ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 575, 2017-07-27 12:30

איתן כבל: צהרים טובים, גברתי מנהלת הוועדה, היועץ המשפטי, הרשמת, הדובר, חברים נכבדים.

איתן כבל: הנושא שלשמו התכנסנו הוא תקנות רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (סירוב לתת שירות), התשע"ז-2017.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם שכבר ערכנו דיון בעניין הזה.

<איתי עצמון: דיון קצר מאוד.

איתן כבל: לפני שאנחנו נכנסים לדיון אני רוצה לומר מה שנקרא אמירה מחוזית, בעיקר ליבואנים, ולא רק.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר, החוק עבר במליאת הכנסת ב-3 קריאות והדברים נאמרו שם בצורה ברורה מאוד.

איתן כבל: אחת הנקודות המרכזיות היא הנושא שאנחנו עוסקים בו היום בתקנות.

איתן כבל: אם המציאות תהיה כזו, שהיבואנים שוב יתחמקו מלתת את השירות ואת הטיפול הנדרש, בעצם הפכנו את כל החוק לאות מתה.

איתן כבל: אני יודע שיש סנקציות שונות אבל אני מניח שגם לכם יש עורכי-דין שיודעים לעקוב ולהתחיל דיונים משפטיים.

איתן כבל: אני אומר לכם שאנחנו נעקוב מקרוב.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם באגף הרכב, אבקש להקים מוקד – גם אדבר עם השר – שאליו יוכלו להתקשר ולהתלונן על העניינים האלה, כי זה הסיפור.

איתן כבל: אם לא, לא עשינו כלום.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: חוה ראובני, אנא תקראי את תקנות רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (סירוב לתת שירות), התשע"ז-2017.

איתן כבל: איפה אנחנו עומדים?

<איתי עצמון: הוועדה טרם החלה לדון בתקנות.

<איתי עצמון: אם אינני טועה, הוקראה רק תקנה אחת ולא אושרה בדיון האחרון שהתקיים ב-11 ביולי.

<איתי עצמון: אני מציע שנתחיל מן ההתחלה.

<חוה ראובני: תודה רבה, אדוני.

<חוה ראובני: לפני כמה ימים שלחנו לוועדה נוסח מעודכן שכלל את ההערות שהעיר עו"ד עצמון לקראת הדיון הקודם.

<חוה ראובני: אחרי שהוגש נוסח לוועדה קיבלנו הערות מאיגוד יבואני הרכב ומאיגוד המוסכים, שאת חלקן קיבלנו.

<חוה ראובני: לכן אקרא כעת את הנוסח עם השינויים.

<חוה ראובני: אנחנו מדברים על תקנות לפי סעיף 17(ב) לחוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב, התשע"ו-2016.

<איתי עצמון: אני מזכיר שזה הוראה שחלה על בעלי רישיונות למתן שירות רכב לפי החוק.

<חוה ראובני: "בתוקף סמכותי לפי סעיף 17(ב) לחוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב, התשע"ו–2016 (להלן– החוק), ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

<חוה ראובני: תקנה זו באה לומר שהלקוח רשאי להגיע למוסך עם מוצר התעבורה שהוא רכש בעצמו, בתנאי שהמוצר מתאים לדגם הרכב, להוראות יצרן הרכב ולהוראות שניתנו לפי סעיף 139 לחוק, שהן הוראות המנהל, כלומר שיש לו התאמה מקצועית ויש לו תיעוד מסודר שמלווה אותו, חשבונית שבה כתוב את שם היצרן, את התיאור של המוצר ומספר קטלוגי.

<חוה ראובני: במצב כזה מוסך, שמשתמש באותם מוצרי תעבורה ומטפל ברכב עם אותם מוצרי תעבורה כשהוא עצמו מספק, חייב לטפל ברכב עם מוצרי התעבורה הללו שהלקוח סיפק.

<איתי עצמון: אני רוצה לשאול שאלת הבהרה.

<איתי עצמון: כשאתם מדברים על "יראו את הלקוחות האמורים כלקוחות דומים", מדובר על לקוחות שבוחרים להביא איתם את מוצר התעבורה?

<חוה ראובני: נכון.

<אינגריד הר-אבן: אני מאיגוד המוסכים.

<אינגריד הר-אבן: אין לנו התנגדות עקרונית לתת שירות גם ללקוחות שמביאים איתם את מוצרי התעבורה אבל אמרנו ללנה גרשקוביץ בטלפון – ואני רוצה באמת לשבח אותה, דיברנו איתה רבות על התקנות וחל שיפור ניכר – שאנחנו לא מוכנים לתת אחריות על העבודות שנעשות עם המוצרים הללו.

איתן כבל: אל תהיו כמו אלה שאתם מבקשים שאנחנו נשנה כלפיהם את ההתנהלות.

איתן כבל: אתם מבקשים ממני – ואני מנהל מלחמת עולם, כולל פגישה שתהיה לי היום עם רונן לוי ועם אבנר פלור כדי לראות איך אנחנו מקדמים את העניינים הנוגעים אליכם.

איתן כבל: "השנוא עליך – אל תעשה לחברך", כך כתוב.

<אינגריד הר-אבן: כבודו, יש פה בעיה מקצועית.

איתן כבל: אגלה לך סוד, כשלא היית פה גם היבואנים דיברו מקצועית ואנשי הביטוח דיברו רק מקצועית.

איתן כבל: האם חס וחלילה מישהו מאתנו מעלה בדעתו שיש כאן עניינים זרים?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: הנקודה היא זו, אני אומר בצורה חד-משמעית, זה לא יתקבל על-ידי.

איתן כבל: אני יוצא מכליי, ובדין, אני לא רק עושה לכם טובה, יש דברים שבהם צריך לסגור פערים ביניכם לבין המציאות המתקיימת היום ובגלל זה אני נלחם מול כולם בעניין הזה, אבל אל תגיבו בצורה שאני לא אוהב כשאחרים מדברים איתי.

איתן כבל: לכן העמדה שלכם פה לא מתקבלת.

איתן כבל: מעבר לכך שזה חוק צרכני, הכול ברור, אבל אני מדבר על סוג של שיח, זה הכול.

איתן כבל: מישהו רוצה להעיר הערה נוספת?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: פסקה (1) בתקנה 1 מאושרת.

<חוה ראובני: השינוי שעשינו כאן

<חוה ראובני: הוא כדי שלא ישתמע מהביטוי "פעילות עסקית" שמדובר רק על לקוחות עסקיים.

<חוה ראובני: הרעיון הוא שאם אדם כלקוח מזדמן נכנס פעם ראשונה למוסך הוא יכול להציע לו את השירות בתנאים שונים, נניח מבחינת פריסת תשלומים, לעומת לקוח שהוא לקוח קבוע כבר 10 שנים.

<חוה ראובני: אם יש שני לקוחות שההכרות שלו איתם ומשך היקף השירותים שהוא נותן להם דומים אז גם התנאים צריכים להיות דומים.

איתן כבל: אני מסכים.

<איתי עצמון: בכל מקרה, ההוראה הזאת, של התניית שירות בשירות, כפופה להוראות שקיימות בסעיף 17 לחוק: "אלא אם כן הראה כי קיימים טעמים המצדיקים אי מתן שירות בתנאים דומים".

<אינגריד הר-אבן: אנחנו מבקשים להוסיף, אחרי המילים "בקבלת שירות נוסף" גם "תנאי אחר", כי לפעמים זה תנאים שהם לא קבלת שירות נוסף.

איתן כבל: תהיי יותר ממוקדת.

איתן כבל: "תנאי אחר" – תפתח את מילון "אבן-שושן", הוא ישן, אין בו את כל המינוחים.

<רונן לוי: דנים בזה הרבה בענף הצמיגים, שצמיגיות קטנות לא מצליחות לרכוש מיבואני צמיגים.

<רונן לוי: בגלל שהעסק קטן אומרים לו: "אתה קונה ממני רק שניים בשבוע אז גם המחיר יקר יותר" ואחר-כך הוא לא יכול להתחרות.

איתן כבל: הבנתי את מה שאתה אומר.

איתן כבל: כשאתה אומר "תנאי אחר" זה כמו מדפים ריקים, כל דבר נכנס על המדף.

איתן כבל: אני צריך נוסח שיודע לתאר את מה שאתה אומר לי.

<רונן לוי: העיקרון שאנחנו רוצים, שנוכל לקבל תנאים כך שנוכל להתחרות עם הגדולים.

<רונן לוי: כלומר, לא ייצא שהמוסך הקטן יהיה יקר יותר מהמוסך הגדול בגלל שהוא לא מצליח לקבל הנחות על אותם מוצרים, זה הרעיון.

<דרור וגשל: אני ממשרד המשפטים.

<דרור וגשל: התקנה עכשיו מדברת על העובדה, בניגוד למה שרונן לוי אומר, שכבר היום מי שאין לו היקפים דומים יכול לקבל מחיר שונה.

<דרור וגשל: כלומר זה שהאחד יבואן גדול והשני יבואן קטן זה כן שיקול לגיטימי למה לתת להם מחיר שונה, כפי שאדוני הזכיר.

<רונן לוי: השאלה אם זה הפרש של 30%.

<רונן לוי: דיברנו על 5% הפרש בגלל הבעיה הזאת.

איתן כבל: אני לא יכול להיכנס לזה.

איתן כבל: אני הולך לאשר את הנוסח הזה.

איתן כבל: אני רוצה שתחשבו על זה.

איתן כבל: אם יש דרך אחרת בנוסח שתדע להתמודד טוב יותר עם מה שאומר רונן לוי אשמח אם תתקנו את זה.

<חוה ראובני: זה מהות אחרת.

<חוה ראובני: אנחנו אומרים שכאשר שני לקוחות הם שונים במאפיינים- - -

איתן כבל: אני מקבל.

איתן כבל: אולי נמצא דרך אחרת להתמודד עם זה.

<רונן לוי: הסוגיה הזאת נידונה בעניין התמרוקים וזה דומה למדי.

<רונן לוי: בסופו של דבר זה מוציא את המתחרים הקטנים.

איתן כבל: זה אותו דבר, אבל שונה.

<רונן לוי: זה אותו דבר, מוציאים את הקטנים מן השוק כי אין להם נגישות לקבל את המחיר הזול ולספק אותו לצרכנים.

<חוה ראובני: באופן פרדוקסלי, שם נמצא שהקטנים גובים מחירים נמוכים יותר מהגדולים, זה מה שאני שמעתי בכותרות.

<חוה ראובני: לא קראתי את המחקר.

<רונן לוי: רק בחלק.

<רונן לוי: תקראי את כל המחקר.

איתן כבל: אגיד לך מה ההבדל.

איתן כבל: הקטנים רוצים להתחרות ואז הם נאלצים להפחית מחירים כי אחרת הם לא ישרדו.

איתן כבל: כאשר אתה נכנס למוסך של הגדול – הכול אצלו כמו בית מרקחת, הוא שואל אותך אם למזוג לך אספרסו או נס קפה, מושיב אותך בפינה במזגן, מאוורר לך את הפנים.

איתן כבל: במוסך של הקטנים זה אחרת.

איתן כבל: דרך אגב, מאז שאני בעניינים אז באופן טבעי אני כבר לא עובר על-יד מוסך כפי שעברתי בעבר, זה טבעי, אז אני נכנס, רואה, מסתכל.

איתן כבל: המשרד שלי בתל-אביב, ברחוב תושיה, שונצינו, נמצא באזור מוסכים.

איתן כבל: אני חייב לגמור כאן את העניינים, פשוט שיגעו אותי, אני צריך ללכת מחופש כדי לקנות לי משהו מה"פיצוצייה", זו האמת, אני מוקף ממש.

<רונן לוי: גם האיגוד שלנו נמצא שם.

הכיוונים. אמרתי: אני לא יודע לתת לזה מענה כפי שאתם מבקשים.

<אינגריד הר-אבן: אני יכולה להציג דוגמה.

<אינגריד הר-אבן: זה לא רק המחירים.

איתן כבל: זה לא עניין של דוגמאות.

איתן כבל: השאלה איך לנסח את זה.

איתן כבל: אני מאשר את פסקה (2) בתקנה 1.

<איתי עצמון: רציתי להסביר את המחיקה שניתן לראות כאן בפסקה (1).

<איתי עצמון: חשבתי שבהתאם לסעיף המסמיך וגם לתכליות של החוק, כפי שאני מבין אותן, נכון היה להתמקד כאן בנושא הבטיחותי ולא בעניין מסחרי, בעניין של מוניטין, שלא ידעתי איך יפורש וחששתי שיפורש בדרך שעלולה להיות פוגענית כלפי קבוצות מסוימות.

<איתי עצמון: לכן אני שמח שהנוסח הזה תוקן ואכן הדגש הוא על פגיעה בבטיחות.

<אינגריד הר-אבן: תהיה המום, אין לנו הערות.

איתן כבל: אני באמת המום.

איתן כבל: תני לי להירגע לפני שאני מעביר את רשות הדיבור למישהו אחר...

<אהוד שניידר: אני מדבר בשם איגוד יבואני הרכב.

<אהוד שניידר: יש לנו שתי הערות, וגם יש לי בקשה מהיושב-ראש.

<אהוד שניידר: אנחנו מבקשים, אחרי "יש במתן השירות המבוקש על-ידי הלקוח כדי לגרום לפגיעה", להוסיף "בבעל הרישיון", ובהמשך לאחר "בבטיחות, במתקנים או בציוד" אנחנו מבקשים להוסיף "או בעובדים".

איתן כבל: אני חושב שעכשיו לאינגריד הר-אבן יהיה גם רצון להגיד משהו.

<אהוד שניידר: אני רוצה להסביר.

<אהוד שניידר: לגבי פגיעה בבעל הרישיון, יש לקוחות שלא מגיעים להבנה עם המוסך ויש להם טרוניה לגבי המוסך.

<אהוד שניידר: חלקם מביאים את הטרוניה הזאת לדיון בבית-המשפט וחלקם בוחרים לנהל את התסכול שלהם בדרכים אחרות, כגון לשים שילוט בפתח של המוסך, להגיד "אל תיכנסו למוסך הזה", או על גבי הרכב שלהם לתלות שלט עם כל מיני אמירות מן הסוג הזה.

איתן כבל: מה יגידו אנשי הציבור?

איתן כבל: לך לא מפגינים בכל מוצאי שבת ליד הבית.

<אהוד שניידר: אבל המוסך מנהל עסק פרטי והוא לא איש ציבור.

איתן כבל: כלומר, אם אתה פרטי מותר לך לעשות מה שאתה רוצה?

<אהוד שניידר: לא, חס וחלילה.

איתן כבל: גם ההוא איש פרטי, דרך אגב, מי שעומד בחוץ, לא בשטח שיפוט שלך.

<אהוד שניידר: נכון.

<אהוד שניידר: בית-המשפט קובע האם מותר לו או אסור לו.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אל תבין לא נכון, אני לא אוהב שיטות כאלה, בלי שום קשר.

<אהוד שניידר: לכן אנחנו חושבים שהדבר המינימלי שבעל מוסך יכול לצפות לו הוא שלגבי אותו אחד שבוחר להתנהל בדרך הזו, זו תהיה סיבה עבורו לא לתת לו שירות.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לאדוני, אנחנו בית המחוקקים אבל לא הרשות השופטת.

איתן כבל: אם יש עניינים מן הסוג הזה, שמישהו מטריד – יש משטרה, יש בתי-משפט והוא יקבל את ההחלטות האלה.

איתן כבל: אין "סרט" כזה.

איתן כבל: אתה כעורך-דין, הרי יבואני הרכב לא לקחו אותך כי אתה סגן מפקד חוליה מצומצמת אלא אני יודע שאתה מן השורה הראשונה.

איתן כבל: בחייאת דינאכ, להגניב דבר כזה פה?

איתן כבל: עליי אפילו זה לא עובד.

<אהוד שניידר: השאלה, אדוני, האם- - -

איתן כבל: חבל על הדיבור.

<אהוד שניידר: בכל זאת עוד משפט.

איתן כבל: בסדר, בגלל הידידות שכבר נרקמה כאן, בבקשה.

<אהוד שניידר: אני סבור שאם יש לקוח שנכנס למוסך ונוהג לצעוק על עובדי המוסך ולנבל את הפה ולהקליט אותם ולעשות דברים מן הסוג הזה, מדוע המוסך, שמנהל עסק פרטי, חייב להמשיך לתת שירות לאותו אדם?

איתן כבל: זה יכול להיות במכולת, זה יכול להיות בסופרמרקט, זה קורה לרופא, זה קורה בקופת-חולים, זה קורה בכל מקום.

<אהוד שניידר: אז יסרבו.

<אהוד שניידר: למה אני כמנהל עסק פרטי לא יכול לסרב לתת שירות לאדם שמאיים על העובדים שלי?

איתן כבל: כי אי מתן השירות שלך הוא סובייקטיבי.

איתן כבל: אני מבין לחלוטין את מה שאתה אומר, שלא תחשוב לרגע שאני מתעלם מן הדברים האלה, שמקוממים אותי מאוד-מאוד.

איתן כבל: גם יצא לי לחזות במקרים כאלה, אין מי מאתנו שלא צפה בדברים כאלה, אבל אלה דברים – אתה יודע, זה קורה גם בענייני אישות, כשאתה רואה זוג רב ובאים אליך ומבקשים שתתערב.

איתן כבל: יש משטרה.

איתן כבל: זה לא תפקידי.

איתן כבל: פעמים רבות אנחנו טועים לחשוב שמה שאנחנו רואים הוא גם הסיפור שמאחורי זה.

איתן כבל: אין לאף אחד מאתנו קרן לייזר בראש שהוא יודע לחשוב במקום אחר.

איתן כבל: אולי איזה יום יהיה שבב כזה, כנראה יהיה, שיוכל לקרוא מחשבות.

איתן כבל: נכון לרגע זה אין, ולכן אין לי שום יכולת.

איתן כבל: אתה יודע מה יקרה?

איתן כבל: כל אחד יעשה שבת לעצמו, יגיד: הוא אמר לי כך, הוא אמר לי כך.

איתן כבל: נתחיל להקים עכשיו מערכת שלמה שתבחן?

איתן כבל: זה גם לא המסגרת לטפל בכך.

איתן כבל: רק מפאת כבודך נתתי לך להעלות את הטענה.

איתן כבל: רצית להציג עוד בקשה.

<אהוד שניידר: הבקשה היא זו, שמענו גם בדיון הקודם וגם היום שאדוני התחיל באמירה שהיבואנים מתחמקים.

איתן כבל: אני מקבל על עצמי לא לחזור על זה.

איתן כבל: הערתך נרשמה.

איתן כבל: אבל זכור שחובת ההוכחה היא עליכם.

<אהוד שניידר: לא.

<אהוד שניידר: זה מה שרציתי להגיד.

איתן כבל: נקודת המוצא היא שהגדרת מחדש את המושג "צדיקים".

איתן כבל: הסכמתי, לקחתי על עצמי, עוד לפני שאמרת הבנתי.

איתן כבל: אני מתנצל, משכתי את דבריי.

איתן כבל: אני מתחייב יותר לא לומר את זה.

איתן כבל: רד מזה.

איתן כבל: קיבלתי את ההערה שלך בכבוד.

איתן כבל: פסקה (1) בתקנה 2 מאושרת.

<חוה ראובני: אם אני חייבת כסף, קניתי טיפול במוסך ונתתי צ'ק שלא נפרע, לא שילמתי תמורת השירות, אז הוא לא חייב להמשיך לתת לי שירות.

<רון מלכה: אני מ"קשת ליס".

<רון מלכה: אני רוצה לשים סייג אחד לנושא הזה, ש"מועד פירעונו חלף".

<רון מלכה: מה שחוה ראובני אומרת הוא סביר ולגיטימי, רק יש מצב שבו לפי סעיף 52 לחוק, בנושא העלויות הנלוות, יש הליך של בוררות מול משרד התחבורה.

<רון מלכה: אני מבקש שכל עוד קיים אותו תהליך במשרד התחבורה בנושא העלויות הנלוות זה לא ייחשב כאילו מועד פירעונו חלף.

<רון מלכה: יש פה בעיה.

<רון מלכה: הוא יגיד לי עכשיו: אין לזה אחריות, יתחיל לנפח את המחיר.

<חוה ראובני: זה לא הלקוח.

<איתי עצמון: מדובר על קשר בין יבואנים.

<איתי עצמון: הוויכוח הוא בין יבואן עקיף ליבואן ישיר.

<רון מלכה: נכון.

<רון מלכה: יכול להיות שבעל האוטו הכניס את האוטו למוסך לטיפול באחריות.

<רון מלכה: בעל המוסך אומר לו: אין לי אחריות.

<רון מלכה: אני צריך לשלם את החשבון הזה.

איתן כבל: אתה מערבב פה מין בשאינו מינו.

<רונן לוי: מוסכים הם לא בני ערובה לריב בין יבואנים.

איתן כבל: אני לא מקבל את עמדתו של רון מלכה.

איתן כבל: זה סוג אחר של "השחלה", ניסית "להשחיל" אותי מן הצד.

<רון מלכה: רק רציתי להעלות את הסוגיה.

איתן כבל: העלית, אבל זה לא מתקבל.

איתן כבל: אני מבין.

איתן כבל: זה לא חלק מן העניין.

<איתי עצמון: נבדוק את ההערה.

איתן כבל: פסקה (2) בתקנה 2 מאושרת, כפוף להערה על הנוסח.

<חוה ראובני: ביקש ממנו להתקין מוצר שלפי סעיף 139 אסור לו להתקין או מוצר שהוא לכאורה גנוב.

<איתי עצמון: או הוראות הרישיון, אני מניח, לכן נכתב "לפי כל דין".

איתן כבל: זה סוג של סעיף ש"מתכתב" עם תקנה 1, שהוא חייב להגיע עם החלף כשהוא מסומן.

<חוה ראובני: אנחנו לא מדברים כאן רק על המוסכים.

<חוה ראובני: אנחנו מדברים על כל בעלי הרישיונות.

איתן כבל: ברור לי.

איתן כבל: נקודת המוצא היא שצריך שיהיה לך את כל הפרטים, דבר דבור על אופניו.

<חוה ראובני: סעיף 17 לא יכול להטיל חובה על בעל רישיון לעשות פעולה שמפרה הוראות לפי כל דין.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: פסקה (3) בתקנה 2 מאושרת.

<רונן לוי: אני מבקש להעיר הערה לפני שעוברים לתקנה הבאה.

<רונן לוי: התלבטנו מאוד אבל אנחנו רוצים להעלות את זה בכל מקרה, שיהיה ברור שחברות הביטוח הן לא הלקוח.

<רונן לוי: עוד אין לנו את המתווה ואנחנו עדיין נאבקים על העניין הזה, שחברות הביטוח מכניסות בכוח חלפים למוסכים והן באות עם סנדוויץ' למוסך ומכריחות אותם להחליף.

<רונן לוי: שם הלחץ הכלכלי של מוסך שחותם הסדר עם חברת הביטוח הוא גדול וחברות הביטוח מספקות את החלקים ובמוסך מתקינים מה שנותנים להם.

<רונן לוי: המוסכים לא מדברים במקרים כאלה כי זה בעצם הפרנסה שלהם, אחרת יוציאו אותם מהסדרים.

איתן כבל: אל תיכנס לזה עכשיו.

איתן כבל: הנחת העבודה היא פשוטה – מגיע לקוח ומביא אתו חלף.

<רונן לוי: מביאים את הסנדוויץ' מן המסעדה...

<רונן לוי: במסעדות יש סעיף מזיגה, אנחנו גם בלי סעיף מזיגה.

<רונן לוי: ..

<רונן לוי: וגם נותנים אחריות, שלא יהיה לו קלקול קיבה ממה שהוא הביא.

<חוה ראובני: היום כבר מותר להביא מן הבית פופקורן לקולנוע.

<רונן לוי: אבל אם יהיה לך קלקול קיבה לא תוכלי לתבוע את המסעדה.

<רונן לוי: אצלנו את יכולה לתבוע גם את המסעדה.

איתן כבל: היום בקולנוע גם מותר להביא אוכל מן הבית.

איתן כבל: בסך הכול, ובדקתי את זה, כי כל פעם אני אומר שאביא אוכל לקולנוע, אבל אז צריך להעמיד את הסיר כדי להכין פופקורן ויש ריח, אז עזוב, אז כבר נעמוד בתור ונקנה בקולנוע.

איתן כבל: בסוף, זה הסיפור בשורה התחתונה.

איתן כבל: לא שאין, יש מי שאתה רואה אותם מגיעים עם אוכל, אבל זה ממש בקליפת אגוז, ממש בפינצטה אפשר לספור אותם באולם הקולנוע.

איתן כבל: זה עניין שנוגע בעיקר לילדים.

איתן כבל: אין מצב שאנשים מבוגרים מגיעים עם שקית סנדוויצ'ים ועם מימיה ל"סינמה סיטי".

<רונן לוי: בגלל שיש הפרש כזה גדול במחיר החלפים אז התופעה החלה להתרחב.

<דרור וגשל: זו היה המטרה של החוק.

איתן כבל: חברים, תודה רבה, העניין ברור.

איתן כבל: הוא העלה את הטיעונים שלו.

איתן כבל: אני מתקדם.

איתן כבל: זה סעיף ראי כמעט.

איתן כבל: יש פה שאלות או בעיות?

<אהוד שניידר: אנחנו רוצים להוסיף בשורה השלישית, לאחר המילה "ללקוח אחר הדומה" את המילה "במאפייניו".

<אהוד שניידר: אנחנו חושבים שהמילה "במאפייניו" חיונית פה.

איתן כבל: יש עכשיו מכרז לווטרינר הראשי.

איתן כבל: אתה אלוף.

איתן כבל: איך אתה בוחר את המילה שתעקר ותסרס את כל התקנה.

<חוה ראובני: הסעיף בדיוק נועד להגיד מה הם המאפיינים.

איתן כבל: אתה אלוף.

איתן כבל: אני אומר את זה באמת.

איתן כבל: יש לי כבר ניסיון עם כל אלה שאומרים: אין בעיה עם הסעיף, רק תוסיף...".

איתן כבל: תמיד אומרים: "אחלה חוק", ואחרי שסיימו להגיד את זה ניגשים לקולב, מורידים את החלוק של הווטרינר, עוטים כפפות על הידיים ומתחילים בפעולות העיקור והסירוס, ובסוף נשאר לך שלד.

איתן כבל: אני מנסה לומר בעניין הזה, אני לא תומך בהצעה, זה לא ליד, זה לא קרוב.

איתן כבל: אם אתה מכניס מאפיינים, רק בזה אתה "טוחן" את הלקוח בבתי-המשפט אחר-כך בשאלה מה הכוונה ב"מאפיינים".

<איתי עצמון: זה מה שהסעיף אמור לקבוע.

<אהוד שניידר: אדוני, אשלים כי רציתי להגיד עוד משהו.

<אהוד שניידר: צריך להוסיף גם מאפיין נוסף, בלי שום קשר למילה "מאפיינים", אם צריך אותה או לא.

<איתי עצמון: אתה מתייחס ל"תנאים דומים"?

<איתי עצמון: הסעיף מדבר על "תנאים שייחשבו דומים".

<אהוד שניידר: כן.

<אהוד שניידר: אני רוצה להוסיף עוד תנאי, בעניין חוסנו הפיננסי של הלקוח.

<אהוד שניידר: לדעתי צריך להוסיף את זה: "מבחינת משך אותה פעילות וחוסנו הפיננסי של הלקוח".

איתן כבל: הוא צריך לבוא מן הבנק עם נתונים?

איתן כבל: העברנו את חוק נתוני אשראי.

איתן כבל: אתה יודע מה יהיה?

<אהוד שניידר: באתי מוכן, אדוני, ואני מוכן להסביר למה אנחנו רוצים להוסיף את זה.

איתן כבל: יש לי שאלה.

איתן כבל: כשאדם מגיע לסופרמרקט למה הוא לא ייתן מידע פיננסי כאשר הוא קונה 2 לחמניות ושתי גבינות 5% וטורטית?

<רונן לוי: תשאל אותו כמה מיליארדי שקלים אשראי נותנים לחברות הליסינג בלי לקבל מידע כזה.

<רונן לוי: הוא מדבר עכשיו על צרכן פרטי שהוא רוצה ממנו חוסן פיננסי, על צרכן קטן כמונו, כאשר הוא נותן לחברות הליסינג אשראי במיליארדי שקלים.

איתן כבל: רונן לוי, נראה לך שבגלל המרחק אני פחות מבין?

<רונן לוי: אני רק מסביר.

איתן כבל: תודה, אני מודה לאדוני שדואג להבנה שלי.

<אהוד שניידר: אני מקווה שבשלב מסוים במקום שרונן לוי יסביר אותי אני אוכל להסביר.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: הוא אומר שאתה מפרש אותו בחייו.

איתן כבל: ..

<אהוד שניידר: ההשוואה לסופרמרקט לא רלוונטית לדעתי מכיוון שיש לקוחות, ולא כולם הם לקוחות פרטיים, שהם ציי רכב ויש לקוחות שמבקשים אשראי.

<אהוד שניידר: כאשר לקוח בעל צי רכב של 50 כלי רכב מבקש אשראי אז יכול להיות שיש שני לקוחות עם צי רכב של 50 כלי רכב שיבקשו אשראי, ומה לעשות, אחד זה חברת ליסינג שהיא על כרעי תרנגולת ואחד זה חברת ליסינג מבוססת מאוד והם בעיניי לא לקוחות דומים והם לא יכולים לבקש את אותם תנאים, מפני שלאחד יש חוסן פיננסי ואני מוכן לתת לו אשראי ולאחד אין חוסן פיננסי ולכן אני מוכן לתת לו אשראי קטן יותר או אשראי עם ביטחונות או כל אשראי אחר.

<אהוד שניידר: לכן אני חושב שהמאפיין הזה חיוני.

<חוה ראובני: כשקיבלנו את ההערה הזאת שלשום הוספנו לבקשת עו"ד שניידר את עמידתו של הלקוח בתנאי עסקאות קודמות.

<חוה ראובני: לשים באופן גורף את הסמכות של בעל רישיון לבקר את חוסנו הפיננסי של הלקוח- - -

איתן כבל: יבקשו גם לבקר בביתו ולראות מה יש בפח הזבל שלו.

<חוה ראובני: ולקבל חוות דעת, כלומר הלקוח צריך לבוא ולהוכיח חוסן פיננסי, וצריך לקבוע אמות מידה כדי לבדוק את זה.

<אהוד שניידר: אני יכול להגיב, אדוני?

<אהוד שניידר: שאדוני לא יצפה ממני לשיר...

<אהוד שניידר: כשלקוח בא לבנק ומבקש אשראי אז הבנק בודק את חוסנו הפיננסי.

<אהוד שניידר: למה כשלקוח בא למוסך ומבקש אשראי המוסך לא יהיה זכאי לבקש פרטים לגבי חוסנו הפיננסי, כשהוא רוצה אשראי במיליון שקלים?

<אהוד שניידר: יש בעלי ציי רכב שמבקשים אשראי של מיליון שקלים או מאות אלפי שקלים.

<אינגריד הר-אבן: מה הקשר לתקנות האלה?

<אהוד שניידר: למה את מתווכחת אתי?

<אהוד שניידר: זה לטובתך.

איתן כבל: התוספת שחוה ראובני ציינה – זה סעיף שאני כבר מראש מודיע לו: אני לא רוצה לקבל אותך.

איתן כבל: לכן קבע משרד התחבורה תנאים סבירים לדעתי.

איתן כבל: הרי לאף אחד מאתנו חס וחלילה אין רצון להכשיל יבואן או בעל מוסך.

איתן כבל: גם אני כאשר אני בא למקום אני רוצה להיות מובטח.

איתן כבל: היום אני משפץ את הבית שלי שיפוץ לא גדול.

איתן כבל: אני בטוח שפישמן ואשתו לא ישבו 45 דקות בבנק כדי לחתום על טפסים לקבלת הלוואה של 140,000 שקל, אם זה היה נעשה אז לא היינו מוצאים את עצמנו בבעיות הגדולות.

איתן כבל: גם אני כאשר אני שוכר בעל עסק שאני רוצה שישפץ את ביתי אני מודה שאני מודאג אז אני מבצע את הבירורים הנדרשים לפני כן, איזה בעל עסק הוא.

איתן כבל: זה בעצם מה שאומרת חוה ראובני.

איתן כבל: זה לא מישהו שפתאום נפלט מאיזה מטוס וצונח לך אל תוך המוסך.

<איתי עצמון: בכל מקרה, כפי שאמרתי קודם לכן, יש גם סייג בסעיף 17 לחוק, שכמובן התקנות האלה מכוחו כפופות אליו, שניתן תמיד להראות טעמים אחרים שמצדיקים את אי מתן השירות בתנאים דומים.

<איתי עצמון: כלומר התקנות האלה כמובן כפופות לחוק הראשי.

איתן כבל: רונן לוי, לא חייבים, אלא אם כן זה משהו חכם.

<רונן לוי: לא.

<רונן לוי: מישהו חכם אחר אמר את זה.

<אהוד שניידר: חנופה זה תמיד טוב...

<קריאה: היום כולם מבריקים פה.

<קריאה: ..

איתן כבל: אחרי כל-כך הרבה ישיבות נדבקו ממני...

איתן כבל: דרך אגב, אתמול העברנו במליאה את חוק העיצובים, שהוא אחד החוקים – בעוצמתו הכלכלית הוא אולי לא כמו חוק שירותי רכב, אבל מעטים הם החוקים שיישארו למאה שנים, כשאתה אומר: חוקקתי חוק למאה שנים, שהסיכוי שיעשו בו תיקונים קטן.

איתן כבל: הפקודה המנדטורית המקורית הייתה משנת 1926.

איתן כבל: באמת ירדנו לרזולוציות כאלה ואחרות.

איתן כבל: עליתי אתמול להציג את החוק.

איתן כבל: השרה לא הייתה במליאה.

איתן כבל: "קרעתי את התחת" בשביל החוק הזה, עבדתי קשה.

<איתי עצמון: אנחנו עדים לכך.

איתן כבל: במשך שנתיים הייתי כאן לבדי, הוספנו עשרות סעיפים וגם קיבלנו כמה החלטות בעלות משמעות בין-לאומית, משמעות רוחבית, למשל בסעיף של העובדים, דברים באמת גדולים.

איתן כבל: אמרתי: אקריא את התודות לכולם ומי יגיד לי תודה?

איתן כבל: אז הודיתי לעצמי מעל הבמה.

איתן כבל: ..

איתן כבל: אז כולם במליאה קמו להודות לי.

איתן כבל: זה אפרופו שיחתנו כאן.

איתן כבל: אני מאשר את תקנה 3.

איתן כבל: אני מאשר את תקנה 4.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.