ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 583, 2017-07-18 08:45

אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם, היום ה-18 ביולי 2017, כ"ד בתמוז תשע"ז.

אלי אלאלוף: השעה 8:46.

אלי אלאלוף: אנחנו היום במסגרת ציון יום הדיור הציבורי ביוזמת חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס.

אלי אלאלוף: אנחנו היום מקיימים דיון במיוחד למרות שבמסגרת דוח העוני אנחנו נקיים דיון גם כן בקרוב כמעקב אחרי הביצוע של המלצות הדוח ושם אני מקווה שנוכל לפרט עוד יותר.

אלי אלאלוף: היום הוא באמת יום חשוב, כי כשהכנסת מחליטה לקיים דיון מיוחד בכל הוועדות, אני מקווה שהם מקיימים, אנחנו מגיעים לאחד הנושאים הכבדים שעליו יש צורך בטיפול אינטנסיבי יותר למרות כל המאמצים.

אלי אלאלוף: הדיור הציבורי כפי שאתם יודעים אמור לשרת שתי מטרות.

אלי אלאלוף: בעצם מטרה אחת, אבל זה שתי אוכלוסיות.

אלי אלאלוף: כל מי שידו לא משיגה דירה משל עצמו והוא חייב את המדינה, לא עזרת המדינה, את המדינה למלא את החסר לו, כמו בכל תחום, המדינה אמורה לספק שירותים בכל התחומים שאזרח בדרכו ובדרכי המדינה לא מצליח להשיג את הפתרון לבעיה, והבעיה המרכזית ואני חוזר ואומר, הסיבה הגדולה מאוד של התדרדרות לעוני, כשאני אומר התדרדרות לעוני זה אנשים שאתמול היו במצב לא עניים אבל כלכלית ההתדרדרות לעוני היא בגלל המחסור או הבעיות שהתעוררו בחיים של האזרח להשגת הדיור או לחיות בדירה שלו.

אלי אלאלוף: אנשים שנפגעו מפסטיבל המשכנתאות, מהפגיעות של המשכנתאות שהן פוגעות באנשים או אנשים שבאים ממשפחות שאין להן שום אורך כלכלי שיכול לחזק אותם ולעזור להם להשיג דירה.

אלי אלאלוף: אנחנו בדוח העוני ואחת ההמלצות הראשונות שאני חושב, אני חייב לציין בשמחה את משרד השיכון ורונן כהן, שהצליחו לאמץ ומייד.

אלי אלאלוף: אתם יודעים, כשהתחלנו את דוח העוני, כתבו שם שזכאי לדירה מי שלא היה בעל דירה או אפילו בשכר דירה וחלק של דירה אפילו, מ-71'.

אלי אלאלוף: ההחלטה נפלה ומשרד השיכון ידע לתקן תוך כתיבת הדוח וזה לעשר שנים, מי שלא היה בעל דירה בעשר השנים האחרונות.

אלי אלאלוף: אני מקווה שגם הנוהל הזה יקוצר ונגיע לתקופה קצרה יותר.

אלי אלאלוף: החלום שלנו זה עד חמש שנים.

אלי אלאלוף: אני יודע שזה הרבה כסף.

אלי אלאלוף: הפתרון לדיור ציבורי הוא בשתי דרכים: או לספק דירה או להשתתף בשכר דירה.

אלי אלאלוף: גם בזה היו שינויים לא מספיק טובים מפני שהפער היה כל כך גדול והפער נובע מחוק שנחשב לחוק טוב.

אלי אלאלוף: רן כהן לפני אחת עשרה שנה קידם את הבעלות על הדיור הציבורי, האפשרות לרכוש על ידי הדיירים של הציבור הציבורי, אז הוא חשב שזה יקים קרן שתאפשר שממכירת הדירות יוכלו לעשות קניית דירות.

אלי אלאלוף: לצערנו הסכום שהצטבר שם, כ-3 מיליארד שקל הלך לאופקים אחרים.

אלי אלאלוף: הפער הזה הוריד את מלאי הדירות מ-106,000 לפחות מ-70,000 יחידות דיור.

<רונן כהן: 40,000.

אלי אלאלוף: 40,000.

אלי אלאלוף: אז באותה תקופה של הדוח היה 60,000.

אלי אלאלוף: אתם שמים לב שהפער הוא אדיר והצרכים גדלים ואנשים זקוקים לזה.

אלי אלאלוף: הפגישה הראשונה שהיתה לי כחבר כנסת עם ראש הממשלה, שאל אותי, נו, תגיד לי מה אתה רוצה מדוח העוני?

אלי אלאלוף: אמרתי לו דבר אחד, שהמדינה תתחייב לקנות כל שנה לפחות 1,000 יחידות דיור.

אלי אלאלוף: הוא אמר לי, לא יהיה, זה יקר מדי.

אלי אלאלוף: אז למכור עשרות אלפים זה לא נורא.

אלי אלאלוף: לקנות 1,000 בשנה זה בלתי אפשרי.

אלי אלאלוף: למרות זאת אני חייב להגיד, גם בזכות ההנהגה של משרד השיכון, גם בזכות שר האוצר, וסליחה ששניהם שייכים למפלגה שאני שייך לה, זה לא מספיק.

אלי אלאלוף: בתוך הבעיה של הציבור עבור הותיקים יש בעיה, ואני שמח שהבוקר מישהי דאגה להעיר אותי, מרים לסר, בהודעה, מה עם העולים החדשים?

אלי אלאלוף: זה נכון.

אלי אלאלוף: יש היום כ-27,000 עולים חדשים.

אלי אלאלוף: יש להם זכות לזכאות לדיור ציבורי.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שאין סיכוי שיקבלו.

טלי פלוסקוב: יש שם גם אלה שהגיעו ארצה ב-91', אדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: כמה זמן הם יהיו עולים חדשים, אני לא יודעת.

אלי אלאלוף: אז יש את הבעיות האקוטיות.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, אני התרגשתי לראות את הזקן בן 99 שקיבל דירה מהיום למחר, אבל למה משרד השיכון לא עשה את זה לבד?

אלי אלאלוף: למה צריך כתבה?

אלי אלאלוף: אני בטוח שיש כאלה.

אלי אלאלוף: אני בטוח שיש עוד דירות פנויות.

אלי אלאלוף: אני חושב שזו נקודה מאוד חשובה.

אלי אלאלוף: השירות הזה של הדיור הציבורי זה לא רק הנזקק חייב לרוץ אחרי המערכת.

אלי אלאלוף: המערכת חייבת לפתח תחושות ורגישות שהיא רצה לספק את השירות.

אלי אלאלוף: היא רצה לחפש פתרונות לאנשים, כי כרגע באמת מי שסובל מאוכלוסיית העוני שאנחנו רוצים לראות אותה אוכלוסיה זמנית.

אלי אלאלוף: עוני זה לא מכה משמיים שאף אחד לא יצא משם.

אלי אלאלוף: אני בא ממשפחה ענייה, אז מה?

אלי אלאלוף: פעם לא הרגשתי, אבל אנחנו לא יכולים להיות במצב שהמערכות, חברות המשכנות, נציג עמידר פה, אתם רואים, לא מתעורר גם.

אלי אלאלוף: הוא מוזמן.

אלי אלאלוף: חברה משכנת הגדולה ביותר, אז חסכו כסף, העבירו את המשרדים מלב תל אביב ללב ראשון לציון, אבל למה הם לא רצים לחפש פתרונות?

אלי אלאלוף: עכשיו נקודה לא פחות מרכזית בעיניי בדיור הציבורי.

אלי אלאלוף: אי אפשר להשכיר דירה לזקוק לדיור ציבורי במצבים שהם נמצאים.

אלי אלאלוף: אני ביקרתי עם יושב ראש עמידר בבית שמש.

אלי אלאלוף: עבדאללה, אתה זוכר, היינו ביחד.

עבדאללה אבו מערוף: כן, היינו שם.

אלי אלאלוף: ראינו דירה של זוג צעיר שהוא בן של ממשיך של הורים בדירה של ההורים שלו.

אלי אלאלוף: במקרה אני מכיר טוב את האזור.

אלי אלאלוף: אחותי היתה גרה שם.

אלי אלאלוף: אני רואה שהמצב הזה זוועה.

אלי אלאלוף: עובש, רטיבות.

אלי אלאלוף: שני תינוקות נפלאים שיגדלו במצב כזה, ואומרים לי, יפתרו לי הבעיה מיידית, כאילו אני גיליתי את אמריקה.

אלי אלאלוף: זה קיים, זו לא תופעה של אתמול להיום.

אלי אלאלוף: אני לפני חודש קיבלתי אותו מכתב ואני רואה שאחרי ששה-שבעה חודשים, לפני חודש עושים מעקב אחרי הביקור הזה.

אלי אלאלוף: שום דבר לא זז.

אלי אלאלוף: מנכ"ל עמידר היה איתי, יושב ראש עמידר, אם הוא עוד יושב ראש עמידר, נציג האזור, יותר פקידים מאשר אנשים שבאים לתת פתרון לצרה הזאת, ואני חושב שאנחנו נמצאים במצבים מאוד רגועים, אה, זה יסתדר.

אלי אלאלוף: אם זה לא יסתדר היום, אולי בעוד חודש, אולי בעוד שנה.

אלי אלאלוף: לא, חברים, זו התדרדרות של אנשים שגרים במקומות - - -, אם גרים בכלל, ואם לא גרים אז ודאי זה גם כן גורם להם להתדרדרות נוספת, לכן אני חושב שלא מספיק מה שעושים היום בדיור הציבורי, וחלק מזה זה מה שבחרנו כנושא.

אלי אלאלוף: הקריטריונים הם קשוחים מדי, אין להם את הגמישות המאפשרת.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד דברים טובים על עמיגור, אבל גם עמיגור, יש לו את מה שהוא ודאי רוצה לשפר.

אלי אלאלוף: עמיגור בונה עכשיו 3,000 יחידות דיור חדשות אבל אני חייב להגיד, תהפכו את החברות המשכנות לחברות שרצות לשרת את הקליינטים.

אלי אלאלוף: הקליינט היום הוא במצוקה.

<קריאה: ויש את חלמיש.

אלי אלאלוף: חלמיש גם כן.

אלי אלאלוף: <קריאה:> חלמיש זה עסק ביש.

אלי אלאלוף: אני אמרתי, כל החברות.

אלי אלאלוף: ציינתי את הגדולות אבל בהחלט אני מסכים איתך.

אלי אלאלוף: אין לי ויכוח על זה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני אאפשר לחבריי, אם אתם רוצים, חברי הכנסת, לפתוח?

טלי פלוסקוב: דווקא לשמוע, אני חושבת שזה יהיה יותר נכון.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: ברשותכם, מי שרוצה, בבקשה.

<איילת דיין: עורכת דין איילת דיין מאלו"ט.

<איילת דיין: אני רציתי קצת לדבר על הזכאות של אנשים עם מוגבלות שמקבלים קצבת נכות מהביטוח הלאומי.

<איילת דיין: כדי להיות זכאים לדיור ציבורי הם צריכים בעצם להיות נשואים, להקים תא משפחתי.

<איילת דיין: הרבה אנשים עם מוגבלויות ובייחוד אנשים על הרצף לא מקימים תא משפחתי.

<איילת דיין: זה פשוט לא באופק שלהם ואז הם לא נכנסים לרשימת הזכאות, וכשהם כן רוצים לצאת מבית ההורים ולגור לבד או לפעמים מספר חברים שמאובחנים, לגור ביחד, יש להם פה חסם מאוד משמעותי מלהשתלב בקהילה כי הם לא זכאים בכלל לדיור ציבורי ברגע שהם לא נשואים ולא בתא משפחתי מסורתי ואז הם לא זכאים לדיור הציבורי.

<איילת דיין: הם גם לא זכאים, בגלל שהם לא זכאים לדיור הציבורי, לסיוע המוגדל בשכר דירה וכל מה שהם יכולים לקבל זה במקסימום 770 ₪ סיוע ממשרד השיכון.

<איילת דיין: זה מהווה חסם מאוד גדול גם ליציאה לעצמאות מבית ההורים וגם להשתלבות וחיים בתוך הקהילה ולא במוסדות מחוץ לקהילה.

אלי אלאלוף: טוב, תודה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת קסניה סבטלובה הצטרפה אלינו ויש לה נושא מיוחד.

קסניה סבטלובה: קודם כל כבוד היושב ראש, תודה לך שאתה מקיים את הדיון הזה.

קסניה סבטלובה: אני שוחחתי איתך לא פעם על העניין.

קסניה סבטלובה: יש לנו הרי מצב בלתי אפשרי שבו מתקיימים שני תורים נפרדים לדיור ציבורי, תור אחד נמצא במשרד השיכון והבינוי והתור השני מתקיים במשרד העלייה והקליטה.

קסניה סבטלובה: מה שקורה בעצם בפועל, שבתור של משרד העלייה והקליטה יש לנו כמות בלתי נסבלת של אנשים שעומדים שם, שזה נאמד מ-23,000 איש עד 25,000 איש ואת המספרים המדויקים, אפילו אנחנו כחברי כנסת אנחנו מתקשים להגיע לאמת הסופית.

קסניה סבטלובה: מה שקורה, שלהבדיל מהמצב שמתקיים במשרד השיכון והבינוי, אותם קשישים, והתור שהוא מ-23,000-24,000 איש, בעצם הוא מורכב בעיקר מאנשים שמוגדרים כקשישים עולים למרות שרובם ככולם כבר נמצאים בארץ קרוב לרבע מ - - - והם לא עולים בשום קריטריונים אחר.

קסניה סבטלובה: בעצם הקריטריון האחר שמעמיד אותם במצב הזה של להיות עולים, שהם לא זכאים לעזרה מאף משרד אחר בעצם וגם במשרד העלייה המצב שלהם לא מזהיר, אבל במשרד העלייה והקליטה לצורך קבלת הדיור הציבורי הם עדיין מוגדרים כעולים.

קסניה סבטלובה: מה שקורה זה שאף על פי שזה לא מוגדר בחוק, אותם אנשים שממתינים לפעמים עשר שנים ולפעמים עשרים שנה לדיור הציבורי, הם צריכים לעבור ועדה רפואית לפני שהם יכולים להגיש את המועמדות שלהם למקבצי דיור.

קסניה סבטלובה: הוועדות הרפואיות, ואנחנו מקבלים פעם אחר פעם תלונות רבות בנושא הזה - - -

אלי אלאלוף: ועדות רפואיות של מי?

קסניה סבטלובה: ועדות רפואיות של משרד העלייה והקליטה.

אלי אלאלוף: יש לו ועדות רפואיות?

קסניה סבטלובה: כן.

טלי פלוסקוב: להיכנס למקבץ דיור.

קסניה סבטלובה: הדעת לא סובלת את המצב הזה.

אלי אלאלוף: יש פה נציג משרד הקליטה, למרות שהוזמן?

אלי אלאלוף: טוב, תודה.

קסניה סבטלובה: הבנו.

קסניה סבטלובה: ככה רמת היחס לכל הנושא הזה.

קסניה סבטלובה: כפי שמגיעים לוועדות, ככה הם גם מתייחסים לכל הנושא הזה.

קסניה סבטלובה: לצערנו הרב אותם האנשים נמצאים במצב בלתי אפשרי.

קסניה סבטלובה: הם נכנסים לפעמים לתור כאשר הם עדיין בקו הבריאות ועדיין במצב בריאותי יחסית טוב, אבל עברו עשר שנים, עברו חמש עשרה שנה, עברו עשרים שנה ואז בעצם, כן, בן אדם שצריך להתמודד עם ועדה רפואית שרירותית לחלוטין, שדוחה את כל ההמלצות של הרופאים שמטפלים בו באופן קבוע, בעצם נזרק מהתור הזה, והכמות של אותם אלה שהגיעו - - -

טלי פלוסקוב: הוא לא נזרק, הוא נדחה.

טלי פלוסקוב: הוא נשאר בתור אבל אין לו סיכוי לקבל.

קסניה סבטלובה: בעצם הוא נזרק לשם כי הוא יקבל את התור.

אלי אלאלוף: מנכ"ל עמידר הגיע.

אלי אלאלוף: בבקשה, יש פה מקום.

קסניה סבטלובה: לעניינו, קודם כל לברר באיזה תוקף פועלות אותן ועדות רפואיות.

קסניה סבטלובה: את זה אנחנו טרם הצלחנו להבין בעצם, מתוקף מה משרד העלייה והקליטה מפעיל את הוועדות הרפואיות שגם עושות איפה ואיפה בין אנשים, דוחות באופן אבסולוטי ומוחלט את ההמלצות שמגישים אותן אותם רופאים שמטפלים באותם עולים כל אותן השנים, והן מגיעות להחלטות לפעמים מקוממות ממש.

קסניה סבטלובה: בן אדם שהוא מתפקד, בן אדם שהוא עצמאי, בן אדם שהוא לא זקוק גם לסיוע של עובד סוציאלי, של עזרה בבית וכו', מוגדר על פי הקריטריונים של אותה ועדה רפואית כבן אדם שהוא לא ראוי לחיות במקבצי דיור ולקבל את אותה דירה שהוא בעצם המתין לה חמש עשרה ועשרים שנה.

קסניה סבטלובה: כדי לסכם את הדברים, על פי המצב שזה לא מעוגן בחקיקה, זה מצב שלא צריך להתקיים בכלל ואם כבר הם ימצאו אסמכתא לכך שזה צריך להתקיים, אז הקריטריונים אינם ברורים באופן אבסולוטי לאותם אנשים.

קסניה סבטלובה: אין בשום מקום, לא בעמוד של משרד העלייה והקליטה, אין קריטריונים ועולה שרוצה בעצם לדעת מול מה הוא מתמודד, האם כדאי לו בכלל להיכנס לתור הזה, הוא לא יכול לקבל את המידע הקונקרטי על סמך מה יזרקו אותו מהתור הזה או לא יזרקו אותו מהתור הזה.

קסניה סבטלובה: כמובן שהדבר הזה מקשה מאוד על אותם אנשים שהם מיואשים.

קסניה סבטלובה: הם יודעים שאפילו אם התור שלהם הגיע ומדובר פה בעשרות אלפי אנשים, זה תור שקוף שלא נותנים את הדעת עליו כמעט וכאשר כבר התור שלהם מגיע, אז פתאום ברגע האמת אומרים לו, אתה כבר נהיית מבוגר מדי.

קסניה סבטלובה: למה נהיית מבוגר מדי?

קסניה סבטלובה: כי המדינה לא עשתה בשבילך מספיק כדי ללוות את התור הזה במהלך עשרים השנים האחרונות.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אלי אלאלוף: ברוכה הבאה ליוזמת היום.

אלי אלאלוף: אנחנו פה בזכותה, אורלי לוי-אבקסיס.

אלי אלאלוף: עבדאללה, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם, כבוד היושב הראש.

עבדאללה אבו מערוף: המילה בית, יש תרגום למילה הזאת, מחסה, שמתחיל באות מ'.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שזכות בסיסית לכל אדם לחיות בקורת גג ומי שלא יכול, זו מחויבותה של המדינה אכן לתת לו קורת גג בשביל לחיות.

עבדאללה אבו מערוף: זו זכות בסיסית.

עבדאללה אבו מערוף: אני הייתי רוצה שאכן תהיה אחריות בכלל של המדינה.

עבדאללה אבו מערוף: יש אפשרויות.

עבדאללה אבו מערוף: יש ייצור רב, עושר, אבל אין חלוקה טובה וזו הבעיה, לכן אנחנו נדבר על הקריטריונים שאכן צריכים לספק דיור, לתת דיור למי שזכאי וזה מה שצריך.

עבדאללה אבו מערוף: הקשיחות בקריטריונים ומה שסיפרה עכשיו חברת הכנסת, וזה דברים ברורים ביותר, צריך לשנות אותם.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו תמיד מדברים, כבר שנתיים ויותר, במיוחד בשנתיים האחרונות שיש מהפך.

עבדאללה אבו מערוף: הממשלה קיימת שנתיים וחצי ואין אף תכנית, לא לטווח קצר, לא לטווח בינוני ולא לטווח ארוך.

עבדאללה אבו מערוף: אותן בעיות ולא התקדם כלום.

עבדאללה אבו מערוף: דווקא להיפך.

עבדאללה אבו מערוף: המצב מחמיר יותר.

עבדאללה אבו מערוף: המחירים עולים.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אדבר עכשיו על כך שגם בני אדם רגילים לא יכולים לקנות דירה.

עבדאללה אבו מערוף: לא אדבר שאני כבר גר בשכירות שלוש שנים, שאין קרקע.

עבדאללה אבו מערוף: לא אדבר עכשיו ספציפית על אזרחים ערבים.

עבדאללה אבו מערוף: זו בעיה ברורה וידועה.

עבדאללה אבו מערוף: אין דיור ציבורי, אין תכנית של הממשלה פעם בחמש שנים, לתת.

עבדאללה אבו מערוף: דיבר כבוד היושב ראש, 1,000 דירות בשנה זה קשה.

עבדאללה אבו מערוף: קרקעות יש.

עבדאללה אבו מערוף: מעלים את המחירים של הקרקעות, נותנים לקבלנים, לטייקונים.

עבדאללה אבו מערוף: זו הבעיה.

עבדאללה אבו מערוף: הבעיה ברורה.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר לחלק בצורה הוגנת, צודקת ולמי שזכאי עם הקריטריונים אכן שהם מתאימים, שכל מי שזכאי יקבל.

עבדאללה אבו מערוף: צריך לעשות מועצה, משהו רב תחומי, רב משרדי ובאמת לחשוב בדרך הנכונה איך לתת את הזכות הבסיסית הזאת, קורת גג, מחסה לאנשים שזכאים, גם עם מוגבלויות, גם הנכים, גם אנשים זכאים.

עבדאללה אבו מערוף: לא עניין של עניים.

עבדאללה אבו מערוף: המדינה לא תפזר דירות ככה סתם על ימין ועל שמאל, אבל אפשר לשנות הרבה לא רק בקריטריונים ואני חושב שזה מה שצריך לעשות, לחשוב על איזושהי דרך, על איזושהי מועצה שאכן הממשלה תתחיל לעשות סדר בעניינים ובמיוחד בעניין הקרקעות, מחיר הקרקעות.

עבדאללה אבו מערוף: לפני שנה וחצי הצענו עניין דיור ציבורי אצל האזרחים הערביים, שזה עניין מוזנח.

עבדאללה אבו מערוף: זה יפתור הרבה בעיות.

עבדאללה אבו מערוף: יש אנשים שרוצים לחיות בקומות.

עבדאללה אבו מערוף: קרקעות, לצערי הרב אין יזמות מהמדינה, ממשרד השיכון וזה נושא אחר, לכן גם יש עשרות אלפי זכאים שמגיע להם.

עבדאללה אבו מערוף: אפילו הם לא יודעים לממש את הזכות שלהם הבסיסית.

עבדאללה אבו מערוף: לא יודעים בגלל שאין בכלל דבר כזה.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שזה גם עניין לעתיד אפשר להתחיל לפתח אותו, שגם אזרחים ערבים זכאים לדיור, שהם גם יקבלו כמו כל האזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית אני רוצה להודות לאדוני היושב ראש שמדי שנה בשנה נותן לנו את הבמה כאן גם להעלות את הנושאים החשובים וגם לנסות וקדם ובעיקר ליצור את השיח הציבורי שלא מרפה מהבעיה הקשה ביותר, אני חושבת, החברתית במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הולכים סחור וסחור.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על מה המדינה יכולה לעשות, על מה היא לא עושה, מה אפשר היה לעשות אחרת, ואדוני שיושב ראש, הרי לו היסטוריה משותפת עם מי שאני מכירה עוד מימים ימימה.

אלי אלאלוף: גילוי נאות, היא מדברת על אבא שלה.

אורלי לוי אבקסיס: ועל מי שעבד באותו תחום בימים שהדיור הציבורי היה לתפארת מדינת ישראל, ספינת הדגל של מדינת ישראל, ספינת הדגל החברתית, 150,000 דירות כאשר האוכלוסיה לא היתה בפערים כמו של היום, והיום אנחנו מגיעים ל-50,000 דירות כאשר המצב של הכל מחמיר, מצב הנכים הולך ונשחק, האימהות החד הוריות שנזרקות לרחוב ביחד עם הילדים שלהן, פקידים בחברות המשכנות שאומרים לאימהות, לכי תביאי את הילד השלישי, אולי תהיי זכאית.

אורלי לוי אבקסיס: להביא אותו לאן?

אורלי לוי אבקסיס: למצב של עוני?

אורלי לוי אבקסיס: למצב שלא יהיה לה מה לתת לו, לקורת גג שאיננה עוד?

אורלי לוי אבקסיס: תעודת זכאות אולי היא תקבל, אבל היא לא תוכל לממש את זה ואף הוספנו עוד ילד למעגל העוני המאוד אכזרי הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הקריטריונים הם שורש הבעיה, אבל קריטריונים הם פועל יוצא של מדיניות פאסיבית של משרד האוצר ומשרד השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה?

אורלי לוי אבקסיס: הייתי איתם לארג'ית כשאמרתי פאסיבית.

אורלי לוי אבקסיס: מדיניו אכזרית, אטומת לב שהלכה ולקחה וגזלה את כבשת הרש מהעניים ממש, ובאותה המידה העבירה את הכסף שלהם לגורמים פוליטיים שיוכלו לעשות בכסף הזה 3 מיליארד שקל, מה שבא להם בראש.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מסתכלים על הדוח שאתה הוצאת תחת הוועדה שלך, אנחנו מגלים שגם אתה והוועדה שעמדת בראשה הבינו את הצורך.

אורלי לוי אבקסיס: כדי לצמצם את העוני צריך לספק דיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שבמדינת ישראל בכל רגע נתון יהיו פחות מ-100,000 דירות בדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שבמדינת ישראל אנחנו נותנים בכל שנה 1.6 מיליארד שקלים להשתתפות בשכר דירה בגלל שלא הצלחנו להעמיד את הדירות או בגלל שבאוצר היתה מדיניות של בואו נתפטר מהדירות, מדינת ישראל לא צריכה להחזיק בדירות או בדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: בניגוד למה שקורה באירופה או בשאר העולם, אנחנו הולכים מטה מטה כאשר בעולם מבינים את החשיבות הזו.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני יודע שכאשר מדינת ישראל נקלעה למצב שבו היתה צריכה לפעול, ולפעול במיידית כאשר היתה עלייה מאסיבית מברית המועצות לשעבר ונאלצנו למצוא תקציבים כדי להביא לקורת גג לבערך מיליון איש, מה עשתה מדינת ישראל, למי שלא יודע?

אורלי לוי אבקסיס: הלכה, לקחה ערבויות מארצות הברית בשווי של 10 מיליארד דולר ובכמה ימים וכמה לילות בשנה שהתעקשו ומה שרצו, פתאום מצאו פתרונות.

אורלי לוי אבקסיס: אני באה ואומרת, לא צריך לקחת מארצות הברית.

קסניה סבטלובה: רק שלא מצאו פתרונות.

קסניה סבטלובה: אותם אנשים עד היום חיים בשכירות.

קסניה סבטלובה: <קריאה:> בנו, בנו.

קסניה סבטלובה: בנו, אבל לא בנו מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להביא פה לאיזושהי תובנה מסוימת ולהגיד שמה שנעשה, זה לא אומר שאי אפשר לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: כשמדינת ישראל רוצה לפעול, יש לה את המקורות, יש לה מאיפה, ואתה יודע מה?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא באה ואומרת, בוא ניקח ערבויות מארצות הברית.

אורלי לוי אבקסיס: אני באה ואני אומרת, יש לנו את עסקת הגז שאמורה היתה להכניס למדינת ישראל מיליארדים.

אורלי לוי אבקסיס: ככה מכרו לנו את עסקת הגז, לא?

אורלי לוי אבקסיס: ואז אני באה ואני אומרת, בואו נצבע את הכספים האלו לערבויות לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: רק ראיה תקציבית תשנה את מפת המציאות הבלתי אפשרית של החברה במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשים דגש על נושא הקריטריונים.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, כל תפקיד הקריטריונים הוא להציג לנו מצג שקרי של תור שלא הולך וגדל.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר רוצים להציג את המצג הזה, משנים את הקריטריונים בצורה לא שקופה בחלק מהמקרים וכדי להפחית את מספר הזכאים.

אורלי לוי אבקסיס: אם בעבר די היה שמשפחה תראה שהיא במצב כלכלי לא טוב והיא עובדת, מנסה להחזיק את הראש מעל המים, אבל מספיק היה שתביא אישורים, תלושי שכר כדי להיות זכאית.

אורלי לוי אבקסיס: להזכירכם, גם משפחות צעירות עם אפילו ילד אחד, עוד בטרם יכלו לגור בדיור ציבורי מסובסד, לרכוש הון עצמי בזמן הזה, לחסוך אותו ולצאת לקניית דירה במשכנתא ואז היה 95% בערבות מדינה ויכולת ליצור איזשהו שינוי חברתי וצמצום פערים אמיתי.

אורלי לוי אבקסיס: היום מה שקורה, אנחנו עדים לקריטריונים בלתי אנושיים ואני בכוונה אשים דגש אחד על הנושא של האימהות החד הוריות שנאלצות לבטל או לוותר על המזונות שלהם מהביטוח הלאומי כדי להיות זכאיות.

אורלי לוי אבקסיס: זה אפילו לא מזונות של האישה, זה מזונות הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אומרים לה, מה, במקום זה, שמה שמאפשר עוד איכשהו לצאת ולעבוד גם במסגרת הזו, אומרים לה, לא, לכי תהיי נתמכת קצבאות.

אורלי לוי אבקסיס: שנתיים את צריכה להביא הבטחת הכנסה כדי להיות זכאית, ואז הזכאות הזו היא גם לא חכמה מבחינה כלכלית, כי מי שלוקחת את המזונות, דרך אגב, המדינה יכולה או תובעת במקביל בחזרה מאותו הורה שאמור לשלם ולכן גם מוציאה פחות, אבל ברגע שהיא אומרת ללכת להבטחת הכנסה, זאת אומרת, אל תעבדי שנתיים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שבכל רגע נתון שהיא תרצה לצאת ממעגל העוני, חרב הפינוי מעל הראש שלה.

אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר.

אורלי לוי אבקסיס: היא מכריחה אותן להיות עניות.

אורלי לוי אבקסיס: היא מכריחה אותן לגדל את הילדים שלהן בחוסר גדול.

אורלי לוי אבקסיס: הקריטריונים האלו הם עקב האכילס של החברה הישראלית כי הקריטריונים האלו לא רק מקבעים עוני, הם מדרדרים לעוני, כי אותה אם שצריכה לחשוב, אני רוצה לצאת לעבוד, אבל אני לא יודעת מה יהיה האופק התעסוקתי שלי, אני לא יודעת מה תהיה היכולת שלי לשרוד בשוק התעסוקה, אבל אם אני אצא החוצה, כבר סיכנתי את קורת הגג של הילדים שלי ולכי תנסי להחזיר את הגלגל אחורנית.

אורלי לוי אבקסיס: הקריטריונים מקבעים את העוני ואת הנשים ואת הילדים שלהן מתחת לקו העוני ומפקירים אותם לגורל האכזר של השוק החופשי, של הקפיטליזם החזירי, ובהיעדר דירות גם שולחים אותם לשוק החופשי בלי ערבויות ובלי יכולת באמת לבדוק ולהתמקח על איזה דירות הם יוכלו לקנות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לציין משהו קטן.

אורלי לוי אבקסיס: אתמול היתה חגיגה גדולה בכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אני כיוזמת החוק, בין היתר עוד בתקופת חיליק בר וסתיו שפיר, היינו שלושה והצענו הצעת חוק לשכירות הוגנת שדרך אגב אמורה היתה להיות גם איזשהו עזר לזכאים של הדיור הציבורי שנזרקים לשוק החופשי בלי לבדוק איזה דירות משכירים להם.

אורלי לוי אבקסיס: אז הצלחנו להעביר חוק, אבל החוק הפך להיות הצהרתי כי רוקנו לו את כל השיניים, ובמקום זה העברנו חוק שכירות שמאשר להשכיר לכן דירות בלי כיור במטבח, כי למה צריך שני כיורים?

אורלי לוי אבקסיס: אומרת שרת המשפטים או נציגת האוצר, מעיין, שבאה ואומרת, האנשים רוצים לאכול במסעדות בחוץ.

אורלי לוי אבקסיס: לא כולם חייבים מטבח בבית.

אורלי לוי אבקסיס: רק לזכור שהאזרחים האלה לא הולכים לשכור דירות בלי כיור במטבח.

אורלי לוי אבקסיס: ליצמן שסוגר מסעדות על ימין ועל שמאל, שחלילה וחס לא תהיה גלישה של חיידקים, מאפשרים לילדים העניים ביותר במדינת ישראל לחיות בתוך הזוהמה של השירותים ולבשל שם את האוכל, ואני לא רוצה לומר לכם לעוד איזה מפגעים אנחנו חושפים אותם.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר על כך שהיום יש גושפנקא חוקית להשכיר דירות בלי מתג למניעת התחשמלות, שחוטי חשמל יהיו חשופים גם במקלחת.

אורלי לוי אבקסיס: לא הצלחנו למנוע את זה, אז חלק מהיוזמים - - - כדי להגיד, יש לנו עוד חור בחגורה או עוד "וי" ברשימת החוקים שהעברנו.

אורלי לוי אבקסיס: <קריאה:> בטח עמידר מאוד שמחו.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שזה לא יגלוש לדיור הציבורי, אבל אני אומרת, הנגיעה בנושאים הללו, לא רק שהיא משנית, לא רק שהיא שטחית, היא מקבעת לצערי הרב בגלל ח"כים שמוכנים בשם העברת חוק לסרס את החוק שלהם עצמם ולעקור את השיניים מהחוק.

אורלי לוי אבקסיס: אין פיקוח על מחירים ואין פיקוח על איזה דירות ראויות.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לומר דבר אחרון כדי שאנחנו נתקדם הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אני מקווה מאוד שאנחנו נשיג פה הישג שאומר חד וחלק, מדינת ישראל לא יכולה להיות זו שדוחפת את האנשים בפי התהום מטה, וזה שיבואו עכשיו וידברו איתנו על איגוח של הדירות הציבוריות, צריך לדעת איך זה נעשה, באיזו צורה ולא יתכן שאנחנו לחתול על השמנת, שזה יעשה דרך עמידר שנגועה בכל מיני פרשיות כאלו ואחרות ולתת לחתול לשמור על השמנת, מי שרוצה להיות יזם בהתחדשות עירונית הופך להיות זה שעושה את האיגוח.

אורלי לוי אבקסיס: 1,000 דירות לא יפתרו את הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: כל הזמן מדברים במשרד השיכון על כך שנוספו 1,000 דירות בשנה האחרונה ועדיין התור נשאר באותו סדר גודל שהיה.

אורלי לוי אבקסיס: 1.6 מיליארד שקלים אנחנו מוציאים בכל שנה על ההשתתפות בשכר דירה כי אין לנו דירות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אפשר לקחת כמו במשכנתא.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה תישאר בתום עשר שנים.

אורלי לוי אבקסיס: תכפילו את זה ותראו כמה זה יוצא ואז פתרנו את בעיית הדיור הציבורי, אבל היום אפשר לעשות את זה ולהתחייב על ה-1.6 מיליארד לאורך שנים ולמלא את המלאי, אבל רק בנייה תקציבית ותמהיל אורבני של חלק מהדירות דיור ציבורי, חלק מהדירות דיור להשכרה לטווח ארוך למעמד הבינוני וחלק מהדירות לשוק החופשי.

אורלי לוי אבקסיס: רק תמהיל כזה ובנייה ציבורית תקציבית, שהמדינה היא הרי על הקרקע, המדינה על המיסים, המדינה יכולה להוזיל את העלויות, רק זה יהיה זול יותר ויביא לתוצאה מהירה יותר.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: האימא של החבר שלנו נמצאת פה וביקשה לדבר.

אלי אלאלוף: ליאורה ליבשיץ, בבקשה.

<ליאורה ליבשיץ: אנחנו עולים חדשים, שבע שנים בארץ.

<ליאורה ליבשיץ: אנחנו מקבלים את כל הזכויות.

<ליאורה ליבשיץ: יש לנו זכאות לדירת נ"ר.

<ליאורה ליבשיץ: הבעיה כזאת, הוא צריך ציוד מיוחד לאמבטיה ומגיע לו עובד זר, אז לעובד זר אין תנאים.

<ליאורה ליבשיץ: טוב שאתם חושבים על עובד זר, אבל שלילד אין תנאים, כנראה זה נורמלי.

אלי אלאלוף: מי מטפל מולכם בחיפוש של הדיור ההולם?

<ליאורה ליבשיץ: משרד הקליטה.

<ליאורה ליבשיץ: הבעיה השנייה, שאנחנו ברשימה שניים, הוא ואני ולא מגיע לנו עובד זר.

<ליאורה ליבשיץ: לפי חוק המדינה, יש לנו זכויות ואני צריכה להביא עובד זר.

<ליאורה ליבשיץ: עכשיו כולם שואלים מה אני עושה כל יום?

<ליאורה ליבשיץ: אתם רואים את הילד.

<ליאורה ליבשיץ: אני לוקחת אותו בידיים, שמה באמבטיה.

אלי אלאלוף: יש עובד סוציאלי שעובד איתך?

<ליאורה ליבשיץ: כן.

אלי אלאלוף: מי זה?

<ליליאנה סירקיס: אני.

אלי אלאלוף: אז ספרי לנו מי מטפל עוד.

אלי אלאלוף: יש פה בעיות שקשורות במשרד הקליטה?

אורלי לוי אבקסיס: עיקר הבעיה היא שכשמדובר בעובד הזר החוק בדיני העבודה מחייב חדר נפרד לעובד זר, רק שהקריטריונים בחברות המשכנות לא נותנות חדר נוסף לעובד זר.

אלי אלאלוף: בואו נשמע את הטיפול מצד העובדת הסוציאלית.

<ליליאנה סירקיס: שמי ליליאנה סירקיס.

<ליליאנה סירקיס: היא מטופלת באמצעות משרד הקליטה.

<ליליאנה סירקיס: היא ממתינה בתור לדיור ציבורי.

<ליליאנה סירקיס: כמובן יש מחסור בדירות.

<ליליאנה סירקיס: יקח עוד זמן, עוד שנים כדי לקבל את הדירה.

אלי אלאלוף: כמה שנים הגברת בארץ?

<ליאורה ליבשיץ: אני בארץ שבע שנים.

<ליאורה ליבשיץ: עכשיו הקריטריונים ממש מוזרים.

<ליאורה ליבשיץ: הייתי נשואה עם בן אדם שהיתה לו דירה.

<ליאורה ליבשיץ: הייתי מאוד שמחה שלילד יעשו את הציוד כי אין איזון.

אלי אלאלוף: איפה אתם גרים היום, ברשותך?

<ליאורה ליבשיץ: בשכירות, בארמון הנציב בירושלים, וזו דירה מספר 7 שאנחנו החלפנו מכל מיני סיבות.

<ליאורה ליבשיץ: יש אנשים שלא מוכנים לקבל אותנו.

אלי אלאלוף: גברת ליבשיץ, אני לוקח אחריות אישית יחד עם העובדת הסוציאלית שאני מכיר אותה.

אלי אלאלוף: אני לוקח אחריות אישית יחד עם היחידה שלי, יחד עם העוזרים שלי.

אלי אלאלוף: אנחנו נשב איתך מייד אחרי הישיבה ונתמודד אישית אתכם.

אלי אלאלוף: עד שלא ימצא פתרון אנחנו נעבוד בשבילכם בשמחה.

אלי אלאלוף: נעשה את ההתנדבות שלנו.

<ליאורה ליבשיץ: תודה.

אלי אלאלוף: קודם כל אני רוצה רק להודות לך על זה שבאת לפה, להביא ולהמחיש בפנינו כמה המצוקה היא נוראית.

אלי אלאלוף: באמת יש לך את כל הקריטריונים.

אלי אלאלוף: היו אמורים לעזור לך.

אלי אלאלוף: <קריאה:> אם אפשר אולי לסיוע המשפטי, כי יש לנו גם אפשרויות אולי לעזור לאותה גברת.

אלי אלאלוף: יש פה נציג משרד המשפטים?

אלי אלאלוף: <קריאה:> הסיוע המשפטי.

אלי אלאלוף: הסיוע המשפטי של משרד המשפטים, בבקשה.

<יעל קסטן רבסקי: שמי עורכת דין יעל קסטן מהסיוע המשפטי במשרד המשפטים.

<יעל קסטן רבסקי: קודם כל אני אגיד גם לגברת שאנחנו נותנים ייצוג במאות תיקים של דיור ציבורי ברחבי הארץ, במחוזות השונים ולכן את כמובן יכולה לפנות אלינו לקבל סיוע וייצוג משפטי.

אלי אלאלוף: תלכו אליהם.

אלי אלאלוף: בואו נהפוך את עצמנו לפרואקטיביים.

<יעל קסטן רבסקי: בפייסבוק פונים באופן אקטיבי ממש.

<איילת הלברשטט: החברים פה יודעים שכולנו חברים גם בפורום של הדיור הציבורי.

אלי אלאלוף: במקרה הספציפי אני מציע שלא נמשיך בדיון פה.

אלי אלאלוף: אני אמרתי, אני מוכן לרכז את זה.

אלי אלאלוף: מי שרוצה לעזור, בסוף הישיבה שיבוא לפגישה איתנו.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לשמוע את הסיוע המשפטי, שיש פה את אחד הדוחות החשובים במשרד המשפטים על העניין של - - -

אלי אלאלוף: אני בעד, אבל בהתייחסות כוללת, לא לבעיות פרטניות.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<יעל קסטן רבסקי: בהתייחסות כללית, כן.

<יעל קסטן רבסקי: אני רק אמשיך ואגיד, אנחנו גם הגשנו דוח שמפרט.

<יעל קסטן רבסקי: אנחנו מטפלים במאות תיקים בשנה במחוזות השונים.

<יעל קסטן רבסקי: התיקים הרבים בטיפולנו באמת מראים על קשיים רבים ועל מצב באמת עגום ביותר.

<יעל קסטן רבסקי: אנחנו נתקלים בקשיים רבים בסדרי עבודה ובנהלים של משרד השיכון.

<יעל קסטן רבסקי: פירטנו את זה גם בדוח.

<יעל קסטן רבסקי: קודם כל אנחנו יכולים להגיד שוועדות החריגים שמטפלות, אין קריטריונים ברורים, אין שקיפות, אין נוהל שקובע בדיוק מה השיקולים שצריכים לקחת בחשבון, לא צריכים לקחת בחשבון.

<יעל קסטן רבסקי: לצערנו הרב החלטות שמתקבלות בוועדות השונות ובוועדות חריגים בדרך כלל לא מנומקות.

<יעל קסטן רבסקי: מגיעים אלינו הרבה פונים שמקבלים החלטה של ועדה שכתוב, לאור הנסיבות לא נמצא מקום לחריגה מהכללים.

<יעל קסטן רבסקי: אנחנו לא יודעים מה הנסיבות, האם שקלו את הנסיבות, מה השיקולים שנלקחו בחשבון?

<יעל קסטן רבסקי: אנחנו לא יודעים באופן כללי כשמגיע תיק לוועדה, איך הם קובעים ומה הם קובעים בכל מיני מקרים חריגים.

<יעל קסטן רבסקי: כפי שגם נאמר כאן על ידי חברת הכנסת, יש בעיה גדולה של שקיפות, מיקום התור ושינוי מקום בתור.

<יעל קסטן רבסקי: מגיעים אלינו הרבה פונים.

<יעל קסטן רבסקי: גם אם פונה יכול להתקשר למרכז המידע ולדעת את המקום שלו בתור, זה לא עוזר לו הרבה.

<יעל קסטן רבסקי: אין שקיפות על מספר הדירות הפנויות, על צפי ההמתנה.

<יעל קסטן רבסקי: מגיעים אלינו הרבה פונים שיום אחד אמרו שהם מקום שלישי בתור והם חושבים שזה יקח כך וכך זמן ואחרי יומיים מודיעים להם שהם במקום 20 בתור, שלא ידוע מה הסיבה, לא ידוע איך אפשר לתקוף את ההחלטה כי אנחנו לא יודעים מה מצב הדירות ומה השקיפות.

<יעל קסטן רבסקי: במובן הזה יש בעיה מאוד גדולה.

<יעל קסטן רבסקי: קושי נוסף שאנחנו נתקלים בו זה אי בהירות של הפרמטרים לקביעת גובה דמי השכירות, גם אנשים שכבר גרים בדיור הציבורי ונקבע להם שכר דירה.

<יעל קסטן רבסקי: הרבה פעמים מגיעים אלינו פונים שמרוויחים או חיים מקצבאות ומהכנסה מאוד נמוכה ושכר הדירה שקבוע להם הוא מאוד גבוה.

אלי אלאלוף: אחרי כתיבת הדוח הזה ישבתם עם משרד השיכון?

<יעל קסטן רבסקי: אנחנו העברנו פנייה מסודרת למשרד השיכון על הצעות שהיו לנו לשיפור.

אלי אלאלוף: מתי הדוח שלכם נכתב?

<יעל קסטן רבסקי: הדוח שלנו נכתב לפני כשבוע, אבל נעשתה פנייה לפני מספר חודשים למשרד השיכון והמשרד הביע נכונות שנשב לקדם.

אלי אלאלוף: חודשים כדי לשבת?

<רונן כהן: הייתי אומר לא נכונות.

<רונן כהן: אולי נגדיר את זה יוזמה גם.

<רונן כהן: אני קיבלתי את המכתב הזה יומיים אחר כך.

אלי אלאלוף: סליחה, תגיד את השם שלך לפרוטוקול.

<רונן כהן: רונן כהן, סמנכ"ל משרד השיכון.

<רונן כהן: יומיים אחרי שקיבלתי את המכתב הם הצביעו על דברים חשובים.

<רונן כהן: כמובן שיש לנו דברים שאנחנו יכולים לומר, אבל אנחנו מאמינים בשיח בנושא הזה.

<רונן כהן: כתבתי מכתב לראש המנהל לסיוע.

<רונן כהן: האמת?

<רונן כהן: לקח לי המון זמן גם לקבל את הפגישה הזאת, אבל בסופו של דבר היא נקבעה ואנחנו מתכוונים לה בנפש חפצה, ואני אתייחס גם לדברים שהיא אמרה, אבל זה חשוב לטובת הפרוטוקול.

<יעל קסטן רבסקי: אנחנו כמובן מקדמים ואנחנו רוצים לעזור ולסייע לקדם.

<יעל קסטן רבסקי: אנחנו כמובן שמחים על הנכונות ואנחנו נשמח לשבת ולפעול לקדם את הקשיים שאנחנו מוצאים.

<יעל קסטן רבסקי: דבר נוסף שדיברו עליו גם כאן, שאנחנו נתקלים בהרבה מקרים שמגיעים אלינו, זה של מצב הדירות ותיקון הליקויים והדירות.

<יעל קסטן רבסקי: אנחנו נתקלים בהרבה מאוד מקרים של פניות של דירות במצב מאוד קשה, ליקויים חמורים, גם בטיחות, חשמל, עובש, רטיבות.

<יעל קסטן רבסקי: הרבה פעמים דירות שקשה להאמין שזה דירות שהן לאכלוס.

אלי אלאלוף: אני הזכרתי משהו אבל עכשיו פה מנכ"ל עמידר.

אלי אלאלוף: יחד איתך סיירנו בבית שמש והזכרתי את הדוגמא של הדירה שאתם לקחתם אותי, לא אני.

אלי אלאלוף: אתם ביוזמתכם.

אלי אלאלוף: אנחנו הגענו למקום שלא ראוי לאכלוס.

אלי אלאלוף: הביקור שלנו היה לפני ששה או שבעה חודשים.

אלי אלאלוף: לפני חודש קיבלתי פנייה מאותו דייר שחלה בגלל הרטיבות בין היתר, והילדים הקטנים, שני התינוקות שלו גרים בחדר עם עובש וכו' ושום דבר לא נעשה, לידיעתך.

אלי אלאלוף: זה פשוט מזעזע.

אלי אלאלוף: אתם מקבלים שכר דירה.

אלי אלאלוף: שכר הדירה אמור להבטיח דיור הולם.

אלי אלאלוף: אל תגידו לי, יש בעיה תקציבית.

אלי אלאלוף: אני קורא לזה בעיה ניהולית בלבד.

אלי אלאלוף: זו בעיה שלכם למצוא את הפתרון, כי אם אתם מאכלסים בדירה כזאת אנשים, סליחה על המילה הנוראית שאני הולך להגיד, זה פשע, כאילו אתה רוצה לפצוע אותו.

אלי אלאלוף: ככה אני רואה את זה.

אלי אלאלוף: מי שייתן לאנשים לגור בתנאים כאלה ועוד לוקח שכירות, אני חושב שיש פה בעיה יותר ממצפונית, גם מנהלית קשה.

אלי אלאלוף: זה בלתי נסבל לראות את זה.

אלי אלאלוף: נתתי את הדוגמא, אני לא יודע של מי הדירה של היהודי הנפלא הזה בן 99.

אלי אלאלוף: למרות גילו חי ובועט.

אלי אלאלוף: יום אחד פתאום מוצאים לו את הדירה ההולמת.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל הפרסום.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אבל זה העניין.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מתערבים באופן פרטני כלפי בעיות אישיות של X, Y שפנו אלינו, אז טיפלנו באותו בן אדם ונורא נחמד לעמידר להציג למחרת שהנה זה טופל.

אורלי לוי אבקסיס: כמה לא הצלחנו להגיע אליהם?

אורלי לוי אבקסיס: מה היכולת שלנו להגיע אליהם?

<יעל קסטן רבסקי: אני רק אגיד לעניין הליקויים.

<יעל קסטן רבסקי: יש חובה על פי חוק.

<יעל קסטן רבסקי: החוק קובע גם מועדים לתיקון וחובה של תיקון.

<יעל קסטן רבסקי: זה משהו שהוא קיים.

<יעל קסטן רבסקי: זה לא משהו שהוא נתון לשיקול דעת.

<יעל קסטן רבסקי: אנחנו רואים שגם בפעמים שזה קורה, זה קורה הרבה, מעבר לזמן שצריך, זה יכול להיות חודשים ושנים וגם לצערנו הרב הרבה פעמים זה לא קורה.

<יעל קסטן רבסקי: בדוח פירטנו עוד דברים רבים שכמובן לא נוכל להרחיב עליהם עכשיו.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אני מבקש מכולם לקצר כי לחץ הזמן גדול.

אלי אלאלוף: ברוך הבא לסגן שר הבינוי, ידידי ז'קי לוי.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

<דקלה צרפתי דלג'ו: עורכת הדין דקלה צרפתי דלג'ו מהסיוע המשפטי.

<דקלה צרפתי דלג'ו: רק הערה אחת נוספת.

<דקלה צרפתי דלג'ו: אם מדברים על קריטריונים, קריטריון אחד שמאוד מפריע לנו זה הקריטריון של הבטחת הכנסה כתנאי בלתו אין.

<דקלה צרפתי דלג'ו: בעתירה שהגיש הסיוע המשפטי ויש כמה עתירות כאלה, באמת אמר משרד השיכון באמצעות הפרקליטות שהרעיון של זה זה מיצוי כושר השתכרות ומצב קשה של הכנסה.

<דקלה צרפתי דלג'ו: אין שום בעיה, בוא תבדוק את זה בעצמך.

<דקלה צרפתי דלג'ו: בעצם מה שהוא אומר, אני משתמש בהבטחת הכנסה כחזקה חלוטה ובן אדם שלא מקבל הבטחת הכנסה לא יכול להיות זכאי לדיור בציבורי גם אם הוא מצא כושר השתכרות ומצבו הכלכלי קשה.

<דקלה צרפתי דלג'ו: גם הסיוע המשפטי משתמש בהבטחת הכנסה כאמצעי לקבל סיוע משפטי, אבל לא כתנאי בלתו אין, במובן הזה שזה כלי עזר.

<דקלה צרפתי דלג'ו: כלי עזר מצוין.

<דקלה צרפתי דלג'ו: אנחנו מבינים את משרד השיכון שהוא נעזר בביטוח הלאומי שכבר עורך את הבדיקות, אבל במקרה של קצבת מזונות, מה שאמרה חברת הכנסת או בן אדם אחר שממצה כושר השתכרות, עומד בתנאים של משרד השיכון ומצבו הכלכלי קשה - - -

אלי אלאלוף: סליחה על הבורות שלי, מי היוזם הראשון, משרד השיכון שדורש את התנאים האלה או ביטוח לאומי?

<דקלה צרפתי דלג'ו: אז אני אסביר.

<דקלה צרפתי דלג'ו: בנוהל של משרד השיכון, נוהל הקצאת דירות, בעצם התנאי לקבלת דירה בדיור הציבורי זה שבן אדם מקבל הבטחת הכנסה שנתיים רצוף כתנאי בלתו אין, במובן הזה שאם מישהו לא מקבל הבטחת הכנסה כמו קצבת מזונות, אוטומטית נפסל.

<דקלה צרפתי דלג'ו: כשמשרד השיכון מתייצב לעתירות המנהליות שלנו למשל, הוא מסביר שהסיבה שהוא לוקח הבטחת הכנסה זה בגלל שבעצם זו מן דרך שלו להאמין שאותו בן אדם, גם מצבו הכלכלי קשה וגם ממצה כושר השתכרות, וזה בסדר גמור.

<דקלה צרפתי דלג'ו: הבטחת הכנסה זה כמו תעודה לזה, אבל זה לא אומר שכל השאר, כל המעגל של קצבת המזונות הן לא ממצות כושר השתכרות ולא מצבן הכלכלי קשה.

<דקלה צרפתי דלג'ו: הדבר היחיד שאני אומרת, לא תוותר, לא תשנה, בוא תבדוק בעצמך.

<דקלה צרפתי דלג'ו: למה אתה בעצם נסמוך על הביטוח לאומי באופן אבסולוטי?

<דקלה צרפתי דלג'ו: על מה אנחנו מדברים, אדוני?

<דקלה צרפתי דלג'ו: אנחנו מדברים על פקיד שיבדוק את המיצוי כושר השתכרות?

<דקלה צרפתי דלג'ו: הרי יבוא אלי בן אדם, אישה עם קצבת מזונות, מבקשת סיוע משפטי, אז אני אגיד לה, לא גבירתי, את לא זכאית לסיוע משפטי כי את לא מקבלת הבטחת הכנסה?

<דקלה צרפתי דלג'ו: לא.

<דקלה צרפתי דלג'ו: הבטחת הכנסה היא מבחינתי, באמת אוטומטית אני נותנת סיוע משפטי.

<דקלה צרפתי דלג'ו: קצבת מזונות, אני מתכבדת ובודקת.

אלי אלאלוף: בבקשה, בואו נמשיך לדיירים.

בן לולו: ריקי כהן בן לולו מהפורום לדיור ציבורי.

בן לולו: אנחנו שמענו את המקרים האלה וגם כמו שאתה אמרת, אני רוצה להעיר שיש כספים.

בן לולו: בשנתיים האחרונות אנחנו רואים מסע יחסי ציבור אדיר שחברת עמידר מנהלת.

בן לולו: זה כסף שאפשר להשתמש בו בשביל אותם שיפוצים בדירות האלה.

בן לולו: מיליונים של שקלים באתרים ממומנים על חשבון אותן דירות שלא משופצות.

בן לולו: אני רוצה להגיד שכל פעם שאנחנו מעלות את הנושאים האלה, מצטרפים אלינו עוד ועוד אנשים, עוד ועוד פניות.

בן לולו: אנחנו באופן אישי כבר קורסות, ממש ככה, מעודף הפניות של האנשים.

בן לולו: זה לא יתכן.

בן לולו: זה כאילו שהמדינה פה לא מתפקדת, היא שכחה את האנשים.

בן לולו: יש גם עוד אוכלוסיית גיל שכבר הילדים שלהם גדלו.

בן לולו: הם עדיין לא לדיור מוגן.

בן לולו: הם נזרקים בלי שום סיוע בשכר דירה.

בן לולו: מדובר בנשים בדרך כלל קצת מבוגרות שגם בשוק התעסוקה אין להן.

בן לולו: אין להן אפילו כבר סיוע בשכר דירה.

בן לולו: הן מגיעות למצב של פת לחם.

בן לולו: לאן הן ילכו?

בן לולו: הקריטריונים האלה שקבעו אותם מתוך ראיה תקציבית בסך הכל, הם לא מסתכלים על האנשים.

בן לולו: חשוב להגיד את זה.

בן לולו: אותם אנשים הזכאים על פי כל דעת, נפלטים מתוך התורים האלה, מתוך הקריטריונים אבל הם זקוקים לקורת גג בצורה נואשת.

בן לולו: צריך להרחיב את הקריטריונים ולא לאפשר את ההתעללות הזאת באנשים.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, בואו נמשיך.

אלי אלאלוף: תקצרו בבקשה ואל תחזרו על דברים שנאמרו.

<רותי לביא: רותי לביא, פורום הדיור הציבורי.

אלי אלאלוף: לא כל הנציגות של הפורום הציבורי ידברו.

אלי אלאלוף: תנו לאחרים גם להתבטא.

<רותי לביא: אי אפשר להתעלם מזה שהבעיה הראשונית היא שאין דירות.

<רותי לביא: אנשי משרד השיכון לא פעם ולא פעמיים אמרו לנו, אנחנו לא יכולים לשנות את הקריטריונים כי אין דירות.

<רותי לביא: כפי שאמרה גברת בוועדת ברביבאי, המדינה מעדיפה גישה תקציבית על פני גישה הומנית וצודקת.

<רותי לביא: הדרישה שלנו היא קודם כל, ויש בה היגיון, קריטריונים צריכים להתבסס אך ורק על הכנסה לנפש ובלי קצבאות שהן ייעודיות.

<רותי לביא: לא יתכן שקצבה לתרופות או לגידול ילדים תיחשב כהכנסה.

<רותי לביא: אני חושבת שעדיין אין דירות אבל אולי אם הוועדה הזו תעשה מעשה ראוי והולם לכבודכם ולמצפונכם ותחליט על שינוי הקריטריונים כך שהם יחשבו לפי הכנסה לנפש ולא לפי מספר נפשות, כי גם לאם עם ילד אחד מותר שיהיה לה איפה לגור, הוועדה הזו תעשה מעשה היסטורי והרחבת הקריטריונים תגרום לאותו לחץ שיביא סוף סוף את משרד האוצר להפסיק להתעלם מהדיור הציבורי, להפסיק לחסל את הדיור הציבורי ולתת תקציב לדיור הציבורי.

<רותי לביא: אני רק אגיד, יש פה שתי נשים חד הוריות עם ילד אחד שבקושי מתקיימות והן לא מקבלות זכאות כי אין להן שלושה ילדים, וממה הן יגדלו את השלושה ילדים?

<רותי לביא: הוכחת כושר השתכרות.

<רותי לביא: אם תסלחו לי, אין עבודה במדינה הזו.

<רותי לביא: איך אנשים יוכיחו כושר השתכרות אם הם לא מוצאים עבודה בשכר הולם?

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברת.

<מיטל כהן: השם שלי זה מיטל כהן.

<מיטל כהן: אני פעילת שטח ואני דיירת משנת 2003.

<מיטל כהן: אני רוצה להגיד לכם שהייתי דיירת עמידר והיום אני דיירת חלמיש ויש מדיניות כזאת לתת לנו לגור בתוך דירות מוזנחות ולא ראויות למגורים.

<מיטל כהן: זה לא משנה אם זה עמידר, עמיגור, חלמיש, עיירות פיתוח או לא משנה מה.

<מיטל כהן: לא מסתכלים עלינו בצורה נאותה.

<מיטל כהן: אני באופן אישי נפגעתי מאוד מזה שכל בוקר אני צריכה לקום ולגדל את הילדים שלי בתוך דירות מעופשות, אם זה השירותים שקורסים, המקלחות שקורסות, הקירות המתקלפים.

<מיטל כהן: לי, בנשמה שלי, בנפש שלי זה הרס אותי ובגלל זה בדיוק קמתי להיאבק עם כל הקבוצות בארץ, גם עם הפורום, גם עם הלא נחמדים, זה לא משנה, עם כולם, שתשמעו את הזעקה שלנו.

<מיטל כהן: אנחנו לא פח זבל, אנחנו אנשים.

<מיטל כהן: תתייחסו אלינו בכבוד, תנו לנו את הזכות שלנו לבית ראוי ומכבד.

<מיטל כהן: זה לא פייר.

<מיטל כהן: מישהו פה גר בבית כמו שנותנים לנו, עם מרצפות שהן שבורות, בתנאים מגעילים כאלה עם עובש, עש, רטיבות, תולעים?

<מיטל כהן: לפעמים יש עכברים, לפעמים יש חולדות.

<מיטל כהן: זה לא יתכן.

<מיטל כהן: אנחנו לא זבל של המדינה.

אלי אלאלוף: אנחנו מוגבלים בזמן, אז אני מציע - - -

<מיטל כהן: אנחנו לא הזבל של המדינה.

<מיטל כהן: תסתכלו עלינו.

<מיטל כהן: אנחנו אנשים.

<מיטל כהן: אנחנו בני אדם.

<מיטל כהן: אי אפשר לקום בבוקר ולחיות ככה.

אלי אלאלוף: גברת, תעזרי לי להמשיך בדיון.

אלי אלאלוף: קודם כל, יש לכם התמחות בלתי רגילה.

אלי אלאלוף: יש לכם יכולת לבטא את המצב הקשה ואף אחד לא מתיימר לסתור את דבריכם, אבל לחזור כולם על כל אותם דברים ולא לאפשר?

אלי אלאלוף: אני לא אתן יותר את רשות הדיבור, רק למי שאני בוחר, כי אני רוצה שיתקיים פה דיון.

אלי אלאלוף: אז מעכשיו אני מבקש לתת את רשות הדיבור למי שיכול לתת לכם תשובות מעשיות.

אלי אלאלוף: תרשו לי להתחיל בעמידר.

אלי אלאלוף: נמצא פה איתנו מנכ"ל עמידר.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתתייחס לכל ההערות שעלו פה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: <קריאה:> אנחנו בוועדה על קריטריונים.

אלי אלאלוף: אני לא יודעת איך הם יכולים לתת תשובות.

אלי אלאלוף: אם אתם לא יודעים מה זה ישפיע עליהם, הם אמורים לפי אתם קריטריונים, לספק דיור הולם בהתאם לקריטריונים האלה.

<ראובן קפלן: אני יכול להגיד שבמהלך השנתיים האחרונות שולשו ורובעו התקציבים, גם תקציבי השיפוצים, גם נרכשו 1,000 דירות שזה אמנם טיפה בים, אבל זה 1,000 דירות יותר ממה שנרכשו - - -

אלי אלאלוף: באמצעות עמידר 1,000 דירות בלבד.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, באמצעות עמידר.

אורלי לוי אבקסיס: הוצאו למיקור חוץ בגלל שעמידר בשנים הקודמות הצליחה לקנות רק 6 דירות בשנה, לכן העבירו את זה למיקור חוץ.

אלי אלאלוף: אוקיי, בסדר.

<ראובן קפלן: אנחנו במהלך השנתיים האחרונות עברנו בערך שליש מסך כל הדירות שאצלנו במלאי, בשיפוצים, ומה לעשות שלסגור פערים של עשרים ושלושים שנה אי אפשר לעשות לא בשנה ולא שנתיים, אבל כן עברנו 15,000 דירות מתוך 40,000 דירות שברשותנו, בשיפוצים.

<ראובן קפלן: יש עוד הרבה מה לעשות.

<ראובן קפלן: אפשר לעשות עוד עשור מה שעשינו בשנתיים האחרונות, אבל מאז שכוננה הממשלה הנוכחית ומאז שר הבינוי וסגן שר הבינוי, אנחנו השקענו פי ארבע.

<ראובן קפלן: אנחנו עוברים דירה דירה.

<ראובן קפלן: יש סדרי עדיפויות.

<ראובן קפלן: אנחנו נגיע בסוף לכל הדירות, אבל אי אפשר לצפות שבשנתיים יעשו פה עבודה שלא נעשתה פה ארבעים שנה בדיוק ואתה כתבת על זה בבוקר.

<ראובן קפלן: זה מה שאני יכול להגיד.

<ראובן קפלן: <קריאה:> ועד אז האנשים ימותו במדינה שלנו.

<קריאה: ומה עם המיליונים שהוצאו על יחסי ציבור במקום על שיפוץ דירות?

<ראובן קפלן: גברת, אל תביאי אותי לסנקציות לא נעימות.

<ראובן קפלן: אני לא אוהב את זה.

<ראובן קפלן: <קריאה:> צריך אפשרות לענות.

<ראובן קפלן: אנשים מציגים מצג שווא.

<ראובן קפלן: זכותנו להגיד שזה מצג שווא.

אלי אלאלוף: גברת, את מפריעה לדיון.

אלי אלאלוף: זו פעם אחרונה שאני אומר לך.

אלי אלאלוף: תתאפקי בבקשה.

<ראובן קפלן: אז אנחנו נמשיך ונעשה כל שביכולתנו לטפל גם במקרים הפרטניים וגם בכלל, ולהשקיע כל תקציב שיגיע אלינו וכל תקציב שנוכל להשקיע בתוך הדירות האלה, ולנסות לצמצם את הפערים עד כמה שאפשר.

אלי אלאלוף: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, שאלה רלוונטית לעמידר.

אורלי לוי אבקסיס: היה בתכנית "הכל כלול" חשיפה שערורייתית ששם היו נציגים של עמידר שאמרו שקיבלו הוראה מלמעלה לא לשפץ דירות ובעצם לדחות את אותם דיירים ואותם זכאים בתואנה כזו או אחרת וגם דירות ראויות למגורי אדם, לא להשקיע שם כספים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני שואלת שאלה רלוונטית.

אורלי לוי אבקסיס: אם הכספים שהגיעו אליכם במסגרת אותה תכנית ושינוי מגמה במשרד השיכון לא מספיקים כדי לשפץ את מה שאתם צריכים לשפץ, תדפקו על השולחן, תדרשו עוד כספים, תביאו את הנתונים.

אורלי לוי אבקסיס: אל תסתירו אותם ואל תתחבאו מאחורי הפקידים הזוטרים, הש.ג.

אורלי לוי אבקסיס: במקרה הזה ותגידו להם, תתמודדו אתם מול הלקוחות כי אנחנו לא מתכוונים להשקיע עוד כסף, אבל בשביל לתת מלגות לסטודנטים אתם מוציאים את הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: <קריאה:> וגם בשביל לקנות רכבי פאר לעובדים.

אלי אלאלוף: גברת, את יכולה לנוח בחוץ כמה דקות בבקשה?

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: לפני שאנחנו מדברים על קריטריונים לחלוקה, אני מצטער.

אילן גילאון: אני נבוך בדיון הזה מחדש משום שאיך אומרים הגששים?

אילן גילאון: אנחנו שואלים את אותן שאלות, הם עונים את אותן תשובות עד שכאן לא ישתנה דיסקט.

אילן גילאון: אבא שלי היה אומר שכדי שלא תהיה אבטלה צריך שתהיה העבדה.

אילן גילאון: כדי שלא יהיה מחסור בדיור פשוט צריך דירות.

אילן גילאון: זה דבר מאוד פשוט, ועד שכאן הדיסקט לא ישתנה ולא יבינו שכאן צריך ללכת על בנייה תקציבית ולרדת מתפיסת העולם שאומרת שכל מה שציבורי גרוע ונמוך וכל מה שפרטי, טוב, ולהשאיר לאנשים רק את העובדות לישון מתחת לגשר כמו שאומרים, יש כאן בעיה, אדוני.

אילן גילאון: ברור שהפתרון הוא מורכב ומגוון ולי נוח בתור איש השומר הצעיר להיתלות בז'בוטינסקי.

אילן גילאון: מאוד נוח לי בעניין, כי הוא מדבר, מה עם האחריות של המדינה?

אילן גילאון: מי שלא מבין שמדובר בהחלטות פוליטיות, זה אפילו לא מתחיל מהעניין של עמיגור ולא של עמידר ולא של חברות משכנות.

אילן גילאון: מדינת ישראל צריכה לבנות ולהחזיק דירות, אחרת מה המשמעות בכלל של מדינה ושל חברה אם היא לא רשת ביטחון לאנשים?

אילן גילאון: דיור זה דבר בסיסי, זאת זכות בסיסית, קורת גג לפני שאני מתחיל בקריטריונים.

אילן גילאון: אנחנו מפוצצים כל יום, כל חברי הכנסת, ואתה יודע כי אצלך השולחן מלא, באנשים שמה זה מגיע להם פתרון כזה והם לא עומדים בקריטריונים כי אם יש לה שני ילדים ולאחרת יש שני ילדים וחסרה לה זרת, ההיא מקדימה אותה בתור, ואלה דברים שהם בלתי אפשריים.

אילן גילאון: תראו, יש לי הרבה חשבון, אדוני, עם שלטון מפא"י, מה שאתה רוצה, אבל דבר אחד.

אילן גילאון: אולי מתוך פטרנליזם, אני לא יודע, ופטרנליזם יותר טוב מאשר חוסר אחריות.

אילן גילאון: חשבו שלכל בן אדם מגיעה קורת גג צנועה, מכוערת, לא יפה, אבל קורת גג בסיסית כדי שבן אדם יוכל למצוא את פתרונו ולכן הפתרון, פתרון מגוון.

אילן גילאון: המדינה צריכה לא רק לשים את הקרקעות שלה אלא גם צריכה לשים כסף בסדר העדיפויות שלה.

אילן גילאון: אני אומר לך, אני לא שולט בזה.

אילן גילאון: דיור למשתכן ודיור למטרה ודיור להשכרה ודיור לזה ודיור לפה והדבר הבסיסי ביותר, החזקת דירות באמצעות המדינה, בניית 150,000 דירות אחרת לא ייתן שום פתרון.

אילן גילאון: אנחנו כל השנה ניפגש, נדבר על עוד שיפוץ ועוד דירה וריקבון בעוד דירה.

אילן גילאון: חברים יקרים, ההחלטות האלה הן החלטות של סדר עדיפויות פוליטי ומי שלא מבין את הדבר הזה הוא ידון כאן עוד שנים על אותו עניין, אבל זה לא יפתור את הבעיה.

אילן גילאון: אסור שדירה תעלה למי שיש הכנסה יותר מאשר שליש מהכנסתו, קודם כל.

אילן גילאון: צריך לשבור את המיתוס הזה שאדם חייב לרכוש לו את ה-ד' אמות, כי יכול גם להיות לו ביטחון ארוך טווח אם המדינה תחליט לתת לו אותו, ארוך טווח למגורים ולקורת גג.

אילן גילאון: אנחנו כל שנה מקיימים את הדיון הזה ועוד פעם מדברים על דיור.

אילן גילאון: אני מבין את זה.

אלי אלאלוף: אילן, אני לא מכיר אותך מדוכא.

אלי אלאלוף: אתה תמשיך להיאבק.

אילן גילאון: לא צריך להיאבק על כל דבר, למה?

אילן גילאון: אם תהיה חלוקה יותר הוגנת אז לא צריך כל הזמן מאבק.

אילן גילאון: חבר'ה, עוני זה חלוקה לא נכונה של עושר.

אילן גילאון: אל תאמינו לשום דבר אחר, כי יכולים להגיד לכם מאה פעם, חברתי, חברותי, חברתי, מה שאתם רוצים.

אילן גילאון: בסופו של דבר מה שקובע, מדינה צריכה לתת חינוך, בריאות, תעסוקה, קורת גג וביטחון.

אילן גילאון: ז'בוטינסקי אמר, לא אני.

אילן גילאון: מרפא, מלבוש, מעון, מזון, מורה.

אילן גילאון: אז אנחנו נדון בדיון הזה, ורותי אמרה נכון, קודם כל לפני שאתה מתחיל בקריטריונים, מה אתה רוצה לחלק.

אילן גילאון: אדוני היושב ראש, למה אני אומר את הדברים האלה?

אילן גילאון: אם לא תהיה פה תכנית אב לעניין הזה, שהבסיס שלה זה בנייה תקציבית, אדוני סגן השר, בנייה תקציבית, ואני שומע את הסיפורים האלה כל כך הרבה זמן.

אילן גילאון: <היו"ר אלי אלאלוף:>

טלי פלוסקוב: תודה אדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: אני באמת רוצה לברך שוב את חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס על הדיון.

טלי פלוסקוב: אם באמת אנחנו ניזכר מה היה לפני שנה, אין הרבה שינויים, אותם האנשים, אותם הפנים, אותם הסיפורים.

טלי פלוסקוב: אני עובדת גם עם חברת עמידר וגם עם משרד השיכון וגם עם חברת עמיגור כל הזמן, כי אנחנו מקבלים אין סוף פניות בנושא של דיור ציבורי.

טלי פלוסקוב: עם כל הביקורת שיש לי לכל הנושאים שדיברו כאן, אני רוצה להגיד שגם יש אוזן קשבת.

טלי פלוסקוב: בואו נחלק את הדברים גם לדברים טובים ודברים פחות טובים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה כרגע כן להודות למנכ"ל עמידר על כך שעזר לנו לפתור בעיה של כמה אנשים מבוגרים.

אורלי לוי אבקסיס: זה התפקיד שלו.

<רותי לביא: אנחנו מקבצים נדבות ומתחננים?

<רותי לביא: אנשים לא יכולים כל הזמן לרוץ ולבכות ולבקש רחמים.

טלי פלוסקוב: נשים יקרות, אני אתכן.

טלי פלוסקוב: אני כאן כדי להגן על אותם שלושים איש שממתינים בתור.

טלי פלוסקוב: <קריאה:> אני לא אסכים לשמוע תודה על בן אדם אחד - - -

טלי פלוסקוב: סליחה, לא זכותך להגיד לי מה להגיד.

אלי אלאלוף: אני אגיד לך מה את תסכימי עכשיו.

אלי אלאלוף: ברגע הזה את יוצאת יחד עם החברה שלך.

אלי אלאלוף: שתיכן יוצאות כרגע.

אלי אלאלוף: <קריאה:> לפני שאני אצא אני אגיד שאני חיכיתי חמש עשרה שנה לדיור ציבורי ולא הייתי זכאית.

אלי אלאלוף: אנחנו נתמודד עם הבעיות שלך גם כשאת לא תהיי כאן.

אלי אלאלוף: את תצאי.

<רותי לביא: נוצר מצב שבוועדות משרד השיכון אנשים צריכים להגיע לטלוויזיה בשביל שיפתרו להם את הבעיות ואותו דבר עם עמידר.

<רותי לביא: לא יתכן שאנשים יבקשו חסד כל הזמן.

<רותי לביא: אף אחד לא קבצן ועמידר הם לא אלוהים שעושה מה שמתחשק לו.

נורית קורן: חברים, אנחנו רוצים לשמוע אותו אבל זה לא לעניין ככה.

נורית קורן: צריכים להבין איך זה מתנהל.

נורית קורן: <קריאה:> אתה פושע ואתה שותף לפשע.

נורית קורן: זה לא יפה.

נורית קורן: זה עובדי ציבור והם מנסים לעשות ככל יכולתם.

נורית קורן: יש חוקים, אין מה לעשות.

אלי אלאלוף: אוקיי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אני לא אומרת שלא כואב לי הלב לשמוע את זה.

טלי פלוסקוב: אני מזדהה עם כל מה שנאמר כאן, שיהיה ברור, אבל יחד עם זאת אנחנו צריכים גם לדבר על עובדות והעובדות מדברות על כך שבשנתיים האחרונות המגמה הזאת השתנה.

טלי פלוסקוב: נכון ששנים אחורה, אנחנו שמענו עכשיו שב-2014 נרכשו רק 6 דירות ציבוריות, מה לעשות?

טלי פלוסקוב: זאת היתה המדיניות של הממשלה הקודמת, אבל בשנתיים האחרונות המצב הוא אחר.

טלי פלוסקוב: גם מספר הדירות שנרכשו, גם מספר הדירות ששופצו, גם התכניות שאנחנו יודעים שהן עכשיו בעבודה.

טלי פלוסקוב: נכון שאנחנו עוד לא רואים מבנים, אבל אנחנו יודעים על כך ש-5% למשתכן זה דיור ציבורי.

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים על ההחלטה של שלשום, של שר האוצר ושר השיכון על מיליארד שקל נוספים שעמידר תקדם בנייה ציבורית.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אי אפשר להיות עיוורים.

טלי פלוסקוב: אני מסכימה עם זה שזה לא מספיק.

טלי פלוסקוב: אני שמעתי על זה ששליש מ-1,000 הדירות ילך למשרד הקליטה כאשר במשרד הקליטה 24,000 ממתינים בתור, מתוכם רובם קשישים.

טלי פלוסקוב: כשאני שומעת את ליבו של קשיש ניצול שואה בן 85 שמספר לי על כך שהוא כל שנה צריך לעבור דירה, הלב שלי נקרע, אז אין פה אנשים אדישים ואין פה אנשים שלא רוצים לעזור לאנשים.

טלי פלוסקוב: כולנו בלי יוצא מן הכלל רוצים לעזור.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה שלא אנחנו יושבים על השאלטר.

טלי פלוסקוב: לכן אני אומרת שוב רבותיי, יש לנו הרבה עבודה בנושא הזה, אבל לסגור את העיניים ולהגיד שלא נעשה שום דבר, זו לא זכותנו.

טלי פלוסקוב: <היו"ר אלי אלאלוף:> יש לך דקה, מוט'קה, אני מתנצל.

מרדכי יוגב: אני רוצה לומר שאני למד כחבר חדש בוועדה ואני שמח שאני חבר בה, כמה הוועדה הזאת חשובה, כמה היא עוסקת בנושאים חשובים וגם להעריך אותך, גם מה שהיה קודם.

מרדכי יוגב: הסוגיה היא קשה והיא מחייבת.

מרדכי יוגב: נמצא פה גם סגן שר הבינוי והשיכון.

מרדכי יוגב: גם אם אני לא אספיק לשמוע אותו, אני אבקש ממנו אחרי זה, כי יש דיון שיזמתי במקום אחר.

מרדכי יוגב: אני אוסיף עוד אלמנט שאני מכיר אותו מוועדת העלייה והקליטה על המצוקות של האנשים האחרים, הוא באמת שנות העלייה המבורכות שמחייבות ועל כן אני אומר רק את השורה התחתונה בעיניי, כי אני מסכים עם כל מה שאמר פה חברי, אילן גילאון, ואני שמח שיש פה הסכמות בינינו והייתי אומר את אותם דברים, אז אני לא אחזור עליהם, גם לא על ז'בוטינסקי.

מרדכי יוגב: אני ממליץ אדוני יושב ראש הוועדה, עד כמה שהכנסת מאפשרת ומכיוון שהנושא כואב, כדי לא לפספס אותו, אם ניתן לקיים עליו גם דיון מעקב, על הקריטריונים ועל התבחין שלהם, גם בפגרה ובספטמבר, הרי שראוי שכך יהיה ולא שרק בעוד שלושה-ארבעה חודשים.

מרדכי יוגב: זו התרומה שאני רוצה להביא לוועדה, ולהביא את כלל השותפים, בינוי ושיכון, רווחה, עלייה וקליטה מחייב, ואוצר, ולקיים דיון גם אם תחליט שהוא פנימי, בקריטריונים.

מרדכי יוגב: <היו"ר אלי אלאלוף:> תודה.

מרדכי יוגב: בבקשה, אדוני סגן השר.

ז'קי לוי: בוקר טוב, תרשו לי חמש דקות.

נורית קורן: רק הערה קטנה של התייחסות.

נורית קורן: צריך בכל הקריטריונים לקחת בחשבון שיש אנשים עם מוגבלות וכשרוכשים דירות צריך לשים לב שהדירות יהיו מותאמות.

טלי פלוסקוב: דיברנו על זה.

אלי אלאלוף: זה נאמר.

ז'קי לוי: אני מבקש חמש דקות בלי הפרעה.

ז'קי לוי: שמעתי, לא הפרעתי לאף אחד.

ז'קי לוי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לברך אותך על הפגישה.

ז'קי לוי: אני רוצה לברך את אורלי לא רק בגלל שהיא אחותי, אבל גם לפורום הדיור הציבורי.

ז'קי לוי: חבר'ה, אתם עושים עבודת קודש.

ז'קי לוי: אם לא הייתם מציפים את זה, כמו שזה נעלם מכולם עשרים שנה, זה היה ממשיך להיעלם עוד עשרים שנה, ואני אומר את זה כאחד שיושב בתפקיד.

ז'קי לוי: תראו, עשרים שנה היתה הזנחה בדיור הציבורי, לא יעזור לאף אחד.

ז'קי לוי: המלאי היה מ-150, ירד ל-60.

ז'קי לוי: מישהו שילם.

ז'קי לוי: המדינה היתה קטנה והמדינה היום גדולה ויש פה בעיה.

ז'קי לוי: בשנתיים שאני יושב בתפקיד משרד השיכון היה משרד הבינוי.

ז'קי לוי: בא השר והטיל עלי את משימת הדיור הציבורי והחזרנו בחזרה את בינוי ושיכון.

ז'קי לוי: בואו נעשה סדר מה קרה.

ז'קי לוי: לסגור פערים של עשרים שנה לוקח זמן.

ז'קי לוי: צריך לזכור, אני אחד מאלה שיום יום בא במשרד ובאוצר.

ז'קי לוי: לא מקובל עלי הקריטריונים.

ז'קי לוי: הם אכזריים.

ז'קי לוי: הם נוצרו מחוסר דיור, בואו נשים את הדברים על השולחן.

ז'קי לוי: הם לא קריטריונים שצריך לחיות איתם.

ז'קי לוי: הם קריטריונים של אילוצים מחוסר דיור, ולכן אני מסכים עם כל מה שנאמר פה, אבל בואו נעשה סדר.

ז'קי לוי: בשנתיים האחרונות משרד השיכון והאוצר חתמו עם הסוכנות על 2,650 דירות.

ז'קי לוי: משרד השיכון רכש בשנה שעברה 1,000.

ז'קי לוי: השנה אנחנו נרכוש עוד 1,000 עם האוצר ועוד עם מה שקרה עם ההסכם עם פרזות.

ז'קי לוי: אנחנו מגיעים ל-5,000 יחידות דיור.

ז'קי לוי: עוד 5% שיהיה במחיר למשתכן.

ז'קי לוי: חבר'ה, אנחנו נביא מלאי.

ז'קי לוי: זה לא מספיק.

ז'קי לוי: הצורך בציבור והדרישה לדיור ציבורי היא ענקית.

ז'קי לוי: שיפצנו 600 דירות שהיו סגורות.

ז'קי לוי: כשדירות עלו 50,000-60,000 אמרו, לא נשפץ אותן.

ז'קי לוי: קיבלנו החלטה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, קיבלתם החלטה כי מנענו את המכירה שלהם במחיר מתנה לגורמים אינטרסנטיים.

ז'קי לוי: אורלי, לא הפרעתי לך, תני לי דקה, ליבי איתך.

ז'קי לוי: אנחנו באותו מקום.

ז'קי לוי: אנחנו באנו מאותו מקום.

ז'קי לוי: אף אחד לא יכול לחשוד בי שאני בא להגן לא על משרד השיכון ולא על האוצר.

ז'קי לוי: כל אחד יודע מאיפה אני באתי.

ז'קי לוי: בואו נסתכל על המציאות כמו שהיא.

ז'קי לוי: אם זה היה מאבק של עשרים שנה, לא היינו היום יושבים פה.

ז'קי לוי: אז אני מברך על המאבק הזה.

ז'קי לוי: אין פה רעים וטובים.

ז'קי לוי: כולנו באותו צד.

ז'קי לוי: אנחנו מתמודדים עם הדיור הציבורי יום יום וחברים של הפורום יודעים את המערכה שלנו יום יום.

ז'קי לוי: המשרד שם בסדר העדיפויות שלו את הדיור הציבורי, סדר העדיפויות העליון.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה צריך שיקרה בשביל לפתור את הבעיה?

ז'קי לוי: אז אני אגיד מה צריך לקרות.

ז'קי לוי: אנחנו מובילים עם האוצר מספר רעיונות שברור שאתם לא יודעים אותם כי אנחו מגבשים אותם.

ז'קי לוי: יש לנו בעיה של 2,500-2,700 ממתינים.

ז'קי לוי: נכנסים אלפי יחידות דיור והממתינים לא יורדים.

ז'קי לוי: מה זה מוכיח?

ז'קי לוי: שחלק גדול מהאנשים שהתייאשו מלא לקבל דיור, עברו לגור אצל ההורים שלהם או לא ניגשו בכלל לקבל בקשות ואז נוצר שהם רואים תקווה.

ז'קי לוי: הם חוזרים לרשימה ואנחנו רואים.

ז'קי לוי: לא מקובל עלי שאנשים ממתינים חמש עשרה שנה.

ז'קי לוי: אנשים נכנסים עם צרה וממתינים חמש עשרה שנה ואז הם יוצאים מהצרה בלי פתרון דיור ציבורי כי הילדים יצאו מהגיל.

ז'קי לוי: יש פה כשל מערכתי של שנים.

ז'קי לוי: חבר'ה, צריך לזכור.

ז'קי לוי: נכון שבמשבצת שלנו אנחנו מתמודדים עם זה, אבל נתמודד בכלים שלנו.

ז'קי לוי: על עשרים שנה אחורה זה אסון, ואנחנו מתמודדים ואלי שותף איתנו בכמה רעיונות שהוא שינה קריטריונים.

ז'קי לוי: צריך לזכור, מי שהיה בעל דיור לא יכול היה לקבל פעם דירה, והיה עשרים שנה והוא הוריד את זה לעשר ואנחנו רוצים להוריד את זה לחמש.

ז'קי לוי: יש כמה קריטריונים שאנחנו רוצים לשנות.

ז'קי לוי: אנחנו יושבים ומתמודדים עם להוריד קריטריונים, אבל כל הקריטריונים שנוריד, לא יעזור אם לא יהיה מלאי דירות.

אורלי לוי אבקסיס: תהיה בניה תקציבית, ז'קי.

ז'קי לוי: אורלי, תני לי שנייה להסביר.

ז'קי לוי: אנחנו משלמים ל-150,000 משפחות השתתפות בשכר דירה.

ז'קי לוי: צריך להבין את זה.

ז'קי לוי: כשפונים אל עמיגור או לעמידר, תלמדו את הנתונים.

ז'קי לוי: הם זרוע מבצעת.

ז'קי לוי: הם לא הכתובת, כי צריך דירות.

ז'קי לוי: אם יהיו להם דירות, יהיה פתרון.

ז'קי לוי: אין דירות, אין פתרון.

ז'קי לוי: אנחנו מובילים עם האוצר היום לפתרון ענק, חלק ברעיון שכבר אמר אותו סגן שר האוצר, למשכנתא רוכשת, חלק לרעיון שאתם לא יודעים אותו אבל אנחנו מייצרים אותו, שיגמור בעיה אחת ולתמיד, את הממתינים בבת אחת, אבל כל זה דורש עבודות מטה.

ז'קי לוי: זה מוכיח שגם האוצר, השתנתה הגישה, גישה חיובית של שר האוצר, אני חייב להגיד את זה.

ז'קי לוי: השתנתה הגישה לדיור הציבורי.

<מיכה רחמן: הוא לא מוכן לבנות מהתקציב.

<מיכה רחמן: מה השתנה באוצר?

<מיכה רחמן: לא השתנה כלום.

<מיכה רחמן: אתה לא נותן דרך השוק ונמכרות יותר דירות ממה שנבנות, זאת עובדה, אז עם הפתרון הזה לעולם לא תגיעו לשום פתרון.

אלי אלאלוף: זו הערה, בבקשה, אבל הכי חשוב, לא אמרת את שמך לפרוטוקול, אז תגיד.

<מיכה רחמן: מיכה מהדיור הציבורי.

ז'קי לוי: מיכה, רק בשביל לתקן תשובה אחת ואני אמשיך.

ז'קי לוי: תזכור דבר אחד, כשעבר החוק למכור דירות, אנחנו הורדנו את המלאי לרבע בגלל מכירת הדירות.

ז'קי לוי: לא אומר שזה לא צודק.

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה בגלל שלא קניתם דירות חדשות.

<מיכה רחמן: היה כסף.

<מיכה רחמן: לא בנו.

<מיכה רחמן: איפה הייתם עשרים שנה?

ז'קי לוי: אנחנו אתכם, אתה לא מבין?

<מיכה רחמן: אבל היום 1,000 דירות זה לא מספיק.

<מיכה רחמן: אתם צריכים לבנות 10,000 דירות.

<מיכה רחמן: תבנה 1,000 דירות, זה לא יספיק.

<מיכה רחמן: זה כל העניין.

<מיכה רחמן: אתה מדבר על פתרונות שהן לא פתרונות.

ז'קי לוי: מיכה, סליחה, צר לי שאתה לא הבנת אותי ואתה ממשיך.

ז'קי לוי: נתתי לך עכשיו פתרון של 5,000 דירות שעכשיו אנחנו ביצענו.

אילן גילאון: כמה דירות אתה צריך?

ז'קי לוי: רגע, אני אגיד לך כמה צריך.

ז'קי לוי: צריך דבר אחד וההחלטה צריכה להיות לא מספר הדירות אלא דבר אחד, לתת קורת גג לכל מי שזכאי.

ז'קי לוי: זה הרעיון.

אילן גילאון: כולם זכאים.

אילן גילאון: אין מי שלא זכאי.

ז'קי לוי: לא מספר הדירות אלא לפתור את הבעיה.

ז'קי לוי: אנחנו מתמודדים עכשיו עם מספר רעיונות שאני מקווה בעזרת השם שנצליח לגבש אותם עם אגף התקציבים ונביא אותם כבשורה.

ז'קי לוי: אנחנו מטפלים בבעיה מערכתית ששנים, תזכרו את זה.

ז'קי לוי: יש לכם גם אוצר אוהד ואני אומר לכם, הדיור הציבורי כולל אורלי העלו את זה לכותרות וכל הכבוד, אנחנו מקבלים כוח מזה.

ז'קי לוי: זה לא שאנחנו נגדכם.

ז'קי לוי: אתם מחזקים אותנו להעלות את הנושא הזה לפתרון.

אילן גילאון: זאת אומרת שאנשים צריכים להיאבק על הדבר שהוא מובן מאליו.

אילן גילאון: איפה הייתם עשרים שנה?

ז'קי לוי: לך אני אומר איפה הייתם עשרים שנה?

ז'קי לוי: אני לא הייתי פה.

קסניה סבטלובה: המפלגה שלך היתה.

קסניה סבטלובה: מי היה בממשלה הקודמת?

קסניה סבטלובה: <קריאה:> זו בדיוק אותה ממשלה, זו תפיסת עולם של מדינה שהיא עסק.

קסניה סבטלובה: מילה אחת לא שמענו על התור השני שהוא פי עשר יותר גדול, של משרד העלייה והקליטה.

קסניה סבטלובה: מתי אתם מתכוונים לטפל בו?

קסניה סבטלובה: <סגן שר הבינוי והשיכון ז'קי לוי:> יש הסכם, שליש אנחנו מעבירים - - -

קסניה סבטלובה: שליש?

קסניה סבטלובה: אבל זה תור פי עשר יותר גדול.

קסניה סבטלובה: למה שליש?

קסניה סבטלובה: תבנו גם לזה בנפרד.

ז'קי לוי: זה יום גדול, יום הדיור הציבורי.

ז'קי לוי: אני אומר לכם, אל תאבדו את היום הזה לשוליים, לשוליים.

ז'קי לוי: תתרכזו בעיקר, והעיקר שלנו זה לגייס את כולם להביא פתרון לבעיית הדיור.

אלי אלאלוף: תודה ז'קי.

אלי אלאלוף: כן, גברת.

<אביטל בגין: אביטל בגין מהסיוע המשפטי.

<אביטל בגין: הנושאים של התקציב, הכסף ובעיית הדירות היא בעיה שצריכה להיפתר, אבל יש משהו שלא עולה כסף, זה ההתייחסות בכבוד והביטול של חוויית החיים השרירותית שהאנשים האלה חיים בתוכה, שנובעת מהיעדר השקיפות והיעדר הבהירות של מצבם, של הפרמטרים, של מה יהיה, של מה העתיד, של מה הם משלמים, זה הדבר שאפשר לשנות באופן מיידי.

אלי אלאלוף: זה יתבטא בסיכום.

<מיכה רחמן: קודם כל שיכבדו את הדיירים.

<מיכה רחמן: מזלזלים בדיירים, מסתכלים עליהם מלמעלה ביחס מתנשא ואת זה אפשר לשנות בלי תקציב.

<מיכה רחמן: זה איום ונורא.

אלי אלאלוף: תודה מיכה.

אלי אלאלוף: אתה צודק, אבל לא בסדר הזה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, רונן, מילה אחת.

<רונן כהן: אחרי מה שאמר סגן השר אני רק רוצה לומר שאני כפקיד וכמי שמופקד על הנושא הזה, לי יש אופק ואני רואה עכשיו אופק, מה שלא ראיתי לפני כן.

אורלי לוי אבקסיס: ועדיין הגנת אז על מי שעמד בראש ושחק את הדיור הציבורי.

<רונן כהן: אני מגן על הממשלה ואני אמשיך להגן על הממשלה כי אני עובד ממשלה.

<רונן כהן: חשוב לי לומר שיהיה ברור.

<רונן כהן: אנחנו רואים ב-160,00 מקבלי הסיוע בשכר דירה היום כזכאים.

<רונן כהן: זה מה שאנחנו רואים.

<רונן כהן: סגן השר והשר העמיד את זה כיעד, רק מה שקורה, זה שאנחנו צריכים סדרי עדיפויות במציאות הנוכחית ולי חשוב לומר - - -

<מיכה רחמן: סיוע בשכר דירה לא מספיק כדי לרכוש דירה.

<מיכה רחמן: זה לא פתרון לשום דבר.

אלי אלאלוף: סליחה, צא החוצה בבקשה.

<רונן כהן: תגשו לתכנית של ועדת אלאלוף, תכנית מתחם הברונים, תכנית עבודה של המשרד.

<רונן כהן: תגשו.

<רונן כהן: עם כניסתו של השר וסגן השר, לקחו את התכנית הזו, אמרו, זו תכנית העבודה שלנו.

<רונן כהן: תגשו לשם, תראו.

<רונן כהן: דירות לקשישים, 2,650 עכשיו.

<רונן כהן: 1,000 דירות כל שנה.

<רונן כהן: 1,000 שנה שעברה, 1,000 בשנה הבאה.

<רונן כהן: בשנה אחר כך יהיו עוד 1,000 וזה רק לטווח הרחוק, כי במחיר למשתכן עם יעד 5% זה אלפי יחידות דיור.

אורלי לוי אבקסיס: למה אתם לא מעבירים את זה בחקיקה?

אורלי לוי אבקסיס: אם מחר-מחרתיים יש בחירות, מה קורה עם התכניות?

אורלי לוי אבקסיס: למה לא מעבירים בחקיקה?

אורלי לוי אבקסיס: צריך חקיקה, להבטיח שהתכניות האלה יהיו ארוכות טווח.

<רונן כהן: היתה לי את הזכות לשבת בוועדה.

<רונן כהן: הייתי קצת סקפטי.

<רונן כהן: אמרת לי, תאמין.

<רונן כהן: תחלמו ותאמינו.

<רונן כהן: עשינו את זה ואני אומר לך שהיום יש החלטות לביצוע.

<רונן כהן: לא תגיד מדיניות, לא תגיד הגדרות.

<רונן כהן: לי יש כבר בתכנית העבודה שלי גם כסף וגם מספרים ולכן חשוב לומר, ואני מסיים במשפט הזה, כל מה שנאמר פה, אני אומר בכנות, אף אחד לא הפריז במציאות.

<רונן כהן: העובדות הן לא טובות אבל הן במגמה חיובית ואני אומר לך, אני רואה אופק ואנחנו שמחים לבוא לפה כדי לשמוע את המצוקה וזה מבחינתנו דבר חשוב בפני עצמו.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני מגיע לסיכום, ברשותכם.

אלי אלאלוף: א', אמרתי בהתחלת הדברים שיהיה דיון נוסף במסגרת הדוחות על דוח העוני.

אלי אלאלוף: זה יהיה בקרוב וכל משרד יבוא וייתן לנו את הדיווח על ביצוע כפי שהתחיל לציין רונן.

אלי אלאלוף: שניים, אנחנו נקים צוות.

אלי אלאלוף: קיבלתי את ההסכמה של אורלי, יחד איתי.

אלי אלאלוף: אנחנו נשב גם עם משרד השיכון וגם עם משרד המשפטים לאור דוח שלכם על הקריטריונים ונבדוק את כל נושא הקריטריונים.

אלי אלאלוף: הקריטריונים זה כולל הקריטריונים של משרד הקליטה במיוחד לאור ההערה של חברתי, קסניה.

אלי אלאלוף: אנחנו נתמודד גם שם על הקריטריונים.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות פסטיבל כזה של ועדות כאלו.

אלי אלאלוף: עוד פעם מקימים מנגנונים כמו שאמר השר, רק בגלל שאין פתרונות אז מקימים.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לפשט את הקריטריונים, לנטרל אותם, בחלקם לבטל אותם.

אלי אלאלוף: אנחנו נקים את הצוות הזה ונעבוד עם שני המשרדים הרלוונטיים כולל לפי הצורך את אנשי משרד הקליטה.

אלי אלאלוף: דבר נוסף, כפי שאמרתי, אני לא אוהב את זה אבל אני אעשה, הטיפול האישי שלי מול משפחת ליבשיץ.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לכם.

אלי אלאלוף: אני מבין את הכאב.

אלי אלאלוף: זה לא חדש.

אלי אלאלוף: זה נושא שאני חי אותו ויש כאלה שבורחים מאחריות.

אלי אלאלוף: אני חי אותו רק חמישים שנה ועד יומי האחרון בפעילות הציבורית אני אטפל בזה.

אילן גילאון: אדוני, הזכרת מספר של 160,000 דירות.

אלי אלאלוף: אנחנו נטפל בנושא הזה, נמשיך לטפל.

אלי אלאלוף: אילן, לא נעים לי להגיד לך מה שלא עשית.

אלי אלאלוף: תשנה מציאות קצת.

אילן גילאון: אתה שואל אותי מה לא עשיתי, מתי?

אילן גילאון: כשהייתי שר השיכון?

אילן גילאון: כשהייתי שר האוצר?

אילן גילאון: כשהייתי ראש הממשלה?

אלי אלאלוף: אז תיכנס לקואליציה.

אלי אלאלוף: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.