אנחנו צריכים את האנשים הלא מקצועיים האלה.

יפעת שאשא ביטון: ואז את מכניסה מחליף לכמה חודשים שהוא לא עבר הכשרה ושיהיה עם הילדים שלנו?

<רויטל לן כהן: עד שאנחנו נמצא מורה מקצועי שייכנס לכיתה, כן.

<רויטל לן כהן: את לא יכולה להשאיר את הכיתה לבד.

<רויטל לן כהן: כרגע אני אפילו לא מדברת על הצרכים המיוחדים.

<רויטל לן כהן: מבחינה עירונית זו בעיה.

יפעת שאשא ביטון: הבעיה עוד יותר עמוקה והיא ראשונית ממה שאת מציגה, כי גם אותן סייעות, אותן 70 סייעות שלא מגיעות לגנים, הן סייעות שלא עברו הכשרה מתאימה.

יפעת שאשא ביטון: את זה אנחנו חייבים לשנות.

יפעת שאשא ביטון: צריך להגדיר מחדש את המקצוע הזה שנקרא סייעת בגנים.

יפעת שאשא ביטון: זה צריך להיות מוגדר כמקצוע חינוכי פרופסיונלי, נקודה.

יפעת שאשא ביטון: עם הכשרה מתאימה.

יפעת שאשא ביטון: נקודה.

יעקב מרגי: זה יהיה בקרוב.

<רויטל לן כהן: אני יכולה להעביר אליכם ניירות עמדה ששלחנו כבר ב-2007 גם למשרד החינוך וגם להסתדרות העובדים, שבהם אנחנו מתחננים שתהיה הגדרה של התפקיד הזה כפרופסיה מקצועית.

<רויטל לן כהן: מ-2007, עשר שנים, אנחנו מבקשים הגדרה של התפקידים האלה כפרופסיה, אבל הם לא מוכנים לעשות את זה כי זה יעלה להם כסף.

<רויטל לן כהן: איפה אנחנו רואים את זה ממש טוב?

<רויטל לן כהן: בזמנו הצלחנו לפתוח את ההסכם הקיבוצי של הסייעות המשלבות, כי הן היו מועסקות כעובדות שעתיות.

<רויטל לן כהן: אז הפכו אותן להיות מועסקות כעובדות עירוניות, אבל השאירו את החובה למתח דרגות שמתחיל ב-6.

<רויטל לן כהן: מה זה אומר?

<רויטל לן כהן: שגם אם אני מביאה היום אקדמאי שישלב את הילד שלי, הוא מתחיל מ-25 שקלים.

<רויטל לן כהן: זה משאיר אותנו באותו מקום שהם לא רוצים לבוא.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שזה דורש התארגנות מערכתית.

<רויטל לן כהן: בגנים של החינוך המיוחד ובכיתות של החינוך המיוחד, שם נדרשים אנשים שהם אפילו יותר מקצועיים, הסייעות לא מקצועיות; בשילוב, כמו שכבר אמרנו פה, מגיעים אנשים ללא הכשרה וללא דרישות סף.

<רויטל לן כהן: אנחנו שומעים מהמורים והמורות בבית-הספר שזה מפריע להם ומקשה עליהם, כי הם לא מסוגלים להגיע לילדים האלה.

<רויטל לן כהן: הם זקוקים לזה שיהיו שם אנשי מקצוע.

<רויטל לן כהן: כלומר, גם מהאנשים בשטח, מהמורות ומהמנהלות, אנחנו שומעים שזה בעייתי.

<רויטל לן כהן: דבר חמור נוסף שקורה, שבצוק העתים הם משתמשים בסייעות השילוב כמי שתחזיק את הכיתה, כי אי אפשר שלא יהיה מבוגר בכיתה.

<רויטל לן כהן: זה אומר שאז גם אין שם איש מקצועי וגם אנחנו משאירים את הילד עם המוגבלות לבד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גברת הניה מרמורשטיין, בבקשה.

<הניה מרמורשטיין: רציתי לדבר על המגזר החרדי.

<הניה מרמורשטיין: אצלנו יש המון בנות עם תעודות ואפילו בי.

<הניה מרמורשטיין: אי.

<הניה מרמורשטיין: שלא מוצאות משרה בהוראה והולכות להיות סייעות.

<הניה מרמורשטיין: לא מסתכלים מה התעודה שלהן, מה הן יודעות וכו', והמחיר הוא כמו לאחת שלמדה רק 12 שנים ואין לה שום תעודה ושום כלום.

<הניה מרמורשטיין: לגבי המורות – יש אצלנו הרבה ממלאות-מקום שיכולות בשש וחצי בבוקר לקפוץ ולהיות, אבל בגלל שזה מילוי מקום היא יכולה להסתובב שנים עם המילוי מקום, אבל היא צריכה להביא פרנסה הביתה, שבמגזר החרדי הוא דבר מאוד חשוב לאישה.

<הניה מרמורשטיין: התשלום הוא אחרי הרבה חודשים, אין את התקן, אין הוותק, אין את ההמשכיות ולכן לא יכולים לעמוד בדבר הזה.

<הניה מרמורשטיין: אני לא יודעת אם זה רגיל במשרד החינוך או שזה רק אצלנו, אבל אם היו מתחשבים בדבר הזה היו לנו מורות ממלאות-מקום למכביר, מצוינות, עם תעודות, שבאמת ראויות להיות מורות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: המועצה לשלום הילד, בבקשה.

<לירון אשל: אני חושבת שכולנו תמימי דעים על הקלות הבלתי נתפסת בה כל אחד עם דופק יכול להיכנס ולהיות מורה מחליף במערכת החינוך.

<לירון אשל: השבוע ראינו כתבה מזעזעת של כתבים שניסו להיכנס כמורים מחליפים - - -

יפעת שאשא ביטון: לא בעיה להיכנס.

<לירון אשל: בדיוק, לא בעיה להיכנס.

<לירון אשל: ב-12 ביוני יצא נוהל חדש במשרד החינוך שלא יאפשר הזעקה של מורה בשש וחצי בבוקר בלי מפגש ראשוני איתו, אלא כל המורים יהיו בתוך מאגר של משרד החינוך.

<לירון אשל: אני מעלה כאן איזשהו רעיון, שמשרד החינוך יעביר את ההכשרות בתוך המאגר או בשיתוף פעולה עם אותם מורים שיהיו במאגר.

<לירון אשל: שוב, הקלות הבלתי נתפשת של בן-אדם שמפרסם איזושהי הודעה בפייסבוק שהוא מחפש עבודה והוא מוזעק בשש בבוקר לבית-ספר לא יכולה להמשיך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פיני קבלו, מרכז שלטון מקומי.

<פיני קבלו: את הדברים האלה אנחנו זועקים כבר הרבה זמן.

<פיני קבלו: לשלטון המקומי אין יד בקביעת העובדים, זו אחריות של משרד החינוך.

<פיני קבלו: הוא זה שלוקח את המורים, את ממלאי-המקום או כל האחרים.

<פיני קבלו: לכן בעניין הזה אנחנו מוכנים להירתם בכל דרך על מנת לשנות את הדבר הזה, כי זה פוגע בילדים.

<פיני קבלו: זה פוגע בתדמית של היישוב, זה פוגע בכל דבר שקורה, בחינוך.

<פיני קבלו: בשלטון המקומי החינוך הוא דבר מאוד חשוב וראשי רשויות מקפידים מאוד שמערכת החינוך שלהם תהיה טובה, תהיה הישגית.

<פיני קבלו: לכן בעניין הזה אנחנו מוכנים לשלב ידיים גם עם ההסתדרות, גם עם משרד החינוך, על מנת שיהיו איזשהו מאגר או נמצא איזושהי דרך.

<פיני קבלו: אני מבין שבשעות הבוקר נקלעים למצב שבו אדם חולה, לא מגיע, ואנחנו בני אדם, וצריך למצוא פתרון לשאלה מי לוקח את העובדים האלה ושם אותם באיזשהו מאגר ושאפשר למשוך מהם בזמן שיש היעדרות, וכן גם מי יממן אותם ואיך יהיו התנאים שלהם.

יעקב מרגי: אין ספק שזה רק מחדד שצריך לחוקק את החוק הזה כדי להגדיר את מקצוע הסייעת, עם דרישות סף, עם השכלה, עם הדרכה וכל המשתמע מכך.

יעקב מרגי: ברגע שזה יוגדר בחוק, כבר תינתן הדעת למאגרים, לתוכנית ההשתלמויות, לאיך מאשרים סייעת.

יעקב מרגי: אני חושב שזה נכון ומכאן תצא קריאה.

יעקב מרגי: אני שמח שאמרת שאתה מוכן לשלב ידיים ובסוף הדיון תצא קריאה לתמוך בהצעה.

<פיני קבלו: אני גם מצטרף לאמירה על כך שסייעות חייבות לעבור השתלמויות כלשהן.

<פיני קבלו: אגב, יש השתלמויות של כל מיני גופים משותפים לממשלה ולהסתדרות, שחר און ואחרים, שהם יוצאים לשלושה ימים ואולי באמת כדאי להקדיש להם את התקופות האלה.

יפעת שאשא ביטון: שלושה ימים הכשרה, זה לא הכשרה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על הגדרה פרופסיונלית.

יפעת שאשא ביטון: צריכה להיות הכשרה כמו שצריך.

<פיני קבלו: אני חושב שהעוזרת היום, שברוב הזמן היא גם ממלאת-מקום של הגננת, חייבת להיות מקצועית, שיודעת גם לדבר עברית, לקרוא סיפור ולהיות יד מסייעת בגן.

<פיני קבלו: בעניין הזה אין לכם בעיה עם השלטון המקומי, אנחנו נתמוך בכל מהלך כזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני לא רוצה להרחיב על הסייעות, אלא לומר שהילדים, במיוחד בגני טרום חובה, מתייחסים גם לסייעת וגם למורה כמורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן היא לפחות צריכה לדעת משהו בחינוך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לשתיהן מתייחסים אותו הדבר – זו מורה וזו מורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כששואלים אותם: מה השם של המורה שלך – הוא מזכיר את שתיהן.

יעקב מרגי: אין ספק שהרציונל הוא שהסייעת תהיה דמות חינוכית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מעלה את זה כעובדה, ואני מסכים שצריך להכשיר אותן וצריך להיות מאגר, אבל יש בעיה אחרת של המורים או המורות בבתי-הספר, ולא רק עם הסייעות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אצלנו, בחברה הערבית, יש לנו אינפלציה, יש עודף, יש הרבה שלמדו ומחכים ולא נקלטו, אבל הבעיה שלנו היא שיש ממלאי-מקום שהם לשיקול דעתו של המנהל וגם לפי הלחץ ראש הרשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש להם את הרשימות שלהם, אבל לא תמיד הם מוכשרים, לא תמיד הם מוכנים, לא תמיד הם מתאימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הדרישה שלי – בדרך כלל אני לא רק מעלה בעיה, אלא גם מבקש שיהיה משהו – שמשרד החינוך יכין רשימות של ממלאי-המקום שהם מוכנים ומוסמכים, שלצערנו משרד החינוך עוד לא קלט אותם להיות מורים מן המניין, אבל הם יכולים להיות ממלאי-מקום ובכך גם נדאג לחינוך המתאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השעות בהן המורים נעדרים עוברות בדרך כלל ללא לימוד וסתם מעבירים את הזמן, רק כדי להחזיק את הילדים בכיתות, כי אלה ממלאי-מקום.

יעקב מרגי: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בבקשה.

<דוד מעגן: אני רוצה להוסיף רק כמה מידעים.

<דוד מעגן: ראשית, אין לנו נתונים מסודרים על ממלאי-מקום במערכת, גם לא על הסייעות.

<דוד מעגן: צריך לקחת את זה בחשבון.

<דוד מעגן: שנית, לגבי ההיעדרויות, ואת ציינת את זה, הטריגר למילוי מקום הוא בעצם ההיעדרויות של מורים.

<דוד מעגן: לאחרונה כן פיתחנו נתונים על היעדרויות מורים, והתופעה הזאת הולכת וגדלה.

<דוד מעגן: רק כדי לסבר את האוזן, ב-2009 היו כ-5 מיליון שעות היעדרות וב-2016 זה הגיע ל-7.5 מיליון.

<דוד מעגן: כלומר כמעט 50% יותר.

<דוד מעגן: יחד עם זאת, צריך לזכור שהמערכת גם גדלה מבחינת כוח האדם.

יעקב מרגי: כל נתון הוא יחסית לגידול.

<דוד מעגן: נכון, יחסית לגידול של המורים.

יפעת שאשא ביטון: זה מטורף כשלעצמו בלי קשר לכלום.

<דוד מעגן: אבל התופעה כתופעה, מבחינת מילוי מקום, גדלה בצורה משמעותית בתקופה הזאת.

<דוד מעגן: יחד עם זאת, אני רוצה לציין שחלק גדול מההיעדרויות האלה מוצדק, מסיבות של מחלה, חופשות לידה וכיוצא בכך, אבל זה לא סותר את העובדה שזה נתון שצריך לקחת אותו בחשבון וצריך להתייחס אליו.

<דוד מעגן: מצד שני, צריך לזכור שבבעלויות, בתיכוניים, אין לנו שום מידע על ההיעדרויות שם.

<דוד מעגן: כרגע המידע שקיים לנו הוא לגבי מורים שמועסקים על-ידי המדינה.

יפעת שאשא ביטון: אז אני יכולה להגיד לך, עוד לפני שבדקת, שכשאתה תיגש לתיכוניים אתה תראה שזה אפילו מחמיר.

<דוד מעגן: יכול להיות.

<דוד מעגן: כרגע אנחנו לא יודעים על נתונים ויכול להיות שבכל רשות מחזיקים את הנתונים, כל בעלות מחזיקה.

<דוד מעגן: כרגע אין מאגר מידע מסודר על בעלויות, כמו שלנו אין נתונים מסודרים על ממלאי-מקום.

<דוד מעגן: בכל זאת, אני רוצה לומר שמהנתונים שיש בידינו רוב המורים שמועסקים במערכת – ואני לא מתייחס כרגע לסייעות – רובם הגדול, למעלה מ-90%, הם אקדמאים ולרובם הגדול יש גם הכשרה להוראה.

<דוד מעגן: מההסתכלות שלנו לאורך השנים, התופעה שהיתה לפני 20 שנה, שהיו מורים בלי שום הכשרה להוראה, בלי תואר אקדמי, הלכה ונעלמה בסך הכל.

יעקב מרגי: יש שיפור.

יפעת שאשא ביטון: זה המאסט.

יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על המאסט.

יפעת שאשא ביטון: במאסט זה לא 90%, זה 100% מוכשרים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על אלה שבאים להחליף, שהם לא חלק אינטגרלי מהמערכת, וגם שם אנחנו מבקשים את זה.

<דוד מעגן: יפה.

<דוד מעגן: אני רוצה לומר, לסיכום, שסוגיית המורים חסרי הכשרה מתאימה היא ספציפית למקצועות מסוימים.

<דוד מעגן: זאת אומרת, מורה שמלמד מתמטיקה ללא רקע השכלתי מתאים, כמו אנגלית וכיוצא בזה.

<דוד מעגן: על זה נדרשנו ודיברנו בהזדמנויות אחרות, גם דוח מבקר המדינה דיבר על זה, על אחוז מאוד גדול, לפחות בחינוך היסודי, וגם בחינוך העל-יסודי, של מורים שאין להם הכשרה מתאימה במתמטיקה וכיוצא בזה.

יעקב מרגי: גברת סוניה פרץ, בבקשה.

יעקב מרגי: אני מבקש שתתייחסי מעבר למה שעלה כאן בדיון, וגם למקרה הספציפי שהביא אותנו ליזום את הדיון, שכל המדינה געשה ורעשה בגלל אותו מורה.

<סוניה פרץ: אני סמנכ"לית ומנהל אגף בכיר כוח אדם בהוראה במשרד החינוך.

<סוניה פרץ: למקרה הספציפי אני לא אוכל להתייחס, משום שהוא נמצא תחת חקירת משטרה ולכן אני מנועה.

יעקב מרגי: לא, באופן כללי לנושא שאנחנו דנים בו, בלי שמות, אם הוא היה מוסמך להוראה, לא מוסמך להוראה, ממלא-מקום.

יעקב מרגי: מה היה הסטטוס שלו.

<סוניה פרץ: אני מעדיפה כרגע לא להתייחס לזה.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: מכבד את זה, תודה.

יפעת שאשא ביטון: לפי הפרסומים הוא נטול הכשרה.

יפעת שאשא ביטון: הוא הגיע כמורה מחליף.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך את מה שהיא לא יכולה להגיד.

מסעוד גנאים: גם אני הייתי ממלא-מקום, אבל הבנתי ששעות ממלא-מקום לא נחשבים לוותק?

מסעוד גנאים: הם נכללים.

<סוניה פרץ: אני חושבת שאין מחלוקת ויש הסכמה מקיר לקיר שכשמורה מתקבל לעבודה והוא קבוע – ב"קבוע" אני מתייחסת גם למילוי מקום לתקופות ארוכות, כגון חופשות לידה.

<סוניה פרץ: דוד, אני חייבת להגיד שבנתון שאתה מסרת כ-3 מיליון מהשעות זה מילוי מקום לחופשות לידה.

יפעת שאשא ביטון: עדיין 6 מיליון שעות היעדרות זה מטורף.

<סוניה פרץ: מתוך 125,000 מורים, זה אחוז מאוד בודד של היעדרויות.

<סוניה פרץ: צריך להסתכל גם בפרופורציה של גודל המערכת והיקף המורים במערכת.

<סוניה פרץ: תהליכי הקבלה של המורים למערכת: אחרי הבדיקות הביטחוניות והרישומים הפליליים, נעשית גם בדיקה של ההכשרה של המורים.

<סוניה פרץ: היום יש תהליך ממוחשב שלא מאפשר קליטה של מורים לא מוסמכים למערכת, אלא אם יש נסיבות מיוחדות שמצדיקות את העניין הזה, באזורים מסוימים, במקצועות מסוימים, בנסיבות מיוחדות.

<סוניה פרץ: בגדול, כמו שדוד אמר, אם מסתכלים בטווח של העשור האחרון, לפי הנתון שיש לי כמעט 94% של המורים הם אקדמאים ובעלי הסמכה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם ממלאי-המקום?

<סוניה פרץ: אני מדברת כרגע על המערכת כולה.

יעקב מרגי: בואי נתמקד במילוי המקום.

<סוניה פרץ: לעניין המילוי מקום – לאור האירוע שהיה ולאור פרסומים שהיו חידדנו את ההנחיות למנהלי בתי-הספר בחוזר שהוצאנו.

<סוניה פרץ: אנחנו נותנים עדיפות למורים שמלמדים בתוך בתי-הספר.

<סוניה פרץ: בהסכם הקיבוצי יש מענה לעניין הזה ולפיו מורה מתוך בית-הספר שמלמד במילוי מקום, מקבל על זה שכר נוסף.

<סוניה פרץ: כשהבנו שיש קושי במציאת ממלא-מקום, פתחנו לפני שנה וחצי את האפשרות להעסיק מורים גמלאים במערכת, שהם בעלי ניסיון והכשרה מתאימה, ללא אישורים מיוחדים.

<סוניה פרץ: בדרך כלל, כשמורה גמלאי נדרש לעבוד במערכת, יש כל מיני עניינים של פנסיה והעסקות נוספות, אבל כאן זה פתוח.

<סוניה פרץ: במילוי מקום שעתי אנחנו מאפשרים להעסיק מורים גמלאים ללא אישור מיוחד.

<סוניה פרץ: אחר כך, במדרג של האפשרויות, אנחנו מאפשרים גם בעלי תעודת הוראה, גם סטודנטים וגם בעלי תואר שני.

<סוניה פרץ: דרך אגב, חשוב לדעת שזה מילוי מקום שעתי.

<סוניה פרץ: אתם שומעים פה את התיאורים – לפעמים זה לשעה, שעתיים.

<סוניה פרץ: אנשים בעלי הסמכה מתאימה לא מחפשים את העבודה בתצורה הזאת, הם מעדיפים להשתבץ כמורים קבועים, כמורים שעובדים במערכת, ולכן בצוק העתים נכנסים גם ממלאי-מקום שהם חסרי השכלה.

<סוניה פרץ: אני רוצה להתייחס למה ששאל אותי חבר הכנסת גנאים – יש הוראות די ותיקות לגבי מכסה של שעות בודדות שנעשות ומקנות ותק.

<סוניה פרץ: בבתי-ספר יסודיים, כשמורה משלים 375 שעות זה מקנה לו שנת ותק.

<סוניה פרץ: בחטיבות הביניים, כשמורה משלים 300 שעות זה מקנה לו שנת ותק.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, אני רוצה להתייחס.

יפעת שאשא ביטון: דיברת על מורה שנכנס לשעה, שעתיים.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את המערכת, הרבה פעמים זה לא מסתכם בשעתיים בבית-ספר, מה גם שאנחנו יודעים שיש הרבה מאוד מורים שהם בחלקיות משרה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אם אנחנו נחליט שהולכים לכיוון שבו אנחנו ממקסמים את היכולת שלנו להכניס אנשים עם הכשרה לתוך המערכת ולא מראש מוותרים ואומרים שמילוי מקום זה משהו שאנחנו לא מייחסים לו חשיבות, אני בטוחה שנוכל למצוא את הפתרונות, גם מתוך המערכת עצמה.

יפעת שאשא ביטון: אפשר גם להקים – אנחנו נגיד את זה בסיכום, כפי שאמר היושב-ראש – מאגר, בין אם זה יישובי ובין אם זה של מערכת החינוך, מאגר של מורים שעברו הכשרה ואז זה גם יכול למלא להם משרה.

יפעת שאשא ביטון: הם יועסקו בצורה מסודרת והם יוכלו להתנייד בין בתי-הספר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק צריכים לרצות למצוא פתרונות יצירתיים, ואני בטוחה שאנחנו נוכל להיות שם.

יפעת שאשא ביטון: זה לגבי המורים המחליפים, ולגבי הסייעות אנחנו נתייחס בנפרד.

יעקב מרגי: אני רוצה להודות לכל המשתתפים.

יעקב מרגי: ברשותכם, אני רוצה שחברת הכנסת ד"ר יפעת שאשא ביטון תקרא את הסיכום של הדיון ונמשיך לעקוב אחרי הסוגיה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: ראשית, כבוד היושב-ראש, אני רוצה להודות לך.

יפעת שאשא ביטון: מה שלא יודעים האנשים שיושבים כאן זה שבעקבות המקרה הטרדתי את כבוד היושב-ראש, כשהוא אפילו לא היה כאן פיזית, והוא נרתם מיידית כי הוא הבין את החשיבות.

יפעת שאשא ביטון: הסיכום של הוועדה ממשיך את רוח הדברים של מה שאמרתי כאן בסוף: גם מורים מחליפים יהיו חייבים בהכשרה המתאימה; שתהיה מציאת פתרון מערכתי בדמות של מאגר, בין אם זה יישובי, אזורי, אם זה משרד החינוך או בכל דרך אחרת שאתם תחליטו, כדי שנוכל גם בשעות ההחלפה לתת מענה מקצועי או לפחות לוודא שמי שפוגש את הילדים שלנו עבר את ההכשרה המתאימה לכך.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר באמירת סוגריים – אנחנו הולכים ומקשיחים את כל הנושא של הכשרת מורים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבינים שאנחנו צריכים לעשות עוד צעדים כדי להוביל להכשרה שהיא מיטבית, אם זה הנושא של מבחני אישיות וכו', אז לא יכול להיות שאנחנו מוותרים לעצמנו כשמדובר בשעות החלפה, ויש הרבה מאוד שעות החלפה במערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הנושא של סייעות, שזה משהו שהוא כבר ותיק, אנחנו מדברים על משרות שהן קבועות, לא משהו שהוא ארעי – כאן נדרשת הגדרה מחדש של סייעות הגנים כמקצוע חינוכי שדורש הכשרה מתאימה.

<קריאה: לא קורס מטפלות.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, הכשרה מקצועית.

יפעת שאשא ביטון: אני קוראת לממשלה ולמשרד החינוך לתמוך בהצעת החוק של ועדת החינוך שמבקשת להגדיר את מקצוע הסייעות כפרופסיה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לשלטון המקומי שמוכן לשלב ידיים עם הצעה זו, ואני מניחה שאתם גם תתמכו במהלך הדרך.

יפעת שאשא ביטון: ושוב, חבר הכנסת מרגי, מהרגע להרגע לקיים דיון, אני באמת מודה לך בשם כל הילדים.

יעקב מרגי: תודה על היוזמה.

<קריאה: תדונו גם בסייעות המשלבות?

יעקב מרגי: הכל, כל הסייעות.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.