ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 574, 2017-07-27 11:00

איתן כבל: בוקר טוב לכולם, גברתי מנהלת הוועדה, רשמת, דובר, חברות וחברים, הכנסת יצאה אתמול לפגרה אבל אנחנו כאן כדי לנקות שולחן בכל מיני נושאים שעל סדר יומנו, נושאים חשובים מאוד.

איתן כבל: לא תמיד מקובל לעשות בפגרה או בתחילתה דיונים מהירים אבל העניין הזה הוא ברמת חשיבות גבוהה מאוד.

איתן כבל: אני באופן אישי התעסקתי עם הרמזור בבת הדר, למשל, פניתי ועסקנו בעניין.

איתן כבל: לכן מצאתי לנכון למרות הכול להביא לכאן את העניין ולהניח אותו על סדר יומנו.

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו "נתקתק" את הדברים, בלי מור"קים (מורשות קרב), בלי סיפורים, נהיה ענייניים, בוודאי בנושאים האלה: כן – כן, לא – לא.

איתן כבל: אני יודע את חלק מן התשובות מראש: פועלים לפי סטטיסטיקות.

איתן כבל: את הכול אני מכיר.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: אנחנו רוצים שהתשובות שנקבל יהיו ענייניות, והכי חשוב, שנצא מכאן עם תוצאה.

איתן כבל: הצעת הדיון המהיר הזה, בנושא הצבת רמזורים בצמתים בנגב, היא לבקשת שלושה חברים: חבר הכנסת חיים ילין, חבר הכנסת טלב אבו עראר, שלא הגיע אבל אקרא את שאלתו כדי לנסות לקבל תשובה לפרוטוקול, וחבר הכנסת חמד עמאר, שגם הגיש בקשה ולא נמצא כאן.

איתן כבל: צריך שייאמר, הוא ראש השדולה למאבק בקטל בדרכים והוא מחברי הכנסת היותר פעילים בנושא הזה אז ראוי שהדברים האלה ייאמרו.

איתן כבל: חבר הכנסת חיים ילין, אנא פתח, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה.

חיים ילין: כששואלים מה אנחנו עושים בפגרה – אנחנו עובדים.

חיים ילין: הבוקר התראיינתי ואולי צריך להביא את הדברים לכאן.

חיים ילין: שאלו אותי: הרי בסוף הכנסת היא לא מקום של ביצוע, אתם הרי לא תציבו עכשיו רמזורים, אז לשם מה הדיון?

חיים ילין: אמרתי שאחד הדברים המרגשים הוא שאזרחים יכולים לפנות לחבר כנסת, לא משנה מי, וניתן לחבר בין העם לחברי הכנסת.

חיים ילין: הבעיה היא שאת הנעשה בוועדות בדרך כלל לא מפרסמים כי אין כמעט שום דבר מעניין.

חיים ילין: מה מפרסמים בדרך כלל?

חיים ילין: את הצעקות, כמו אתמול בדיון על חוק ירושלים במליאה.

חיים ילין: תמיד הצד הלא יפה של הכנסת יוצא החוצה.

חיים ילין: כאן אני חושב שזה אחד הדברים היפים.

חיים ילין: לגופו של עניין, הטענה שאנחנו צריכים הרוגים ושלא זרם מספיק דם בשביל להציב רמזורים או לעשות מעגלי תנועה בנגב, לדעתי צריך להפסיק עם זה ואנחנו צריכים להגיע לשיטת המניעה.

חיים ילין: לדעתי היא לא קיימת במדינת ישראל כתפיסה ניהולית.

חיים ילין: איפה שאפשר לעשות את זה – צריך לעשות, עם פרמטרים שמקובלים על כולם.

חיים ילין: בזמנו רציתי לטפל בנושאים האלה כראש מועצה, ואז התברר שיש תקנה של משרד התחבורה, שקובעת שכל מוסד חינוכי עם יותר מ-800 תלמידים זכאי לתשומת לב מיוחדת, בגלל שאנחנו יודעים על נפח התנועה, האוטובוסים הצהובים, עם כל מה שמשתמע מכך.

חיים ילין: אלא מה, כל-כך הרבה נרשמו כך שהגדילו את המספר ואת רף ה-800 העלו למעלה.

חיים ילין: פה אין לנו את הבעיה הזאת.

חיים ילין: זה אחת הסיבות שלי באופן אישי הדיון הזה ברור מאוד.

חיים ילין: יש לנו את מכללת "ספיר", שכל יום מגיעים אליה כ-10,000 איש, סטודנטים מכל המינים ומכל הסוגים.

חיים ילין: יש שם מכללה מרכזית מאוד ויש שם בית-ספר תיכון ובית-ספר יסודי, הכול באותו קמפוס, ויש שם עוד הרבה מאוד דברים, ואני מעריך שזה עוד יתרחב.

חיים ילין: נפח התנועה בשעות הקריטיות הוא בלתי נסבל.

חיים ילין: יש שתי כניסות למתחם.

חיים ילין: אחת הכניסות המרכזיות היא צומת קיבוץ גבים, זה צומת גבים המפורסם, שכל יציאה וכל כניסה שם דומה מאוד למה שאתה מכיר בבת הדר, רק בהבדל אחד, שם כל הזמן זה אוטובוסים צהובים, כל הזמן זה תלמידים שנכנסים ויוצאים, גם לחינוך הפורמלי וגם לחינוך הבלתי פורמלי.

חיים ילין: המקום השני הוא "ספירים", שזה הכניסה הראשית גם לאזור התעשייה, לאזור "אמדוקס", וגם לאזור המכללה, עם חניה גדולה מאוד חיצונית שיש שם.

חיים ילין: כל המרכיבים האלה מביאים אותנו למקום שאנחנו חייבים לטפל בו.

חיים ילין: יש שם יותר מדי תאונות ואני חושב שהגיע הזמן שהפרמטרים במשרד התחבורה ישתנו.

חיים ילין: אני יודע שמהפכות לא נעשה, אבל אם נעשה שינויים קטנים בסוף נמצא את עצמנו במהפכה.

חיים ילין: אני רוצה להזכיר לך, כבוד היושב-ראש, בדרך כלל אתה פותח את הישיבות עם ציון מספר ההרוגים והפצועים בתאונות הדרכים.

חיים ילין: אנחנו עומדים במצב שהוא כמעט בלתי נסבל.

איתן כבל: נכון לרגע זה, לצערי, נחצה קו ה-400 בממוצע.

איתן כבל: יש פה חזרה לתקופה לא טובה.

חיים ילין: נכון, וצריך לעשות מעשה.

חיים ילין: כתבתי מכתב לשר התחבורה ולשר לביטחון פנים.

חיים ילין: כל עוד האחריות נמצאת במשרד לביטחון פנים, במתנ"א, וכשבאים לראיין את שר התחבורה על מספר ההרוגים הוא אומר: "אני לא אחראי אלא מתנ"א אחראית", וכשבאים למתנ"א הם אומרים: "מה אתם רוצים, מי שאחראי זה משרד התחבורה" – כל מי שניהל מערכת יודע שכאשר אחריות וסמכות נמצאות בשני מקומות נפרדים זה כשל ניהולי.

חיים ילין: זה לא עניין פוליטי בכלל.

חיים ילין: אם נצליח לקדם את זה דרכך אפילו, בחקיקה או בכל דרך אחרת, אני חושב שנעשה רק טוב למדינת ישראל.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: ברשותכם, אקרא את השאלה ששאל חבר הכנסת טלב אבו עראר.

איתן כבל: שאלתו היא: "בציר 25 התרחש מספר רב של תאונות קטלניות, ובעיקר בצמתים שלא מרומזרים.

איתן כבל: היו התכתבויות עם לשכת השר, ואף הובטח להתחיל בהצבת רמזורים בצומת ערוער.

איתן כבל: עד עצם היום לא הוצבו.

איתן כבל: אסור לנו לחכות לתאונה הבאה.

איתן כבל: " זו בעצם בקשתו.

איתן כבל: מי נציג משרד התחבורה?

<מיטל הומינר: אני מתחום תקציבים במשרד התחבורה ונמצא כאן גם ישי טלאור, המפקח על התעבורה באזור הדרום.

<מיטל הומינר: לגבי צומת ערוער – הפרויקט הוכר כמוקד סיכון ולכן הפרוגרמה שהוחלט עליה היא הצבת רמזור בצומת.

<מיטל הומינר: הליך מכרזי יתחיל.

<מיטל הומינר: אמור להיבחר קבלן בשבוע-שבועיים הקרובים והפרויקט אמור לצאת לביצוע בפועל עם קבלן בשטח.

<מיטל הומינר: אני מאמינה שמשך הביצוע הוא 3-4 חודשים.

איתן כבל: כדי להציב רמזור?

איתן כבל: הם עושים חפירות ארכיאולוגיות לפני כן, חפירות הצלה?

חיים ילין: הקשר עם חברת החשמל ועם "בזק" – זה הבעיה.

<ברנרד ריבן: זה סדר הגודל של אומדן הזמן.

איתן כבל: כדי להציב רמזור?

חיים ילין: יש לי שאלה.

חיים ילין: אין מכרז קבוע לקבלן שמציב רמזורים, מכרז שנתי?

חיים ילין: בכל צומת ולגבי כל רמזור נדרש מכרז חדש?

<קריאה: כן.

איתן כבל: אף פעם לא חשבתי שזה במושגים כאלה.

איתן כבל: יש בעיות מיוחדות בצומת ערוער?

<מיטל הומינר: ממה שידוע לנו כרגע, לא.

איתן כבל: זה נמשך 3-4 חודשים?

<מיטל הומינר: אולי ניתן לסיים את זה בתוך חודשיים אבל אני לא רוצה להתחייב למשהו שאנחנו לא יכולים לעמוד מאחוריו.

איתן כבל: לדעתי זה המון זמן.

איתן כבל: זה רק רמזור.

איתן כבל: ניתן להגיע לירח בתקופה כזאת.

איתן כבל: זה נראה לי לא הגיוני.

איתן כבל: בכל מקרה, אני מבקש ממי שאמון על העניין הזה לבדוק ולהשיב לנו בכתב מה הן הסיבות שגורמות לכך שתהליך הביצוע יעמוד על 3-4 חודשים.

איתן כבל: כשאומרים "3-4 חודשים" זה אומר לפחות חצי שנה.

איתן כבל: אני מבקש מאוד לקצר את לוחות הזמנים בכל הנוגע לצומת הזה.

אלון שוסטר: כבוד היושב-ראש, אם יש בעיה עם 3-4 חודשים, אנחנו מוכנים לקבל 3-4 חודשים בקריית החינוך.

איתן כבל: תכף נגיע לקריית החינוך, חברי אלון שוסטר, ראש המועצה האזורית שער הנגב.

איתן כבל: הבנתם את הבקשה שלי?

איתן כבל: לערוך בדיקה, להסביר לי למה זה צריך לקחת כל-כך הרבה זמן.

איתן כבל: זה נקודה אחת.

איתן כבל: נמצאת כאן העוזרת של יושב-ראש הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, מרב רפאלי.

איתן כבל: אני מציע שתבדקו.

איתן כבל: זה רעיון, לעשות בדיקה מה הסיבות להתמשכות של פרויקטים, זה יכול להיות מעניין.

איתן כבל: האם זה סיבות בירוקרטיות?

איתן כבל: יכול להיות שבסוף יתברר שזה הזמן שהפרויקט צריך להימשך, אבל כבר עסקתי בתשתיות וזה נראה לי לא נכון.

חיים ילין: מספיק שקווי "בזק" עוברים בצומת ואז זה לא תלוי בהם, זה תלוי ב"בזק".

איתן כבל: לא אמרתי שמישהו פורש שק שינה, נרדם ומתעורר בעוד חודשיים ואז מתחיל לעבוד, זה לא העניין.

איתן כבל: גם אם יש בעיות מול "בזק" או מול אחרים – כדאי שנדע.

איתן כבל: גם אנחנו יכולים ללחוץ בדרכינו שלנו על המערכות השונות.

איתן כבל: זו הכוונה שלי.

איתן כבל: שלא תחשבו שלא חשבתי את מה שחיים ילין אומר.

איתן כבל: אני מכיר את זה, רוב הדברים בסוף הם בעיות אובייקטיביות שנובעות מהמקום – פה קו צינור מים, פה קו מתח גבוה.

איתן כבל: אני מכיר את זה ואני לא מתעלם.

איתן כבל: אני בוודאי מכיר את מנכ"ל "נתיבי ישראל", שזה אחת ההצלחות הכי גדולות של הגוף הזה, ההצלחות של השר שמינה אותו, שהוא עושה עבודה מדהימה, באמת איש משכמו ומעלה.

איתן כבל: כדאי שנשתפר בעניין הזה.

איתן כבל: זה נקודה אחת.

איתן כבל: לפני שאני נותן לכם להמשיך ולענות, אבקש מראש המועצה האזורית, אלון שוסטר חברי, להציג את הצדדים שלו.

איתן כבל: אם יש כאן אורחים נוספים שהגיעו וירצו, לא לחזור על דברים שנאמרו אלא לחדד דברים, אאפשר את זה.

איתן כבל: יש כאן מישהו מבת הדר?

איתן כבל: אם לא, אני אייצג את בת הדר.

<מיטל הומינר: מנכ"לית המשרד ענתה בדיון השבוע על הנעשה בבת הדר.

<מיטל הומינר: שאלת אותה על הנושא והיא אמרה שהייתה דרישה של כיבוי אש.

<מיטל הומינר: הרי מספר תאונות הדרכים שם עלה כתוצאה מבניית המרכז המסחרי.

<מיטל הומינר: מסתבר שכיבוי אש דרשו להציב שם רמזור והורידו את זה בוועדה המקומית, לא בוועדה המחוזית, וכך אנחנו לא יכולים להתנגד להורדה.

<מיטל הומינר: אחרי שפתחו את המרכז המסחרי היו שם המון תאונות ואז זה הגיע אלינו כמוקד סיכון.

<מיטל הומינר: אנחנו הכרנו בזה כמוקד סיכון ומתחילים להריץ את התכנון שם.

<מיטל הומינר: הכרנו בזה כמוקד סיכון רק לאחרונה.

<מיטל הומינר: זו בדיוק הסיבה שמנכ"לית המשרד ציינה.

איתן כבל: חלמאות.

חיים ילין: זו הסיבה שלא התערבתי שם.

איתן כבל: דרך אגב, איזו ועדה מקומית זו?

<ישי טלאור: של חוף אשקלון.

<ישי טלאור: הוועדה המחוזית בדיון על המרכז המסחרי בבת הדר ועל הפיתוח של בת הדר דרשה להציב שם רמזור בצומת.

<ישי טלאור: הטיפול בצומת היה כנראה מעכב קצת את האכלוס והפתיחה ואז הוועדה המקומית החליטה להסיר את הדרישה.

<ישי טלאור: תמיד יש את המתח בין הדרישות שאולי מעכבות לבין הצורך האמתי שעולה מן השטח.

חיים ילין: זה דומה להר הבית.

חיים ילין: הממשלה מקבלת החלטה ואחרי כן מתלוננת על ההחלטות.

חיים ילין: ..

איתן כבל: גם את התשובה על בת הדר נרשום לפנינו ונבקש לקבל תשובה עם חזרתנו מהפגרה, לדעת איפה בדיוק אנחנו עומדים.

חיים ילין: הוא צריך להביא את זה עכשיו לוועדה המחוזית, לשנות את התב"ע ולהחזיר את זה שוב לוועדה המקומית.

חיים ילין: זה ייקח שנתיים.

אלון שוסטר: כבוד היושב-ראש, אני רוצה קודם כול לחזור על דברים שאמרתי בפניך, שיירשמו בפרוטוקול.

אלון שוסטר: כמורה לאזרחות התמלאתי השבוע גאווה.

אלון שוסטר: הייתי שלוש פעמים בכנסת בנושאים חשובים לנו מאוד: מרכז "חוסן"; צהרונים – אני משמש כיושב-ראש ועדת החינוך של המועצות האזוריות; נושא הרכבת לדרום; מיגון המחלקה החדשה ב"ברזילי".

אלון שוסטר: כל הנושאים האלה נדונו כאן.

אלון שוסטר: מגיעים עשרות רבות של אזרחים ומוצאים פה סעד, בין ביצועי ובין לפחות סוג של תקשורת במקום כל-כך מכובד ומכבד.

אלון שוסטר: אני מקווה שגם בנושא שלשמו אנחנו מתכנסים כאן היום נוכל להתקדם.

אלון שוסטר: אנחנו מדברים על מה שמכונה "מכללת ספיר", או "קריית החינוך שער הנגב".

אלון שוסטר: "קריית החינוך שער הנגב" הוקמה לפני כשישים שנים, בדיוק בצומת בין שני כבישים, שאחד מהם עוד היה בכלל דרך עפר, ולאט-לאט, כמו כיכרות העיר שמוכרות באירופה, שמהן יוצאות דרכים לברלין ולאיסטנבול, המרכז הזה הלך והתעצם.

אלון שוסטר: בתחילת שנות השישים היו 50 ילדים במחזור, היום יש לנו יותר מ-200 ילדים בשכבה.

אלון שוסטר: קריית החינוך מכילה 2,200 תלמידי בית-ספר בכיתות א'-י"ב מלכיש, מחוף אשקלון, משדרות, נתיבות ומקומות אחרים, וכמובן משער הנגב.

אלון שוסטר: יש לנו מרכז של חינוך מיוחד הכי גדול בצפון הנגב.

אלון שוסטר: יש לנו 6,000 תלמידי מכללה.

אלון שוסטר: אנשי המכללה יבהירו את הנקודה.

אלון שוסטר: יש לנו כ-1,000 עובדים במקום הזה.

אלון שוסטר: זה מוקד תעסוקה מספר אחת.

אלון שוסטר: יש לנו מאות מבקרים במרכז הקשישים, במרכז לטיפולים פיזיותרפיים, במרכז "חוסן" ובשירות הפסיכולוגי שלנו.

אלון שוסטר: נקודה שצריך לזכור, בניסיון שלנו בחודשים האחרונים, אחרי שבמשך שנים אנחנו עוסקים באותה נקודה ונתקלים שוב ושוב באמירה הקשה שאין מספיק נפגעים, ניסינו לראות הכצעקתה.

אלון שוסטר: ראינו שאנחנו מקבלים מספרים לא סבירים לעומת מה שאנחנו יודעים.

אלון שוסטר: בכל שבוע יש תאונה, אבל כשבודקים את המספרים של הלמ"ס או של המשטרה לא רואים את זה.

אלון שוסטר: הסתבר לנו לתדהמתנו שאין בשום מקום – עסקנו בזה למשל גם בצומת ניר עם – רישום מסודר של תאונות.

אלון שוסטר: אני לא מדבר על כמעט ונפגע, שכמעט הלך הילד או הלכה המכונית, אלא על פגיעות שהן לא פגיעות בנפש.

אלון שוסטר: גם פגיעות בנפש לא כולן נספרות כי אדם צריך להישאר לילה בבית-חולים כדי שהלמ"ס יספור אותו.

אלון שוסטר: אני לא יודע מה קורה במקומות אחרים.

אלון שוסטר: לא ייתכן שהמדד היחיד לא ייקח בחשבון את כלל התאונות.

אלון שוסטר: בשתי הכניסות שחיים ילין מנה יש תאונות.

אלון שוסטר: אנחנו טוענים שאנחנו כנראה נופלים באיזו לקונה.

אלון שוסטר: איך אני יודע?

אלון שוסטר: משום שרק לפני 2-3 חודשים הייתה התעוררות וכעס עצום בצומת ניר עם ותושבי ניר עם אמרו: בלתי אפשרי.

אלון שוסטר: המספרים אמרו: אפס.

אלון שוסטר: הבאנו לשם את מנכ"ל "נתיבי ישראל", ובמקרה עשתה לנו חסד איזו משאית שהדגימה מול עינינו ברגע שהוא הגיע מה קורה כל הזמן.

אלון שוסטר: הוא הבין את העניין ונתן הנחיה לתכנן את הרמזור.

אלון שוסטר: עדיין אין שם תקציב.

אלון שוסטר: יש מסלולים שונים.

אלון שוסטר: אולי נשמע ממשרד התחבורה, איך זה עובד: מסלול לפניות שמאלה, בטיחות.

אלון שוסטר: יש עוד מסלול שאני מבקש להימנע ממנו, והוא המסלול של הנחתות מלמעלה.

אלון שוסטר: כשאני רואה שקריית חינוך של 10,000 איש, 7,000 תלמידים מכיתה א' ועד תואר שני, לא זוכה להגנה מינימלית בעזרת רמזורים, לפחות כפי שזוכות קריות חינוך קטנות בהרבה במרחב הצמוד אלינו, אני אומר לעצמי: לא יכול להיות שהפער הזה לא ייסגר.

אלון שוסטר: אני מוכן לקבל את זה שלא נהיה תמיד הראשונים בתור, בסדר, אבל אני חושב שלא בגלל שאנחנו "עוטף עזה" ויש סיוע בתחומים מסוימים לא נקבל את הסיוע המינימלי שמתבקש.

אלון שוסטר: הקריה הזאת, עם שתי כניסותיה, צריכה רמזורים כדי לווסת את התנועה.

אלון שוסטר: אני רוצה להקדים ולומר ש"נתיבי ישראל" אכן תבצע במסגרת תקציבי "צוק איתן" סיוע בכניסה ימינה וביציאה ימינה.

אלון שוסטר: זה עוזר בשוליים אבל זה לא הכוונה, זה לא תשובה.

אלון שוסטר: אנחנו מדברים על הפנייה שמאלה, על הכניסה שמאלה ועל היציאה שמאלה, אלה התנועות המסוכנות שגורמות לתאונות מידי שבוע.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אורחים, מישהו מכם רוצה להתייחס?

איתן כבל: נירה שפק, דוברת פורום ההורים ומטה המחאה, בבקשה.

נירה שפק: אני מקיבוץ כפר עזה.

נירה שפק: חשוב לנו להדגיש כמה דברים.

נירה שפק: קודם כול, אנחנו שמחים שאנחנו פה.

נירה שפק: אנחנו בסוף האזרחים, אנחנו לא ארגון ולא גוף ממשלתי.

נירה שפק: אנחנו האזרחים שבאים להגן על החיים שלנו ושל ילדינו.

נירה שפק: אני חייבת לציין שבמסגרת העבודה המקדימה שעשינו קיבלנו שש אופציות למענה לדבר הזה.

נירה שפק: אפשר להגיד שעשינו דוקטורט בכל התחומים ולמדנו לעומק את ששת המסלולים שהציגו בפנינו בכל מכתב שכתבנו.

נירה שפק: חלקם הוזכרו כאן, כמו הפנייה שמאלה, כמו מוקד סיכון, כמו תוכנית עבודה של משרד התחבורה שאנחנו לא מופיעים בה, כמו המענה לכניסות לבתי-הספר, כמו החלטות ממשלה לקידום "עוטף עזה" על כל המרכיבים, שהתעצמו אחרי מבצע "צוק איתן", וצמתים מאוימים.

נירה שפק: זה משהו שאנחנו מדברים עליו, שבסוף אנחנו אומרים שאסור לנתק את המקום הזה מן האזור שהוא נמצא בו.

נירה שפק: לא תחת מסכנוּת של "עוטף עזה", נהפוך הוא, תחת המציאות של "עוטף עזה".

נירה שפק: כשיש "פקק" כזה- - -

איתן כבל: יש לי בקשה.

איתן כבל: אני מבין, זו פעם ראשונה שלך בוועדה הזאת.

איתן כבל: אנא תדברי לעניין, תגידי: צומת זה וזה, כביש זה וזה.

איתן כבל: תציגי את הנקודות.

איתן כבל: אנחנו יודעים למה התכנסנו כאן.

נירה שפק: אני מציגה את הפתרון.

נירה שפק: אנסח את זה אחרת.

נירה שפק: הכניסות ל"קריית החינוך שער הנגב" עומדות בשישה מוקדי סיכון.

נירה שפק: אחד מהם זה הפנייה שמאלה, פנימה והחוצה, שזה יוצר סיכון לאנשים שנכנסים ויוצאים.

נירה שפק: כמות התאונות שיש שם, עשינו בירור רק מנתוני משטרת ישראל שאספנו מול תחנת שדרות.

נירה שפק: גם הם אומרים שאלו נתונים חלקיים ואנחנו אוספים היום נתונים גם ממגן דוד אדום.

נירה שפק: אנחנו עומדים היום על 33 תאונות עם נפגעים.

נירה שפק: אנחנו יודעים שעושים עבודה במשרד התחבורה.

נירה שפק: אנחנו רוצים לקדם אותה.

נירה שפק: בקריית החינוך יש בית-ספר תיכון ובית-ספר יסודי נוסף נבנה שם בשנה הנוכחית.

נירה שפק: כלומר, אנחנו הולכים להגדיל את המספרים בבית-ספר נוסף של בין 6-8 כיתות, ולאור לוחות הזמנים שהוזכרו כאן זה יופעל שעה קודם כדי שגם אלה ייכנסו בצורה בטוחה.

נירה שפק: הצומת הזה מאוים, הוא פחות מ-4 קילומטר מהגדר.

נירה שפק: כלומר שב"צבע אדום" יש לנו 15 שניות.

נירה שפק: כאשר אתה עומד בכביש ראשי דו-מסלולי עם נתיבים מהירים גם אם תהיה אזהרת "צבע אדום" ויצטרכו לפתוח דלתות, אין לאנשים לאן ללכת.

נירה שפק: זאת אומרת, אנחנו גם מסכנים אותם במקרה של אירוע חירום.

נירה שפק: אלה הנקודות.

נירה שפק: אנחנו מבקשים שיינתן פתרון.

נירה שפק: אנחנו מחויבים לגופים שאנחנו מייצגים, אם זה אגודת הסטודנטים ואם זה התושבים שלנו ואנחנו כפורום הורים.

נירה שפק: קיבלנו נתונים מ"אור ירוק" שאשמח אם תהיה אליהם התייחסות.

נירה שפק: כשאמרנו לאנשי "אור ירוק" שבכל מקום נאמר לנו שיש בעיה של מקור תקציבי, נאמר לנו שיש תקציב שוטף של 400 מיליון שקל.

נירה שפק: מנכ"ל "אור ירוק" בראיון בגלי צה"ל אמר את זה קבל עם ועֵדה.

נירה שפק: הוא אמר שאין מימוש מלא של התקציב.

נירה שפק: אנחנו אומרים: בואו נכניס את זה ביתרה.

נירה שפק: אנחנו אומרים את זה כאזרחים.

נירה שפק: ייתכן שלא כל הנתונים אצלנו.

נירה שפק: אנחנו מבקשים שיימצא המקור.

איתן כבל: בואו נגיד שזאת לא הבעיה, מימוש או אי-מימוש תקציבי.

איתן כבל: בסוף-בסוף, לפחות אצל המנכ"ל הנוכחי, התקציבים כולם קיימים, כמובן בהתאם לסדרי עדיפויות, בשביל זה אנחנו כאן, האם הכבישים שלכם נמדדים, כפי שאמר אלון שוסטר, על-פי אמות מידה שאפשר לקבל סביבן החלטות, אבל הכסף כולו קיים.

איתן כבל: אני יודע להגיד את זה מקרוב כי אני נאבק ביחד איתם, ולא רק בדרום, בארץ יש עוד כמה וכמה מוקדי סיכון, לצערי אפילו בעייתיים יותר, מבלי חס וחלילה לייצר איזו הקבלה או התניה.

נירה שפק: שני דברים אחרונים.

נירה שפק: לנו ברור שיש כאן שעון חול, שהוא בחיי האנשים.

נירה שפק: אנחנו רוצים להפוך את הפירמידה.

נירה שפק: אנחנו לא רוצים לצבור את ההרוגים ואז להגיע למכסות אלא להיפך.

נירה שפק: אנחנו אומרים שעלות חיי האדם שלנו, גם בכסף, ובדקנו את זה, היא פחות מאשר עלות הקמת רמזור.

נירה שפק: אז בואו לא נצבור הרוגים ופצועים ובואו ניתן לחיות.

נירה שפק: אסיים במה שאנחנו הגדרנו כסלוגן, אבל הוא מהנשמה שלנו.

נירה שפק: יש לנו צבע אדום.

נירה שפק: אנחנו לא רוצים כביש אדום.

נירה שפק: לתושבי "עוטף עזה" יש מספיק, לא רוצים את זה, תחסכו לנו.

איתן כבל: אין כבר הגדרה כזאת "כביש אדום".

איתן כבל: יש "מוקדי סיכון".

איתן כבל: אבל הסלוגן בסדר.

איתן כבל: תודה.

חיים ילין: אנחנו לא מוקדי סיכון למרות שיש "צבע אדום".

איתן כבל: אורי ביטון, שהוא תלמיד תיכון בשער הנגב ונציג התלמידים, בבקשה.

<אוֹרי ביטון: לפני חודש סיימתי כיתה י"ב בשער הנגב.

<אוֹרי ביטון: כאשר פנו אליי וביקשו ממני להגיע לפה מיד אמרתי כן כי זה נושא חשוב.

<אוֹרי ביטון: במשך 12 שנים בכל בוקר הגעתי לצומת ובצומת יש כבר אווירה מיוחדת.

<אוֹרי ביטון: להגיע בבוקר לבית-הספר ולשמוע שואלים: "ראיתם את התאונה שהייתה בצומת?

<אוֹרי ביטון: " כשאומרים "בצומת" כבר ישר יודעים למה מתכוונים.

<אוֹרי ביטון: זה לא מקרה חדש אלא מקרה רגיל.

<אוֹרי ביטון: התרגלתי כבר לשאלה הזאת ופעמים רבות אני שאלתי אותה.

<אוֹרי ביטון: אני גם רואה את התאונות האלה.

<אוֹרי ביטון: אני סיימתי י"ב אבל אני מדבר על ילדים קטנים שמגיעים בבוקר לבית-הספר ובאופן קבוע רואים רכב מרוסק ומשטרה ואמבולנסים, דברים שילד בגיל הזה לא צריך לראות ישר בבוקר.

<אוֹרי ביטון: וזה לא צומת אחד, זה שניים, זה אינטראקציה יום-יומית עם שני הצמתים האלה.

<אוֹרי ביטון: ואני לא ילד מיוחד, האינטראקציה שיש לי היא אינטראקציה שיש לכל תלמיד בבית-הספר.

<אוֹרי ביטון: כפי שאמרתי, לא היססתי להגיע לכאן, מהסיבה שזה מפחיד.

<אוֹרי ביטון: כמו כל תלמיד תיכון לקחתי שיעורי נהיגה ותמיד מורה הנהיגה דואג להזכיר שהצומת הזה מסוכן במיוחד: "אין פה רמזור, אין לנו מה לעשות, תנסה כמה שיותר פה ושם".

<אוֹרי ביטון: זה כבר מעבר לשליטה שלי בתור נהג, ובמיוחד באוטובוס בבוקר כאשר אני לא הנהג, לא אני ולא שאר התלמידים שנוסעים שם.

<אוֹרי ביטון: רציתי להציג לכם את הצד הזה.

<דודו שלמה: אני חבר בהנהלת מכללת "ספיר", אני מייצג גם את מכללת "ספיר" ואני גם יושב-ראש ועד הורים יישובי בשער הנגב, מיסודי ועד תיכון.

<דודו שלמה: כרגע אני אייצג את "ספיר" ואחר-כך אעבור לייצג את ועד ההורים.

<דודו שלמה: אני רק אשלים ואוסיף, לא אחזור על דברים.

<דודו שלמה: לפני שהגעתי לכאן שוחחתי עם יושב-ראש אגודת הסטודנטים, אמרתי לו שאני מגיע לכאן ושאלתי אם הוא רוצה להעביר לי את הרחשים של הסטודנטים.

<דודו שלמה: הוא אמר לי: תקשיב, לפני שבועיים עשינו סקר בנוגע למנזות שנמצאות במכללה.

<דודו שלמה: יש 7 מנזות ב"ספיר" ויש בעיה עם האוכל.

<דודו שלמה: הסטודנטים לא התייחסו לבעיית האוכל, לאורך כל הסקר הם כתבו: "עזבו אוכל, עם זה נסתדר, עם הצמתים אנחנו לא נסתדר, שימו את הדגש על הצמתים.

<דודו שלמה: " הסטודנטים מדווחים על פחדים, בעיקר בתקופה של בחינות, בנוסף ללחץ של הבחינות, בנוסף להתכנסות בשעה 8 בבוקר, לפני הכניסה לקמפוס יש צוואר בקבוק של רכבים ותאונות.

<דודו שלמה: באופן אישי הייתי עֵד לשתי תאונות שבהן היו מעורבים ילדים.

<דודו שלמה: על כל זה אני רוצה להוסיף ש"ספיר" צפויה לגדול, כבר השנה אנחנו רואים מגמת גדילה.

<דודו שלמה: "ספיר" גדֵלה וכאשר היא גדֵלה במספר הסטודנטים גדל גם מספר סגלי ההוראה ועובדי המנהלה.

<דודו שלמה: בנקודת זמן זו יש לנו 9,000 קנדידטים שאנחנו נותנים להם שירות.

איתן כבל: הצומת הזה שאתם מדברים עליו, זה הצומת כאשר אתה יוצא מן המכללה או נכנס למכללה ומתחבר לכביש הראשי?

אלון שוסטר: יש שני כבישים ראשיים ושתי יציאות.

אלון שוסטר: אחד זה כביש 34, מיד מרדכי ונתיבות, והשני בא מכיוון חלץ.

אלון שוסטר: אלה שתי כניסות שבשתיהן יש תאונות כל הזמן.

חיים ילין: הבוקר נסעתי דרך שער הנגב.

חיים ילין: אין מה לעשות, בצומת מנסים "לגנוב" ואז אם הרכב שמקדימה עוצר אתה כבר בבעיה.

<דודו שלמה: אוסיף משפט אחרון, דיברתי על הצפי.

<דודו שלמה: היום גם כך הצמתים האלה בקריסה.

<דודו שלמה: אני מעריך שאם בפתיחת השנה האקדמית שלנו אנחנו צפויים למספר סטודנטים לפי התחזיות שלנו, לדעתי שם תהיה קריסה משמעותית ופגיעות נוספות בגוף ובנפש.

<דודו שלמה: נקווה מאוד שלא יהיו הרוגים נוספים, כי כבר היו.

<דודו שלמה: תודה.

<דן קידרון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, מנהלת הוועדה, מכובדי כולכם.

<דן קידרון: אני מ"תנו יד לחירש ונכים למען נכים", עוזרו של משה בר.

<דן קידרון: אנחנו עושים הדרכות בבתי-ספר גם באזורים האלה.

<דן קידרון: היינו באזורים האלה לא מזמן.

<דן קידרון: אני לא יודע איך לתאר את זה.

<דן קידרון: זה רולטה.

<דן קידרון: כל פעם שעברנו שם אמרתי למשה בר: "תיזהר ממה שקורה בצומת".

<דן קידרון: נסעתי גם פעם אחת לבד, חזרתי בשעה מאוחרת מהרצאות.

<דן קידרון: אני רוצה להגיד לכם, כשעברתי את שני הצמתים האלה אמרתי "ישתבח שמו" כי כמעט קיבלתי שם מכה ממשאית.

<דן קידרון: אני נמצא בכל הוועדות האלה, אני יושב במקומות האלה.

<דן קידרון: באמת צריך לעשות משהו, כבוד היושב-ראש, מנהלת הוועדה והפורום המכובד שיושב כאן, כי יש לנו יותר מדי הרוגים ויותר מדי נכים מתאונות דרכים.

<דן קידרון: אני בטוח שהוועדה המכובדת הזאת, שהיא ועדה שמתעסקת כל הזמן במניעת תאונות דרכים, תביא את הפתרון ויהיו חיים מאושרים לכולנו ולא יהיה יותר אף נפגע.

<דן קידרון: תודה רבה.

איתן כבל: מי מכם מסכם?

איתן כבל: אזכיר לכם, דיברנו על צומת ערוער, דיברנו על בת הדר, עלה כאן העניין המרכזי שלשמו התכנסנו, שתי הכניסות והיציאות למכללת "ספיר".

<מיטל הומינר: אתן רקע קצר.

<מיטל הומינר: קודם כול, משרד התחבורה מטפל במוקדי סיכון.

<מיטל הומינר: התקציב שלנו לטיפול במוקדי סיכון הוא 230 מיליון שקל.

חיים ילין: רק רגע, לנו משלמים לפי מילים, אני מקווה שאת לא מקבלת משכורת לפי מהירות הדיבור...

<מיטל הומינר: על-פי הסיכום התקציבי שלנו מול משרד האוצר התקציב שלנו לטיפול במוקדי סיכון הוא 230 מיליון שקל בשנה.

<מיטל הומינר: מוקד סיכון מוכר כמוקד שבמשך 3 השנים האחרונות התרחשו בו יותר מ-8 תאונות דרכים.

<מיטל הומינר: זה הקריטריון שלנו להכרה במוקד סיכון.

<מיטל הומינר: יש ועדה בין-משרדית למוקדי סיכון, שחברים בה משרד התחבורה, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, משטרת ישראל וחברת "נתיבי ישראל" ואנחנו בוחנים את הפרויקטים ובודקים מה עומד בהגדרות.

<מיטל הומינר: החלוקה חייבת להיות שוויונית לכל הארץ, כלומר אני צריכה לבדוק בכל הכבישים האם יש יותר מ-8 תאונות דרכים.

<מיטל הומינר: בגלל לחצים לא נכון לשבור את הכלל שקבענו כקבוע.

<מיטל הומינר: במקרה הזה אני בודקת מול נתוני הלמ"ס, שהם הנתונים שאנחנו מסתכלים עליהם.

<מיטל הומינר: ב-3 השנים האחרונות בצומת שער הנגב לא היו 8 תאונות דרכים.

איתן כבל: חברים יקרים, שמעתי אתכם מדברים על ההתייחסות שלהם לנתונים של הלמ"ס, הדברים נאמרו על-ידי אלון שוסטר בצורה ברורה מאוד.

איתן כבל: תכף נתייחס לזה.

<מיטל הומינר: חייבים להבין שהמדידה שלנו בכל המדינה צריכה להיות אחידה.

<מיטל הומינר: כלומר אם אני משתמשת בנתוני הלמ"ס, שכך הוחלט כרגע על-ידי משרד התחבורה ועל-ידי הוועדה, אני חייבת להשתמש בה ארצית, אני לא יכולה להחליט שפה אני מסתמכת על נתוני המשטרה ופה על נתוני הלמ"ס.

חיים ילין: יש תקנה שאני מכיר ועבדתי מולה, שלגבי מוסדות חינוך של יותר מ-800 תלמידים יש העדפה.

חיים ילין: פה אין 800 תלמידים, יש 10,000 תלמידים.

<מיטל הומינר: אתייחס בעוד רגע למוסדות חינוך.

<מיטל הומינר: לכן אני לא יכולה להכיר בפרויקט שלא מוכר כפרויקט סיכון.

<מיטל הומינר: אני כן יכולה להמליץ לוועדה, שאני חברה בה, לבחון את הנושא, אבל כבר אענה לכם שכנראה תהיה תשובה לא חיובית כי כאן לא עומדים בהגדרות.

<מיטל הומינר: ההגדרות קבועות מאוד.

<מיטל הומינר: נשאלתי על מוסדות חינוך.

<מיטל הומינר: במוסדות חינוך אנחנו מתקצבים דרך הרשות המקומית, כלומר המועצה המקומית צריכה להגיש בקשה עירונית.

<מיטל הומינר: זה אומר שהפרויקט צריך להגיע מהמועצה דרך הדרישות שהיא מגישה בכל שנה למשרד התחבורה.

<מיטל הומינר: דרך "נתיבי ישראל" אני יכולה לנסות לבדוק את זה במסגרת סל הפניות שמאלה, אבל הגישה למוסדות חינוך היא דרך התקציבים העירוניים.

<מיטל הומינר: כלומר, העירייה צריכה לבקש את הפרויקט.

אלון שוסטר: המועצה לא הגישה בקשות ב-10 השנים האחרונות?

<מיטל הומינר: אני יכולה לבדוק את זה.

חיים ילין: הקימה את זה קרן טרנר אייל, מי שהיא היום מנכ"לית משרד התחבורה, שהייתה אז בתפקיד אחר.

חיים ילין: היא לימדה אותי איך עובדים.

<ישי טלאור: היא עשתה את זה בתחום העירוני.

חיים ילין: לא, גם במועצות האזוריות.

איתן כבל: אלון שוסטר, שיהיה ברור שמה שאמרת נאמר בציניות.

איתן כבל: הפרוטוקול לא קורא ציניות.

אלון שוסטר: מזה 10 שנים המועצה האזורית שער הנגב מבקשת שמשרד התחבורה יטפל בצומת, שלא נמצא באחריותנו אלא באחריות "נתיבי ישראל".

אלון שוסטר: כלומר אותן פניות הן לא בשטח העירוני שלנו.

אלון שוסטר: בגלל זה אני לא מבין- - -

איתן כבל: בגלל זה אתה פה, כי לא הבנת.

איתן כבל: ..

אלון שוסטר: ובאשר לתאונות, אין לי אלא להביע את תדהמתי על המספרים.

איתן כבל: חברים, בואו נתחיל מן הסוף.

איתן כבל: הטיפול של משרד התחבורה חייב להיות שוויוני, אין על כך ויכוח.

איתן כבל: זה לא יכול להיות על-פי מדד צעקות.

איתן כבל: אתם מכירים את זה כראשי מועצות.

איתן כבל: תמיד "הטריף" אותי שהרבה מקומות, בעיקר במשרדי הממשלה, פועלים על-פי מדד הצעקות ולא מדד העניין.

איתן כבל: זה דבר אחד.

איתן כבל: בואו נשים את זה בצד.

איתן כבל: מקובל עלינו, אין כאן מישהו שרוצה לפעול בכללים אחרים, ראש מועצה לשעבר או ראש מועצה מכהן שמתמודד עם השאלות האלה בעניינים כאלה ואחרים מידי יום: למה זה, למה ההוא.

איתן כבל: אני אפילו מבקש להתעלם מן השאלה מה המשמעות של 10,000 תלמידים באזור מסוים.

איתן כבל: אחזיר את זה אל תוך השיח אבל בואו נשים כרגע גם את זה בצד.

איתן כבל: יחד עם זאת, התביעה שלי – בא ראש המועצה, באים אזרחים תושבי המועצה ואחרים, לא בהכרח כל התלונות הן רק של תושבי המועצה, ואומרים: חברים יקרים, המדידה כפי שבאה לידי ביטוי באזור שלנו לא "מתכתבת" בצורה נכונה עם המציאות האובייקטיבית.

איתן כבל: נכון שהתחושות שלהם סובייקטיביות אבל תאונה היא דבר אובייקטיבי, כלומר או שהייתה תאונה או שלא הייתה תאונה.

איתן כבל: זה נקודה אחת.

איתן כבל: נקודה שנייה, כמעט-תאונה מקבלת אצלם ממד חשוב מאוד.

איתן כבל: אנחנו לא צריכים להמתין עד ההרוג הבא כדי שנגיד: "יש הרוגים ולפיכך אנחנו צריכים להתחיל בתהליך".

איתן כבל: אספר ממקום אחר, להבדיל מיליוני הבדלות, כאשר הייתי צעיר עבדתי פעם במשרד הבינוי והשיכון, ובנושאי דיור בדרך כלל היו מגיעות נשים, הגברים היו מתחבאים בבית.

איתן כבל: במציאות קשה הנשים הן החלק החזק יותר במשפחה, זה עניין מדהים בפני עצמו אבל זה המציאות.

איתן כבל: הן היו באות והפקידוּת הייתה אומרת: "יש לך רק שני ילדים, תעשי עוד ילד ואז תעמדי בסטנדרטים".

איתן כבל: אתם מכירים את זה גם כראשי מועצות.

איתן כבל: דרך אגב, אלה דברים שנשמעים עד היום, אל תתבלבלו.

איתן כבל: הפקיד או הפקידה אומרים את זה ממקום טוב, לא ממקום ציני או ממקום רע.

איתן כבל: גם כאלה יש, אבל הכוונה של הפקיד לומר: אני רוצה לעזור לך אבל הכללים אומרים שתלכו ותעשי עוד ילד, תחזרי בשנה הבאה כאשר יהיה לך עוד ילך ואז נוכל לסייע.

איתן כבל: להבדיל מיליון מיליוני הבדלות, הכמעט-תאונות המרובות שמתקיימות שם, או התאונות שמתקיימות מחייבות התייחסות אחרת.

איתן כבל: אני מבקש, ואם אדרש גם אדבר עם השר, עם המנכ"לית ומנכ"ל "נתיבי ישראל", אני רוצה שייערך סקר בשני הצמתים האלה, לבחון מציאות סטטיסטית כפי שהיא עולה מן המקום הזה.

איתן כבל: הרי לא בדיוק כשיגיעו הסופרים מטעם הסטטיסטיקאים המספרים ישתנו.

איתן כבל: אתם הרי עושה את זה, אני לא מגלה עכשיו את אמריקה ולא המצאתי עכשיו פטנט חדש.

איתן כבל: יש מציאות שאפשר לראות.

איתן כבל: צריך גם לבחון את התקופות, זה גם תלוי בתקופות של גאות ושפל באזור.

איתן כבל: יש תקופה שרוב התלמידים בחופשה.

איתן כבל: צריך לבחון את העניין הזה כי אני לא יכול לענות לכם תשובה נחרצת, וגם לא להם.

איתן כבל: אני לא יכול להגיד: "חברים, חייבים כי..." כי אמות המידה המתקיימות הן אובייקטיביות.

איתן כבל: החברים המכובדים משער הנגב שנמצאים כאן אומרים: "סליחה, אמות המידה כפי שנמדדות אצלנו לא באות לידי ביטוי כפי שהמציאות מורה".

איתן כבל: לכן אני מבקש לערוך סקר במקום.

איתן כבל: אשלח גם מכתב.

איתן כבל: אדבר אישית עם המנכ"לית ועם מנכ"ל "נתיבי ישראל".

איתן כבל: אני רוצה שהתשובה תינתן לנו לכל המאוחר בתוך שבועיים.

<ישי טלאור: יש חופשה בעוד שבועיים.

איתן כבל: לא התכוונתי שבעוד שבועיים תודיעו לנו על ממצאי הסקר.

איתן כבל: בסוף, עם כל הכבוד לי ולכם, אני צריך לקבל תשובה פורמלית מן המשרד אחרי שהתכנס, בתוך שבועיים לתת לי תשובה איך הוא מתייחס לתביעה שלנו.

איתן כבל: זו הבקשה שלי.

איתן כבל: אני מכיר קצת הלכות עולם.

איתן כבל: אנחנו חייבים להתקדם בתהליך הזה.

איתן כבל: קודם כול תנו לי תשובה כן או לא ולאחר מכן נעמוד מול אנשי המקצוע כדי לקבל החלטה מתי נכון לבצע את הסקר בשתי היציאות הללו.

איתן כבל: במידה רבה זה יהיה המבחן.

איתן כבל: פרט לכך וללא שום קשר לזה, אני מבקש לבדוק את שיפור המקום.

איתן כבל: זה יכול להיות אולי פניות שמאלה או פניות ימינה, אני לא יודע, אני מרחוק מנסה להיזכר.

איתן כבל: ללא שום קשר.

איתן כבל: עשינו את זה, דרך אגב, בכביש 66, אבל יכול להיות שכאן זה לא רלוונטי.

איתן כבל: אני מנסה למצוא כל מיני דברים עד שהתמונה תתקבל.

נירה שפק: יש לי בקשה.

נירה שפק: לא אפרט, אלון שוסטר ראש המועצה שלי ידבר, אבל אם הנתונים שהוצגו כאן הם לא הנתונים אז אני מבקשת גם לבחון את הנתונים מחדש.

איתן כבל: יקירה, עוד אין עגלה ואין סוסים.

איתן כבל: הנחיתי מה לעשות.

איתן כבל: יש כאן שלבים.

חיים ילין: אם היו עגלות וסוסים לא היה צריך רמזורים.

חיים ילין: ..

נירה שפק: אם אומרת נציגת משרד התחבורה ש-8 תאונות ב-3 שנים זה קריטריון שמשמעו שנכנסים לתוכנית עבודה, אני אומרת שהנתון הקיים לא נכון ויכול להיות שאנחנו מדברים כאן על משהו, שהם יגידו: "רגע, בואו נעשה השוואה".

<מרב רפאלי: יש שם תאונות עם פצועים.

<מיטל הומינר: אני יכולה לשלוף עכשיו את הנתונים מן האתר של הלמ"ס.

איתן כבל: אני לא רוצה את השיח הזה, השיח הזה לא מקדם.

חיים ילין: אדוני היושב-ראש, אני יכול לפתור לך את הבעיה.

חיים ילין: אני אומר את זה גם למשרד התחבורה.

חיים ילין: בגלל ששני הצמתים נמצאים 7 קילומטר מרצועת עזה, כלומר כל מה שאנחנו מדברים כרגע הוא בתוך "עוטף עזה", בדרך כלל אני לא מעלה את הנושא הזה, אבל בהחלטת הממשלה נקבע מה זה "עוטף עזה" ולאחר מכן נקבע שנותנים לכל שר, בגלל המצב הביטחוני של "עוטף עזה", להחריג את "עוטף עזה" מכל המדינה.

חיים ילין: לא משנה אם רשום לך בהלמ"ס אפס תאונות.

חיים ילין: השר בגלל שיקולים שלו יכול להחריג את "עוטף עזה" בכל נושא שהוא רוצה.

חיים ילין: זה כולל שר החקלאות בנושא חלב ושר התיירות בנושא הצימרים, זה כמעט בכל דבר.

חיים ילין: לכן אני מציע כרגע, בגלל שאני לא רואה אופק, אני מבין את התשובה של נציגת משרד התחבורה, ואני אתך, ואני בשום פנים ואופן לא מוכן שמישהו שנמצא בקואליציה יקבל רמזור לפני מישהו שנמצא באופוזיציה, לצורך העניין, פוליטיזציה של הרמזורים, את זה אני לא מוכן לקבל.

חיים ילין: אני מקווה מאוד שאתם עומדים בדיוק בסטנדרטים שאתם קובעים.

חיים ילין: אבל עכשיו אני שולף את הקלף, את הג'וקר.

חיים ילין: אין לי ברירה, כי אני שומע את התשובות שלכם.

חיים ילין: הג'וקר אומר ששר התחבורה יכול להחריג את שני הרמזורים האלה ומחר בבוקר אתם יכולים לצאת לעבודה.

איתן כבל: תיכף נתייחס לזה.

אלון שוסטר: אני רוצה להציג נתונים עם שמות ומספרי רכב, שבצומת הכניסה בגבים היו מאז מבצע "צוק איתן" בשנת 2014 21 תאונות עם נפגעים ו-8 בצומת ספירים.

אלון שוסטר: מאוד יכול להיות שמסד הנתונים בכל הארץ לא מדויק.

אלון שוסטר: מכיוון שאנחנו חיים במקום אנחנו מכירים את האנשים.

אלון שוסטר: אולי צריך לעשות רביזיה בכל הארץ.

איתן כבל: עזוב, עד שתחכה לרביזיה – רמזור בצומת לא יהיה לך.

איתן כבל: אני מסכם.

איתן כבל: הוועדה מבקשת ממשרד התחבורה לסיים את הצבת הרמזור בצומת ערוער, בכביש 25, בהקדם.

איתן כבל: אני רוצה לקבל בכתב את ההתייחסות שלכם ללוחות הזמנים ומה המשמעות, למה זה צריך לקחת 3-4 חודשים.

איתן כבל: ביקשתי לעשות בחינה של התהליך הזה.

איתן כבל: הוועדה מבקשת ממשרד התחבורה לעדכן אותה בכתב עד לפתיחת כנס החורף בדבר הצבת הרמזור בצומת בת הדר.

איתן כבל: אני מבקש שתתנו לנו עדכון איפה העניין עומד.

איתן כבל: אני רוצה גם שתהיה התייחסות בכתב לעובדה שהמועצה האזורית ביקשה להוציא את התכנון לרמזור מתוך התוכנית.

איתן כבל: זה חשוב כי אנשים לא יודעים את זה, אנשים מתנפלים עלינו פה כאילו אנחנו אחראים.

<מיטל הומינר: מתנפלים בעיקר עלינו.

חיים ילין: זו הסיבה שאני לא נכנסתי לדיון.

חיים ילין: למה אני פה ולא שם?

איתן כבל: ברור, משרד התחבורה הוא הגורם הביצועי.

איתן כבל: אנחנו מבקשים תשובות אך בסוף מתברר שהם צריכים במקום להתקשר לפה להתקשר שני מטרים מן המקום שבו הם נמצאים.

איתן כבל: הוועדה מבקשת ממשרד התחבורה לערוך סקר שיבחן את מספר התאונות וכמעט-תאונות בשני הצמתים בכביש 34 ו-232 – אני יודע שגם כביש 35 הוא כביש איום ונורא בזכות עצמו – בכניסות ל"קריית החינוך שער הנגב" ו"מכללת ספיר".

איתן כבל: המשרד יעביר את תגובתו לבקשת הוועדה בתוך שבועיים.

איתן כבל: הוועדה מבקשת ממשרד התחבורה לבחון פתרונות נוספים לשיפור הבטיחות בצמתים הללו.

איתן כבל: אני רוצה לחדד את הדברים שנאמרו כאן.

איתן כבל: אני מבקש, אפילו תובע, כפי שאמרתי, שתיערך בדיקה.

איתן כבל: אנא תתעלמו עכשיו ממה שאמר ראש המועצה, מה יש לו או אין לו.

איתן כבל: צריך לערוך את ההשוואות.

איתן כבל: אבל בשלב הראשון אני רוצה שייצאו לשטח.

איתן כבל: אתם תקבעו אל מול המועצה האזורית מה הוא הזמן הנכון לערוך את הבדיקה ולאחר מכן נלמד איך יוצאים מפה לדרך.

איתן כבל: בכל מקרה, יש שתי נקודות שמרחפות סביב העניין הזה – שמדובר בקריית חינוך גדולה מאוד, וכן הדברים שאמר חבר הכנסת חיים ילין.

איתן כבל: אחרי שנקבל את כל התוצאות אז נידרש להתייחס לעובדה שמדובר בקריית חינוך ושמדובר ב"עוטף עזה".

איתן כבל: בכל מקרה, הרצון שלי הוא שתוך חודש נדע בדיוק איפה אנחנו עומדים, או תוך חודשיים, אני לא רוצה להגיד חודש.

איתן כבל: נדע בדיוק, אחרי שנפגשתם עם המועצה, ואחרי שהשר ישיב לי וכולם ישיבו לי ותהיה לנו תמונה עם צפי לאן אנחנו הולכים.

איתן כבל: אעקוב אישית מקרוב אחרי התקדמות התהליך.

חיים ילין: אני מבקש שבתחילת המושב תהיה ישיבה של הוועדה.

איתן כבל: בתחילת המושב נדאג לקבלת דיווח.

איתן כבל: אני כבר אומר לך שאני מבקש גם במהלך הפגרה לקבל דיווח היכן הדברים עומדים, ואם צריך אצור קשר באופן אישי עם השר, עם מנכ"לית המשרד או מנכ"ל חברת "נתיבי ישראל".

אלון שוסטר: אדוני היושב-ראש, יש לי בקשה פוליטית, אם אתה מוכן לא להפיל את הממשלה כדי שתישאר בתפקיד הזה.

אלון שוסטר: ..

איתן כבל: אני יודע איפה אתה נמצא.

איתן כבל: אתה צריך לעזור לי.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.