ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 129, 2017-07-11 13:00

אורי מקלב: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אורי מקלב: היום י"ז בתמוז התשע"ז, 11.7.2017.

אורי מקלב: צום.

אורי מקלב: על סדר-היום: יזמות טכנולוגית בגיל השלישי.

אורי מקלב: מכובדיי כולם, אנחנו שמחים ביום הזה, שבו הכנסת דנה ביוזמת חברי כנסת – חברת הכנסת יעל כהן-פארן, היא שותפה אתנו בדיונים.

אורי מקלב: נציין את חבר הכנסת נחמן שי, שהוא אחד היוזמים.

אורי מקלב: הגב' יעל בנבנישתי נמצאת פה?

אורי מקלב: איציק שמולי הזכיר אותך.

אורי מקלב: הוא כנראה עסוק עוד מאתמול...

אורי מקלב: עד אחר הצהריים הוא יגיע למליאה, חבר כנסת חרוץ.

יעל כהן-פארן: אני בטוחה שהוא כבר התאושש, והכול בסדר.

אורי מקלב: כן, אנחנו לוקחים את זה בקלות יותר ממה שאנשים בחוץ חושבים.

אורי מקלב: אם היינו לוקחים את זה קשה, היה קשה להחזיק מעמד.

אורי מקלב: צריך לציין אותו – הוא עושה דברים רבים בדאגה ובאחריות לאזרחים והאזרחיות הוותיקים.

אורי מקלב: מה זה גיל שלישי?

אורי מקלב: קודם כל, אני מאחל לנו שהגיל השלישי יהיה הכי ארוך.

יעל כהן-פארן: יש האמירה הזאת ש-70 זה ה-40 החדש, נכון?

אורי מקלב: נאחל שהגיל השלישי – סבי ז"ל היה בן 90, והיינו אומרים לו: 120.

אורי מקלב: בסדר, אבל בשנים טובות, מלאות, בריאות.

אורי מקלב: אנחנו רוצים שאלה יהיו שנים עם תוכן.

אורי מקלב: אני עושה את החשבון עכשיו אתכם, והגיל השלישי הוא הגיל הכי ארוך.

אורי מקלב: יותר מילד, יותר מנוער, יותר מצעירים.

יעל כהן-פארן: הכול תלוי כמה אתה חי.

אורי מקלב: אבל לכאורה, היום.

אורי מקלב: מוריי ורבותיי, גם אם אנחנו לא מציינים את היום הזה באופן מיוחד, בדיון שיש לנו פה אנחנו מדברים קודם כל באופן כללי.

אורי מקלב: אנחנו ועדה שדנה הרבה בהתפתחות הטכנולוגיה, המשמעויות הטכנולוגיות, לחיות עם הטכנולוגיה המתפתחת, המתקדמת, ואנחנו לא מעט מדברים על פערים שנוצרים עם התקדמות הטכנולוגיה, שהיא היום מדברת הרבה על מגזר מסוים, שיותר משתמש, אבל אנחנו רוצים, ומחויב שכולם יוכלו להשתמש בו.

אורי מקלב: אם אנחנו היום – השירותים הטכנולוגיים מתקדמים מאוד, כולם צריכים להשתלב בטכנולוגיה.

אורי מקלב: אסור לנו ליצור פערים, ושניתן טכנולוגיה מתקדמת ולא כל כלל הציבור יוכל להשתמש בה, אנחנו מצד אחד, עושים טוב, אבל לצד שני עושים רע.

אורי מקלב: ואם היום חלק מהשירותים אי-אפשר לקבל, רק בצורה טכנולוגית, כמו, למשל – דוגמה קטנה – הדיון האחרון של ועדת המדע, ואני יכול למנות עוד ועדות, דנו בנושא של זמינות המידע, ממשל זמין, האפשרות למידע בצורה מקוונת, דיגיטלית, ושזה יחייב את כל המשרדים הממשלתיים וכל נותני השירותים הציבוריים לתת את המידע באופן דיגיטלי, להגיע לא רק לציבור אלא לכל הפקידות שנותנת שירות מול האזרחים.

אורי מקלב: אבל קופת חולים באה לכאן, וביקשה להחריג את עצמה.

אורי מקלב: הם אומרים: יש ניסיון רפואי, יש עוד דברים.

אורי מקלב: אבל מצד שני, אנחנו דיברנו, שאם אנחנו רוצים שהשירותים הדיגיטליים, הטכנולוגיים, האינטרנטיים יינתנו, ונחייב אותם, אבל לא נשכח את האזרחים – מי שעדיין קשה לו, לתת לו את האפשרות, או לתת את העזרים ולעשות את ההתאמות המתאימות.

אורי מקלב: בדיון הקודם שהיה אתמול – היה עוד דיון, ששר המדע והטכנולוגיה היה כאן – נתן סקירה.

אורי מקלב: אחד הפרויקטים, ששאלנו אותו, היה פרויקט להב"ה.

אורי מקלב: אני חושב שהיה עוד פרויקט.

קריאה: פערים דיגיטליים.

אורי מקלב: יכול להיות.

אורי מקלב: הוא דיבר על כך שנצטרך לראות שהחברה באופן כללי, גם האזרחים והאזרחיות הוותיקים, הגיל השלישי, יוכל ליהנות – שלא ייווצרו פערים טכנולוגיים.

אורי מקלב: יש היום פרויקט להב"ה ועוד פרויקט מקביל אליו, שמנסה להרחיב, לצמצם ולתת את הטכנולוגיה לכולם.

אורי מקלב: יחד עם זאת, אם אנחנו היום מדברים שצריכה להיות נגישה למוגבלים חס וחלילה, אבל לצעירים ולאחרים, ודאי שצריך לחשוב על נגישות לגיל השלישי, ואני חושב שיש נכונות מהגיל השלישי.

אורי מקלב: יש להם יכולות.

אורי מקלב: אדם שהוא בן 80, נשאר אדם חכם, ויותר חכם, יותר משכיל.

אורי מקלב: יש לו התפישה בדרך שלו.

אורי מקלב: התפישה שונה משל צעירים, אבל היא לא נפגמת.

אורי מקלב: וגם אם יש מצב שקצת נפגם, יש אפשרות היום לעזור.

אורי מקלב: אם ניתן את הדעת, נצליח להגיע להישגים גבוהים, וזו המטרה של היום הזה באופן כללי.

אורי מקלב: בדיון שלי, יזמות טכנולוגית בגיל השלישי, נציף יזמות טכנולוגית, מה אנחנו נותנים לגיל השלישי, ומה הגיל השלישי יכול להשתלב, משני הכיוונים – יזמות טכנולוגיות ודברים טכנולוגיים.

אורי מקלב: ככל שיאפשר הזמן, ניתן רשות דיבור.

אורי מקלב: השעון לא מזדקן, לא הולך לאט.

אורי מקלב: יש לו אותו קצב.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לקחת את זה בחשבון.

אורי מקלב: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: קודם כל, אני רוצה לברך את כל המכובדים שהגיעו, וכמובן לברך על הדיון המאוד חשוב הזה ביום שמציין את האזרחים הוותיקים בכנסת.

יעל כהן-פארן: מאוד חשוב.

יעל כהן-פארן: כולנו נהיה, אני מקווה, אזרחים ותיקים, לכולנו יש הורים, ומאוד חשוב שנזכור לשמור על הזכויות ולקדם.

יעל כהן-פארן: קראת לזה הגיל השלישי, הרביעי.

יעל כהן-פארן: כולנו מתפללים להגיע לגיל הרביעי, אולי עוד מעט יהיה החמישי, אבל הנושא של פערים טכנולוגיים עלה בצורה מאוד מוקצנת, למי שראה את הסרט האחרון של קן לואץ', אני דניאל בלייק, שאין מה לומר – קורע לב, וכנראה תמונת מצב מאוד-מאוד קשה בבריטניה.

יעל כהן-פארן: כשראיתי את הסרט, אמרתי לעצמי: האם בארץ אנחנו שונים?

יעל כהן-פארן: אני מאוד מקווה שאנחנו שונים.

יעל כהן-פארן: למי שלא ראה – מאוד מומלץ לראות, אותו איש מבוגר שבא לקבל את הקצבה שלו, לא יכול להגיש שום דבר בכתב או לפנות בעל-פה; הכול במחשב.

יעל כהן-פארן: הוא לא יודע להתעסק עם מחשב – מישהו שהיה עובד כפיים כל ימיו, ואין לו מחשב, והולך לספרייה כדי שבכלל תהיה לו גישה למחשב, והכול מתחיל משם, וההידרדרות שלו בסרט זה כנראה סיפורים מהחיים.

יעל כהן-פארן: אבל בסופו של דבר באמת תהיתי, ואני עדיין מעלה את העניין, ופה אנחנו מדברים על איך לגשר על הפערים, אבל גם מאוד חשוב שיגיעו אלינו כאן לכנסת, אם באמת יש מקרים כאלה בישראל, זה לא יכול להיות.

יעל כהן-פארן: זה שיש התפתחות טכנולוגית, זה מצוין, אבל לא יכול להיות שבגלל שיש התפתחות טכנולוגית, שירותים לא יינתנו למי שאין לו הגישה הטכנולוגית, וזה משהו שאני חושבת שכל חברי הכנסת – אנחנו מנסים לקדם שלא יבקשו מאתנו פקס, כי מה זה פקס, אבל גם לא יכול להיות שידרשו רק מייל.

יעל כהן-פארן: זה לא יכול להיות, ואני חושבת שזה גם לא קורה – תקנו אותי אם אני טועה.

קריאה: זה קורה, בגדול.

יעל כהן-פארן: אז אני אשמח לשמוע על זה, ואנחנו רוצים לעזור פה, כי באמת לא ייתכן שלא יקבלו שירותים למי שאין גישה למייל, כי יש היום אנשים שאין להם גישה למייל.

יעל כהן-פארן: אז תודה רבה.

אורי מקלב: חד-משמעית.

אורי מקלב: נכון מאוד.

אורי מקלב: ד"ר יעל בנבנישתי, בבקשה.

אורי מקלב: תציגי את עצמך.

<יעל בנבנישתי: קודם כל אני רוצה לברך את הוועדה ואת חבר הכנסת איציק שמולי ואת חבר הכנסת ד"ר נחמן שי, שהצטרפו אלינו בחיבור הנכון של טכנולוגיה, כלכלה, יוזמה, חדשנות והגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: אני חושבת שזו פעם ראשונה שאנחנו רואים חיבור כל כך אמיץ ביום האזרח הוותיק, שמחבק את הטכנולוגיה לתוך עולמות הגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: זה שינוי תפישתי שאנחנו רק יכולים לברך עליו.

<יעל בנבנישתי: בשתי מילים, מה זה הגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: היום, לפי ההגדרה המחקרית ולפי הגדרת הביטוח הלאומי, אנחנו מדברים על גיל 65 פלוס, שהוגדר כגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: ברמה המחקרית אנחנו מחלקים את הגיל השלישי לגיל המבוגר הצעיר ולגיל המבוגר הזקן, שזה בערך מגיל 65 עד 79, וזה מ-79 ומעלה.

<יעל בנבנישתי: אנחנו יודעים שהעולם מזדקן.

<יעל בנבנישתי: כיום אנחנו עומדים על כ-12% מאוכלוסיית העולם שהיא בני 65 פלוס, וככל שנתקדם בשנים, אם נפנה לכיוון שנת 2050, נמצא שכ-20% מאוכלוסיית העולם תהיה בני 65 פלוס.

<יעל בנבנישתי: זה אומר שאנחנו ניצבים בפני שני אתגרים מאוד משמעותיים: אחד, עלייה מאוד משמעותית בבני 85 פלוס, מה שאומר שנראה יותר ויותר אנשים בני 90 ו-100 שמחפשים איכות חיים, ומוכנים לאמץ שינויים התנהגותיים כדי לקבל הזדקנות בריאה; ונתון משמעותי עוד יותר זה שהיחס בין האוכלוסייה היצרנית לבין האוכלוסייה הצרכנית הולך ויורד, כלומר אם נרצה להמשיך לספק את אותם שירותים לקבוצת אוכלוסייה שהולכת וגדלה, ועדיין לעמוד בהוצאות הכלכליות של השירותים האלה, נהיה חייבים לפתח שירותים שהם מבוססי טכנולוגיה, כדי לתת שירותים זולים אבל למגוון רחב של אוכלוסייה.

<יעל בנבנישתי: העולם הזה של טכנולוגיה וזקנה הוא עולם ידע חדש, ששמו גרו-טכנולוגיה.

<יעל בנבנישתי: זה ענף ידע שמשלב בין טכנולוגיה לבין הגיל המבוגר, והוא מתמקד בפיתוח כלים, עזרים ורעיונות המיישמים טכנולוגיות לרווחת ולתועלת האנשים המבוגרים, של בני משפחותיהם ושל המטפלים העיקריים שלהם.

<יעל בנבנישתי: אבל עולם הטכנולוגיה לגיל השלישי, יש לו עוד נדבך, וזה יזמות בקרב הגיל השלישי, כי רבים מבני הגיל השלישי הם אנשים עצמאיים, שיש להם רצון להוביל את החיים שלהם, ולהמשיך לעסוק בעשייה.

<יעל בנבנישתי: האנשים האלה מחפשים תחום תוכן כלשהו, ואנחנו כמובן מעודדים אותם ליזמות בקרב בגיל המבוגר, והיתרון הגדול של האוכלוסייה המבוגרת, שזה בעצם שהם מבינים את צורכי קהל היעד, כי הם בעצם קהל היעד.

<יעל בנבנישתי: לא ניתן לפתח טכנולוגיות לגיל השלישי בלי לחבר אותם לצרכים.

<יעל בנבנישתי: מבחינה טכנולוגית, אנחנו יכולים למדוד הכול, אבל אם לא יהיה לזה צורך, ולא נענה על מענה או אתגר כלפי האוכלוסייה המבוגרת, לפיתוחים הטכנולוגיים לא תהיה שום תכלית.

<יעל בנבנישתי: באילו עולמות תוכן אנחנו רואים את הטכנולוגיה – אנחנו רואים אותה בתוך המציאות המדומה והרבודה, בתוך כל מערכות החיישנים של הבתים החכמים ושל הערים החכמות, רובוטים, בוטים, אוטומיזציה, כמו הרכב החכם, שאם אתן אותו כדוגמה, זה פתרון נהדר עבור הגיל השלישי, כי אין דבר יותר מתסכל מזה שאדם יורד מהכביש.

<יעל בנבנישתי: זה לוקח לו את העצמאות, את הביטחון העצמי, ואם נתקדם לקראת רכבים אוטונומיים, יצרנו פה עולם מאוד-מאוד משמעותי עבור בני הגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: יש כמובן כל איסוף הנתונים, שנקרא ביגדתה, ואת מכשירי ה-IOT, ה-internet of things, שזה כל מה שמשדר נתונים ומקבל נתונים.

<יעל בנבנישתי: בעצם השילוב בין תחומי התוכן האלה, מה שיוצר לנו את הפוטנציאל האין סופי לפיתוח מיזמים בשביל הגיל השלישי, בשביל לשפר את איכות החיים שלהם, בשביל ליצור להם ערך עצמי של אימוץ טכנולוגיות וחיים בריאים יותר.

<יעל בנבנישתי: הדור החדש של האביזרים הטכנולוגיים אוסף המון מידע על אופן התנהלות האוכלוסייה.

<יעל בנבנישתי: המידע הזה יכול לשמש גם כדי לשלוח לנו פרסומות שהן קצת יותר מותאמות לטעם האישי שלנו, אבל מעבר לכך, זה חשוב לקובעי המדיניות כמו קופות החולים, לחברות הביטוח, כי בעצם זה נותן לנו מידי על הרגלי החיים של האוכלוסייה, ואם אנחנו רוצים ליצור שינוי התנהגותי, ואם אנחנו עושים איזשהו קמפיין שאנחנו רוצים לגרום לשינוי התנהגותי באוכלוסייה, דרך איסוף הנתונים, דרך הביג דאטא נוכל לדעת האם הקמפיין שלנו הוא אפקטיבי, האם באמת יצרנו שינוי התנהגותי באוכלוסייה, ויותר מכך – אנחנו יכולים להסיק מזה איך כדאי לעשות קמפיינים כדי ליצור את השינוי ההתנהגותי, ולגרום לאוכלוסייה יותר בריאה והזדקנות יותר פעילה.

<יעל בנבנישתי: אז כמה דוגמאות על תחומי התוכן של הטכנולוגיה, כי ישראל מוגדרת כ-startup nation, ואנחנו היום גם רוצים למצב אותה ככזו בתחום עולמות הגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: יש לנו כמובן עולמות הביטחון והבטיחות.

<יעל בנבנישתי: אנחנו מדברים על מניעת הנזקים של הנפילות או ביטחון של הזדקנות בבית לבד.

<יעל בנבנישתי: אפשר לתת דוגמה – כל המערכות החכמות של הלחצנים של הפעמון בדלת, שהופכים להיות מסכים אלקטרוניים, ורואים בדיוק מי נמצא מאחורי הדלת.

<יעל בנבנישתי: יש לנו כל מערכות הבית החכם, וכשאנחנו מדברים על בית חכם לאוכלוסייה המבוגרת, אנחנו לא מדברים על בית חכם ששולט רק בתאורה ובמיזוג האוויר; אנחנו מדברים על בית חכם שיודע לנטר את פעילות האדם הזקן בבית, יודע לנבא מתי יש הידרדרות בהתנהגות, ויודע לשלוח עזרה כשאנחנו רואים שיש הידרדרות התנהגותית.

<יעל בנבנישתי: למשל, אם אדם יוצא מהבית בשעות לא שגרתיות, החיישנים של הבית החכם יודעים לנטר את זה.

<יעל בנבנישתי: הם יודעים לשלוח התראה למוקד או לבן משפחה, לכל מספר טלפון שכויל מראש, ולהתריע שאכן יש פה איזושהי בעיה בהתנהגות, וכדאי להיכנס ולבדוק מה קורה.

<יעל בנבנישתי: יש לנו כמובן כל תרבות הפנאי והלייף סטייל, שכמו כל אדם אחר, גם אוכלוסיית בני הגיל השלישי רוצה ליהנות ממה שהטכנולוגיה מאפשרת לנו.

<יעל בנבנישתי: יש לנו כל הרשתות החברתיות.

<יעל בנבנישתי: היום יש לנו גם רשתות חברתיות שמיועדות לגיל השלישי, לחפש את הגיל השלישי, שמה לעשות, עם השנים הולכת ומידלדלת.

<יעל בנבנישתי: יש לנו מוצרים פיננסיים, שאנחנו צריכים לדאוג להנגיש אותם לאוכלוסייה המבוגרת.

<יעל בנבנישתי: יש לנו יכולות שיפור ושימור של יכולות פיזיות ויכולות קוגניטיביות.

<יעל בנבנישתי: היום התפתח מאוד כל הנושא של שיקום מרחוק – שיקום פיזיות

<יעל בנבנישתי: רפי מרחוק, שיקום שיווי משקל מרחוק, שיקום ריפוי בעיסוק, שיקום דיבור, הפרעות בתקשורת.

<יעל בנבנישתי: כל הדברים האלה, אנחנו יכולים להנגיש לאדם הביתה.

<יעל בנבנישתי: אנחנו יודעים שיש מגבלה של כמות הטיפולים שיכולה קופת החולים לספק לאדם.

<יעל בנבנישתי: פה יש לנו פלטפורמה, שיכולה לספק לאנשים את המשך השירות לביתם בעלות מאוד נמוכה, ועדיין בפיקוח של אנשי המקצוע.

<יעל בנבנישתי: יש לנו כמובן כל העזרים והפתרונות הרפואיים.

<יעל בנבנישתי: כל הניטור של המידע הרפואי, במיוחד ניטור של מחלות כרוניות, שאנחנו יכולים להמשיך ולנטר את האנשים בקהילה, ועדיין לשמור עליהם, שרק ברגע שיש יציאה ממצב מאוזן, אנחנו נדע שאנחנו צריכים לבוא ולהגיש עזרה.

<יעל בנבנישתי: אין יותר צורך ללכת לקופת החולים ולמדוד לחץ דם באופן גורף, אלא למדוד בבית.

<יעל בנבנישתי: המכשיר מנטר ושולח את הנתונים לאחות קהילתית או לאחות בקופת החולים, ורק כשיש צורך, נדע שאנחנו צריכים להיכנס לאיזושהי פעולה.

<יעל בנבנישתי: זה מאפשר לנו לשלוט על המון אנשים, לנטר המון אנשים בו זמנית, אבל בעלות מאוד-מאוד נמוכה.

<יעל בנבנישתי: כמובן, יש לנו שירותים שהם תומכי קהילה כמו מה שהזכרתי – האחות הווירטואלית הקהילתית.

<יעל בנבנישתי: יש לנו שירותי תיירות, שהם מותאמים לגיל המבוגר, מותאמים למוגבלות פיזיות.

<יעל בנבנישתי: יש היום כבר בשוק אפליקציות ומערכות אתרים ומחשב, שיודעים לפי מגבלה פיזית, לאילו אתרים לשלוח אותך בעולם כולו, ומאוד-מאוד חשוב נושא התמודדות עם בדידות.

<יעל בנבנישתי: אנחנו יודעים שבדידות הורגת, בדידות גורמת לדיכאון, ודיכאון יכול לדרדר את האדם עד מוות.

<יעל בנבנישתי: לכן, כשאנחנו מדברים על התמודדות עם בדידות, אנחנו מכניסים היום את כל הנושא של רובוטיקה – הרובוט כחבר.

<יעל בנבנישתי: אנחנו יכולים ליצור איזושהי רשת חברתית לא רק אנושית אלא גם רובוטית.

<יעל בנבנישתי: כמה שחקנים עיקריים בעולם היזמות הטכנולוגית לגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: זה רק דוגמאות – כמובן, יש עוד הרבה אחרים.

<יעל בנבנישתי: יש לנו קרנות השקעה – למשל, הקרן החדשה שדיברתי עליה עכשיו, מגדלי הים התיכון ונצ'רס, שמיועדת רק לגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: יש לנו קרן בירד, שהיא משותפת לארצות הברית ולישראל, שמשקיעה גם היא בטכנולוגיות לגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: קרן טרה ונצ'רס, שגם היא נכנסת היום לעולמות הגיל השלישי, ואני מאמינה שהיום, עם הסנונית הראשונה שפתחנו היום בהשקה, אני מאמינה שאחריה יבואו עוד הרבה.

<יעל בנבנישתי: ארגונים – למשל, חוג טכנולוגיות לגיל השלישי, ארגון aging 2.0 israel – ארגון aging 2.0 ארגון בין-לאומי, יושב בארבעים סניפים ברחבי העולם, וגם בארץ יש לו סניף, ליצירת ecosystem לטכנולוגיה לגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: ארגון אשל ג'וינט – מכון גרטנר, מילב"ת ועוד רבים אחרים.

<יעל בנבנישתי: חברות דיור מוגן וסיעוד – למשל, רשת מגדלי הים התיכון, חברת מתב, שזה חברת המטפלות בבית, חברת נטל"י, חברות רבות שמוכנות לאמץ לתוכן טכנולוגיות למען איכות החיים של הגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: באקדמיה ובמכללות יש לנו מרכזי יזמות אקדמיים.

<יעל בנבנישתי: לכל מרכז יזמות או מרכז מחקר אקדמי היום יש מסלולים שמתייחסים לגיל המבוגר, לחקור ולראות איך אנו מטמיעים טכנולוגיות, ומה הכשלים ומה נקודות החוזק ונקודות החולשה בהטמעה של טכנולוגיות, ולא רק טכנולוגיות רפואיות אלא גם טכנולוגיות חברתיות.

<יעל בנבנישתי: יש לנו אקסלורטורים וחממות.

<יעל בנבנישתי: בכל עיר יש היום מרכזי יזמות עירוניים.

<יעל בנבנישתי: יש לנו המרכזיים העיקריים כמו ה-CDI בבאר שבע, שהוא אקסלרטור שיש לו מסלול מיוחד לגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: יש לנו אקסלרטור של 8-200 של IBM, הכוורת שעובד יחד עם הביטוח הלאומי, ו-impact investing Israel שהוא אקסלרטור מאוד-מאוד מיוחד, כי הוא פועל למען אוכלוסיית בני 45 פלוס.

<יעל בנבנישתי: יזמים בני 45 פלוס מוזמנים לאקסלרטור הזה.

<יעל בנבנישתי: יש לו ליווי של פייסבוק.

<יעל בנבנישתי: המדען הראשי – יש לו תוכניות תמיכה כמו תנופה, ועסקים וחברות מסחריות, שעובדות דרך האחריות התאגידית כמו בנק הפועלים, בנק לאומי, IBM, סימנס, פייסבוק וסמסונג ועוד רבים אחרים.

<יעל בנבנישתי: אתן בקצרה כמה דוגמאות למיזמים.

<יעל בנבנישתי: יושב פה מנכ"ל אשל – הוא יפרט.

<יעל בנבנישתי: יש המיזם הלאומי לאוריינות דיגיטלית של האזרחים הוותיקים.

<יעל בנבנישתי: זה מיזם של האשל ג'וינט יחד עם המשרד לשוויון חברתי וישראל דיגיטלית ומשרד המדע והטכנולוגיה.

<יעל בנבנישתי: הם יוצאים במיזם חדש, שמטרתו לקדם זקנה פעילה ושיפור התפקוד היום-יומי, וזה נעשה דרך האוריינות הדיגיטלית, צמצום הפער הדיגיטלי בקרב אזרחים ותיקים.

<יעל בנבנישתי: זה פרויקט חדש שיוצא בימים אלה.

<יעל בנבנישתי: יש לנו תוכניות שנתמכות על-ידי הבנקים, של חברות פרטיות – למשל, תחרות יזמות לגיל השלישי, שהמטרה היא לסייע לאנשים שכבר פרשו מעבודה, להגשים את השאיפות להקים יזמים חדשים כעצמאים.

<יעל בנבנישתי: יש ליווי פיננסי וליווי להיכנס לשוק, ויש לנו למשל מסלול הזהב שעשתה עיריית חיפה בליווי אוניברסיטת חיפה ואשל ג'וינט, שזה היה- - -

אורי מקלב: למה המילה תחרות?

אורי מקלב: יזמות לגיל השלישי.

<יעל בנבנישתי: התחרות היתה הגמר.

<יעל בנבנישתי: הפרויקט היה פתוח לכולם, ובסופו של דבר היתה תחרות ל-12 מיזמים סופיים.

<יעל בנבנישתי: מאוד מעודדים, יושבים בנקאים ובאמת עושים תוכניות תמיכה עבור אנשים שכבר פרשו.

<יעל בנבנישתי: מסלול הזהב היה תוכנית ליצירת מסלולי הליכה מונגשים – נתנו לקבוצת אנשים מבוגרים טאבלטים, הלכו ברחובות, צילמו מפגעים, עברו לעירייה, ועשו מסלול נגיש עם תאורה, עם גינון רחוב, עם ספסלים.

<יעל בנבנישתי: הכול נועד כדי לעודד את ההליכה והפעילות הגופנית של האנשים המבוגרים בקהילה.

<יעל בנבנישתי: נושאים לדיון שכדאי להעלות בוועדה הזאת.

<יעל בנבנישתי: קודם כל, יש נושא המודעות.

<יעל בנבנישתי: עולה השאלה, האם המדינה פועלת לייצר תוכנית אב לאומית לקראת הזדקנות האוכלוסייה, אבל שהיא כוללת גם שימוש ואימוץ של שירותים מבוססי טכנולוגיה – לא רק הנושא של הקצבאות והתמודדות עם חולי, אלא באמת איך אנחנו מאמצים את הטכנולוגיה כדי להתמודד עם אתגרי הזדקנות האוכלוסייה.

<יעל בנבנישתי: אנחנו רוצים לראות עידוד השקעות ומחקר, האם המדינה פועלת לעודד את הסקטור הפרטי בהשקעה במיזמים טכנולוגיים, ואנחנו יודעים איך המדינה יכולה לעודד את ההשקעות על-ידי כל מיני הטבות שנעשות במיזמים אחרים, האם המדינה מעודדת השקעות ציבוריות בנושא – למשל, יש לנו מסלול התמיכה התקציבית הייעודית לעידוד השקעות שקיים גם בפריפריה וגם במרכז.

<יעל בנבנישתי: אנחנו רוצים לראות, האם ניתן לתת מענקים לבניית ecosystem לנושא של טכנולוגיות והגיל השלישי, ושאלה מאוד מרכזית בנושא של פערים חברתיים – האם השימוש באמצעים טכנולוגיים מצמצם או מגדיל את הפערים החברתיים, כי כיום, כשאין תמיכה ואין סבסוד ואין הטמעה של הטכנולוגיות בשטח, אנחנו יוצרים טכנולוגיות שמשפרות את איכות החיים למי שיש לו כסף, ואנחנו רוצים לראות את התמיכה של הממשלה בהטמעת הטכנולוגיות האלה, כדי שניצור באמת עולם של איכות חיים וזקנה פעילה עבור כלל האוכלוסייה, ללא קשר לאמצעים הכלכליים שיש להם או אין להם.

<יעל בנבנישתי: אחד הפרויקטים שעכשיו יצאו לפועל זה עידוד הטמעת הטכנולוגיות במסגרות השירותים השונות – למשל, הטמעת רפואה מרחוק, שהמדינה מוכנה להשתתף בשירותים שיטמיעו את הרפואה מרחוק כדי להנגיש את הטכנולוגיה לכלל האוכלוסייה הוותיקה.

<יעל בנבנישתי: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה.

רחל עזריה: לגבי מסלול הזהב, רציתי להוסיף שני משפטים, ברשותך.

רחל עזריה: שמי רחל עזריה, מחיפה.

רחל עזריה: הייתי בצוות שערך את המסלולים האלה, כפי שסיפרה יעל, ולא רק זה – אחרי שמצאנו את שביל הזהב, העירייה הקימה קבוצות הליכה מקומיות, כדי שילכו בשביל הזהב הזה.

רחל עזריה: זה דבר שעולה בצורה יוצאת מן הכלל.

רחל עזריה: יבורכו.

אורי מקלב: תודה רבה, גברתי.

אורי מקלב: מר יוסי היימן, מנכ"ל אשל ג'וינט ישראל.

<יוסי היימן: תודה רבה לוועדה ותודה ליעל על הקדמה טובה שהיא נתנה לדיון.

<יוסי היימן: רק אתייחס בשלושה משפטים למה שעלה פה, מה זה הגיל השלישי.

<יוסי היימן: יש איזו תחרות, גם בקרב משרדי ממשלה, להיפטר מהמילה זקן, ואני חושב שזו שגיאה.

<יוסי היימן: המילה זקן מקורה ביהדות.

<יוסי היימן: רבי יוסי הגלילי אמר: זקן – זה קנה חכמה.

<יוסי היימן: ואני חושב שהזקנה נדחקה כי תוחלת החיים מתארכת.

<יוסי היימן: היא מופיעה היום בשנים יותר מאוחרות, ונכון שאנשים בני 65 כבר לא רוצים להיקרא זקנים, אבל לדעתי, אנחנו צריכים לחלק את הדברים כך שהזקנה מתחילה היום – כמובן, זה אישי, אבל בגיל 78, 80, ומגיל 65 עד 80 כנראה שנוצרת תקופת חיים חדשה.

<יוסי היימן: זה נושא לסמינריון וליום אחר.

<יוסי היימן: בזה סגרתי את דעתנו בעניין הגיל השלישי ובכלל.

אורי מקלב: אתה מציע לא להעלות את הגיל.

<יוסי היימן: אני מציע רק לא להיפטר מהמילה זקן, כי גופים ממשלתיים והמשגה ממשלתית הולכת ונפטרת מהמילה זקן לטובת מילים אחרות, ואני חושב שזו שגיאה.

<יוסי היימן: לדעתי, יש לעשות תיקונים אחרים.

<יוסי היימן: זה לא הנושא של הכנס הזה.

<יוסי היימן: בהמשך לדברים שיעל הציגה, אני רוצה לדבר על שבעה ממדים בזקנה וטכנולוגיה, טכנולוגיה ודיגיטציה וזקנה – בשירות הזקנה, יותר נכון.

<יוסי היימן: ואומר, אגב, שאומרים ג'וינט ישראל אשל – אנחנו עמותה, אבל אנחנו בשותפות עם הממשלה, עם חמשת הגופים הרלוונטיים בממשלה שעוסקים בתחום הזקנה – במשרד הרווחה, השירות לזקן, או לאזרח הוותיק היום, אפרופו מה שאמרתי קודם, אגף הגריאטריה במשרד הבריאות, אגף הגיל השלישי במשרד לשוויון חברתי, אגף הסיעוד ואגף הקרנות בביטוח הלאומי, והגורם הרלוונטי במשרד האוצר, כך שכשאומרים אשל ג'וינט, אומרים שותפות עם משרדי הממשלה.

<יוסי היימן: אני רוצה לדבר על שבעה ממדים בטכנולוגיה ודיגיטציה בשירות הזקנה, מאוד-מאוד בקצרה.

<יוסי היימן: הממד הראשון הוא ממד של שילוב טכנולוגיות מתקדמות לשיפור תפקוד חיי היום-יום.

<יוסי היימן: זה נכון גם בזקנה שצריך לעזור לה בגלל הקושי, כמו רובוטיקה, כמו קולנועית משוכללת, כמו מעקות משוכללים, וטכנולוגיות שיכולות למנוע נפילה או לאתר נפילה וכדומה.

<יוסי היימן: הממד השני – עדיין לא דובר עליו מספיק; הוא תואר מאוד בקצרה – מדבר על ניטור מצב תפקוד בריאות.

<יוסי היימן: אנשים מבוגרים, בעיקר אנשים בזקנה, שהם בירידה תפקודית, צריך לנטר להם פרמטרים רפואיים, ויש היום אפשרויות עובדות ומתפתחות, גם בעולם של בתי אבות, מרכזים גריאטריים, בתי חולים ובכלל, בעיקר באנשים בירידה תפקודית קשה, אנשים סיעודיים, שמדידת הפרמטרים והחיווי של המצב שלהם יכול להיעשות באמצעות קידום טכנולוגיה.

<יוסי היימן: הממד השלישי עוסק במערכות מידע לשיתוף בנתונים.

<יוסי היימן: יש חשיבות עצומה שאנשים מבוגרים בעיקר – זה נכון גם בשאר הגילאים.

<יוסי היימן: התיק הרפואי שלהם, רצף הטיפול בהם יוכל להיות רצף של טיפול, כגון בין האשפוז לקהילה, דהיינו היום, כשאדם הולך לקופות החולים, יש מעט מדי יכולות לצפות בנתונים, למרות שישראל היא קצת פורצת דרך בעניין הזה – עדיין הכר הנרחב להסתכל על תיק לקוח או תיק של אדם מבוגר ברצף של הסתכלות מערכת הבריאות אחת – וזה לא רק במערכת הבריאות; גם בסנכרון בין מערכת הבריאות לרווחה, היא מאוד-מאוד חשובה.

<יוסי היימן: הממד הרביעי – ונגעה בו יעל – היא השתתפות הזקנים בעיצוב המרחב הציבורי.

<יוסי היימן: בכלל, עיר ידידותית גיל, age friendly city זה מושג שהולך ורווח יותר ויותר בעולם המתקדם.

<יוסי היימן: ישראל עוד לא נמצאת במקום הזה בצורה מספקת.

<יוסי היימן: ניתנה פה דוגמה של התוכנית שאנחנו מובילים יחד עם עיריית חיפה, אוניברסיטת חיפה – אגב, תוכנית שזכתה בפרס מאוד-מאוד יוקרתי שפותחה באמצעות אוניברסיטת ברקלי.

<יוסי היימן: היא עובדת כבר יותר מאשר רק בחיפה; היא עובדת כבר ב-15 קהילות, שבו הזקנים באמצעות טאבלטים מעצבים את המרחב הציבורי.

<יוסי היימן: זה לא המקרה היחיד; לאנשים המבוגרים יש הרבה אפשרות להשפיע ולעצב את המרחב הציבורי, והדבר הזה נדרש, וילך ויגדל.

<יוסי היימן: הסוגיה החמישית עלתה פה על-ידי הדוברים – היא קשורה לעניין של האוריינות הדיגיטלית למבוגרים.

<יוסי היימן: לא יעזור לנו – הדיגיטל ילך ויתפתח ויתקדם, וכמו שהיום מי שלא יודע לשלם בכסף, הוא לא יכול לחיות את חיי היום-יום בעולם – פעם כנראה אנשים סחרו במוצרים.

<יוסי היימן: היתה לך כבשה או היה לך חלב – קיבלת תמורתו דבר אחר.

<יוסי היימן: היום אי-אפשר לומר: אדם לא יודע להשתמש בכסף – בואו נעשה בשבילו שירותים אחרים.

<יוסי היימן: נכון שלתקופה הזאת נצטרך לגשר, אבל זה לא יעזור לנו.

<יוסי היימן: אנחנו נצטרך לקחת את האנשים המבוגרים כברת דרך, כי אחרת הם יהיו מודרים גם בממדים של ממשל זמין, להזמין תור אצל רופא, לקבל את תוצאות הבדיקות הרפואיות, שעדיף שיידעו לקבל את זה באיזשהו אופן אצלם, מה שאנחנו קוראים ממשל זמין – לצרוך שירותים כמו לראות איך נכון להגיע בתחבורה ציבורית ממקום למקום בדרך המהירה, להזמין מלון, להזמין טיסה, להשוות מחירים, וגם בהקשר החברתי והפגת בדידות אמרה יעל נכון – הבדידות היא אחת משתי המחלות המאפיינות את הזקנה; השנייה היא דמנציה – ג'וני יוכל לדבר על כך בהרחבה.

<יוסי היימן: בכל הממדים האלה יש היום אפשרות בעזרת טכנוולגיה ודיגיטציה להגיע מאוד רחוק, וכדאי לשלב את האנשים.

<יוסי היימן: לכן במסגרת מיזם משותף של המשרד לשוויון חברתי וישראל דיגיטלית, שהוא חלק מהמשרד היום, וג'וינט ישראל אשל, אנחנו הראשונים שיצאנו במיזם הלאומי, ואנחנו כבר לקראת סוף שנה זו נוציא את התוכנית אל הדרך, של אוריינות דיגיטלית.

<יוסי היימן: אנחנו רוצים את הדבר הזה, שאנשים יקבלו את הדבר הזה כמוצר ציבורי בישראל.

<יוסי היימן: האם זה יעלה כמה שקלים או לא כדמי רצינות – בזה נדון בהמשך, כדי לאפשר לאנשים לסגור את הפערים הדיגיטליים.

<יוסי היימן: זה אחד הדברים החשובים שיש בממד של דיגיטציה בשירות הזקנה.

<יוסי היימן: הדבר הששי הוא הסוגיה של למידה מרחוק.

<יוסי היימן: המערכת הטכנולוגית היום מאפשרת למידה מרחוק של דברים שבעבר נדרשנו ללמוד אותם בלימוד פרונטלי.

<יוסי היימן: היכולת היום ללמוד מרחוק – גם עבור מטפלים בזקנים או אנשי מקצוע שמטפלים בזקנים, וגם הזקנים בעצמם, להמשיך וללמוד ולהתפתח במהלך זקנותם, הוא דבר מאוד-מאוד חשוב, והטכנולוגיה תאפשר לנו יותר ויותר, ואנחנו עוסקים בדבר הזה הרבה – לפתח יכולות דיגיטליות או באמצעות דיגיטל למידה מרחוק.

<יוסי היימן: אגב, למידה מרחוק ולמידה פרונטלית צריכות ללכת יחד.

<יוסי היימן: לא נכון ללמוד רק מרחוק; עדיין הלמידה הפרונטלית היא חשובה.

<יוסי היימן: הסוגיה האחרונה והשביעית שאני רוצה להעיר אותה, אני קורא לה כלכלה שיתופית בשירות הזקנה.

<יוסי היימן: בשנים האחרונות התפתחה באמצעות הטכנולוגיה יכולת אדירה, שלפני עשר שנים אף אחד לא חלם עליה.

<יוסי היימן: כיצד באמצעות כלכלה שיתופית אתה מקדם את החיים בעולם בממדים שלא חשבנו עליהם פעם – מנסיעה במונית דרך שליחת חבילה, הזמנת מלון וכדומה.

<יוסי היימן: העולם הזה של כלכלה שיתופית עדיין לא התחיל לעבוד בשירות הזקנה.

<יוסי היימן: אנחנו פועלים יחד עם הביטוח הלאומי, אגף הקרנות, הכוורת שהוזכרה פה, שתוקם בשנה הקרובה בג'וינט ובביטוח הלאומי, להביא את היזמים, לקחת את העולם הזה של הכלכלה השיתופית, ולעשות באמצעותו קפיצת דרך משמעותית, כפי שעשו בעולם הרגיל בשירות הזקנה.

<יוסי היימן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה, מר היימן.

יעל כהן-פארן: יש לי שאלה למי מהדוברים שיוכל לענות.

יעל כהן-פארן: לגבי נתונים, כמה מדובר מבחינת אנשים, שאין להם נגישות טכנולוגית, שאין להם סמארטפונים, שאין להם נגישות למחשב?

<יוסי היימן: יש לנו נתונים מאוד מדויקים – לא נתונים שלנו – אפשר לראות אותם פה גם בסטטיסטיקות גם של הלמ"ס.

<יוסי היימן: הפרשים די גדולים ביחס לצעירים, וישראל במקום לא טוב ביחס ל-OECD ביחס לאימוץ דיגיטלי של טכנולוגיות.

<יוסי היימן: יש בדיוק המספרים כמה יש אייפון וטלפון חכם וכמה יש אינטרנט ואין, כמה משתמשים במיילים, וגם מי שמשתמש – אין לי פה הנתונים, אבל- - -

<יעל בנבנישתי: יש חוברת שיוצאת כל שנה, אבל מה שצריך להבין – הדור היום, שנמצא בגיל זקנה מבוגר, הוא דור מעבר.

<יעל בנבנישתי: זה דור שלא היה חשוף בחיי העבודה שלו לכל האמצעים הטכנולוגיים – למיילים, לפייסבוק, לווטסאפים.

<יעל בנבנישתי: הדור שהיום נכנס לגיל הזקנה, מה שנקרא דור הבייבי בום, שהם בני ה-65, זה דור שבמעגל חיי העבודה שלהם היה חשוף לדיגיטציה.

<יעל בנבנישתי: לכן צריך ממש להפריד בין שני הדורות.

<יעל בנבנישתי: הפער הדיגיטלי הזה ילך ויצטמצם, וגם כשאנחנו מסתכלים על טכנולוגיות, זה משתנה.

אורי מקלב: מתוך דיונים שהיו פה, התוצאות בשטח הן מאוד מעודדות.

אורי מקלב: אנשים שנחשפו תוך כדי הלמידה בפרויקטים שהמדינה עשתה, ראו תוצאות מאוד טובות.

אורי מקלב: ראינו השתלבות גם בגיל 80, מאוד יפה.

אורי מקלב: אנשים למדו.

אורי מקלב: אני הצעתי באחד הדיונים, שגם אנשים שרכשו לעצמם מחשב בגיל מאוד מבוגר, למדו להשתמש בזה, מנסים ליישם את מה שהם למדו, מקבלים את העזרה – אני, למשל, ראיתי תמיכה – אדם בגיל מבוגר נתקע במחשוב.

אורי מקלב: הוא באמצע הדרך.

אורי מקלב: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

אורי מקלב: שיבחנו אותך קודם על היוזמה.

אורי מקלב: רק קיבלנו שני דיווחים – קצרים ורחבים ביחד – וראינו שרק נגענו בקצרה, וכל הנושא שהצפתם בפנינו, אפשר להרחיב בו הרבה, ואפשר לראות איך משפרים אותו, איך מביאים אותו לידי יישום.

אורי מקלב: עולם ומלואו שיש בכל הנקודות שהעליתם אותן.

אורי מקלב: ביום הזה אנחנו רוצים לשמוע יותר, ואחרי זה יכול להיות שאנחנו צריכים לפרוט לנקודות.

אורי מקלב: אמר יוסי בשם יוסי הגלילי, שהמילה זקן – מאיפה היא נובעת – זה קנה חכמה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהוא יותר משתבח ויותר יודע.

אורי מקלב: אני מבקש מהדוברים לא לחזור על הדברים, לנסות לצמצם בגלל השעון, ויש אירוע שלכם ב-14:00, ואני לא רוצה לפגוע באירוע השני.

אורי מקלב: נחמן פוטניסקי, בבקשה.

<נחמן פלוטניצקי: אנסה לעשות את זה הכי מהר שאוכל.

<נחמן פלוטניצקי: אני מנכ"ל מילב"ת בתל השומר מילב"ת היא בת 35 שנה, עוסקים בפתרונות טכנולוגיים לבעלי צרכים מיוחדים – לאו דווקא קשישים.

<נחמן פלוטניצקי: אני אתמקד כאן בקשישים.

<נחמן פלוטניצקי: אני זקן, אני בן 73 – לא מרגיש ככה.

אורי מקלב: גם אנחנו לא מרגישים כך...

<נחמן פלוטניצקי: מניעת נפילות.

<נחמן פלוטניצקי: פרופ' שוקי שמר לפני כשלוש שנים ניסה לעשות ועדה לאומית למניעת נפילות של קשישים.

<נחמן פלוטניצקי: הקשישים נופלים בבית, המדינה מוציאה 2 מיליארד שקל בשנה על נפילות.

<נחמן פלוטניצקי: אנחנו מנסים לקדם את הנושא הזה, ונתקלים בהרבה דלתות אטומות.

<נחמן פלוטניצקי: אנחנו מצליחים לעשות משהו כתוצאה מאנשים נדיבים שנותנים כסף לפעילות הזאת.

<נחמן פלוטניצקי: פיתחנו אפליקציה, אנחנו יכולים לעשות את זה, והלוואי שייצא מכאן איזשהו קול קורא – אני לא רואה כאן את האנשים שמטפלים בזה מבחינת משרד הבריאות- - -

אורי מקלב: מה עושה האפליקציה הזאת?

<נחמן פלוטניצקי: מגיעים לבית, והאפליקציה שואלת – נגיד, אם בחדר האמבטיה יש מאחז או אין מאחז, אם בשירותים יש מאחז או אין מאחז, אם ברצפה יש אנטי סליפ או לא.

<נחמן פלוטניצקי: בסוף לוחצים על נקודה, מקבלים במייל מה צריך לעשות בבית.

<נחמן פלוטניצקי: עשינו פילוט.

<נחמן פלוטניצקי: אני חושב שבסדרי גודל של 500, 600 שקל אפשר לשפר לאין הכר את הבטיחות בבית.

אורי מקלב: מערכות או אפליקציות שמתריעות, אני חושב שזה לא משהו דמיוני.

<נחמן פלוטניצקי: אני חושב שזה דבר פשוט, שאפשר לקדמו מייד.

<נחמן פלוטניצקי: רק צריך את המדינה, שתעמוד מאחורי זה.

<נחמן פלוטניצקי: אכנס מעט לכמה מוצרים שפותחו כולם באמצעות המדען הראשי.

<נחמן פלוטניצקי: לא הזכירו את התוכנית, אבל יש תוכנית במדען הראשי, פיתוחים לבעלי צרכים מיוחדים.

<נחמן פלוטניצקי: ניגשנו לתוכנית הזו כבר 7, 8 פעמים, והעניין הוא – שוב, אנחנו מקבלים כסף לפיתוח, אבל אחר כך למסחור, זה צריך עוד דחיפה יותר גדולה.

אורי מקלב: כדי להפוך את זה למשהו יישומי, צריך לתת דחיפה גדולה יותר אפילו.

אורי מקלב: לאנשים הפרטיים קשה לעמוד – גם אם מפתחים משהו, נותנים עזרה ועידוד, אבל בסופו של דבר הוא צריך להפוך את זה למשהו יישומי, הוא צריך עזרה הרבה יותר גדולה.

<נחמן פלוטניצקי: בשנה שעברה הזכרתי את הנושא של פתיחת דלתות, שאנשים עם כיסאות גלגלים לא יכולים לפתוח.

<נחמן פלוטניצקי: המוצר שלנו יהיה, אם ירצה השם, בשוק בסוף השנה.

<נחמן פלוטניצקי: כל הנושא של דלתות – כמובן, יצטרכו להתקין אותם – שוב, עזרה של מדינה.

<נחמן פלוטניצקי: דיברנו על מציאת חפצים לאנשים דמנטיים, אבל אני רוצה את הדקה האחרונה להקדיש – דיברו פה על אוריינות דיגיטלית.

<נחמן פלוטניצקי: יש מיזם ענק של משרד הרווחה וישראל דיגיטלית.

<נחמן פלוטניצקי: עשינו את זה עד היום ב-8 קהילות תומכות נכים.

<נחמן פלוטניצקי: יש נכים שהם תקועים בבית – כמובן, גם קשישים תקועים בבית, לא יכולים לצאת.

<נחמן פלוטניצקי: נתנו להם מחשבים, שזה היה במימון ישראל דיגיטלית של משרד הרווחה, והבאנו אותם אחרי שנה של אוריינות – חלק מהאוריינות היתה אחד על אחד – הבאנו אותם למצב שהם יוכלו להיות יחד עם כל הקהילה שלהם – לדבר, לשלוח מיילים, להיכנס לקופת חולים ולהיות בבנק.

<נחמן פלוטניצקי: אם היו מרחיבים – אני מבין שאשל והג'וינט עושים גם את זה במסגרת כלשהי.

<נחמן פלוטניצקי: צברנו המון ניסיון, וכדאי לאגם משאבים, ולראות מה קורה מהניסיון, כי להערכתי, ישראל דיגיטלית גמרו את הפילוט, ועכשיו מישהו צריך להרים את היד ולממן את זה.

<נחמן פלוטניצקי: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.

אורי מקלב: הודינו לך על היוזמה – דבר מאוד חשוב, יחד עם חבר הכנסת שמולי.

אורי מקלב: מקווה שליום הזה יהיו הרבה תועלות והרבה תובנות, שנצליח לקדם את הנושא.

אורי מקלב: בבקשה.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אני ממש מצטער – אני עושה את הדבר שאני הכי שונא – זה לבוא, לומר שתי מילים וללכת, אבל באמת הצלחנו היום לגייס את כל הכנסת ואת כל יושבי-ראש הוועדות, ואני רוצה להודות באופן אישי לאורי, שעשה תרגילי התעמלות כדי שנוכל להרים גם בוועדה, כי רצינו לרכז מאמץ מתוך מחשבה שככל שנגביר את ההתמקדות בנושא הזה של אזרחים ותיקים, אזרחיות וגמלאים, באמת נצליח להקפיץ את המודעות הציבורית לנושא הזה בעוד איזו חצי מדרגה – אולי זו הגזמה, אבל עוד דיון ועוד יום כזה ועוד מאות אזרחים ותיקים שבאים לכנסת, זה לאט-לאט יעשה לחברה הישראלית את מה שאנחנו כל כך מצפים.

נחמן שי: יש פה יוסי היימן מג'וינט אשל – הם הרבה שנים בתחום הזה, ויש עוד ארגונים ועוד בודדים וחברות וכן הלאה, שלאט-לאט מתחילים להבין איזה אתגר גדול יש לחברה הישראלית.

נחמן שי: טכנולוגיה – ותכף יהיו פה תוצאות דיון שעשינו, היא גם חברה וידידה טובה, הטכנולוגיה, והיא גם עוזרת, והיא גם אויב ומקור לפחד.

נחמן שי: השקענו בזה – יוסי עושה עם הראש, כי הוא שלח אותי לראות את הסרט על דניאל בלייק.

נחמן שי: הוא אמר לי: אתה לא צריך לדבר אתי – תראה את הקדימון של הסרט, והסרט הזה מדבר בעד עצמו.

נחמן שי: מי שלא ראה, מוזמן.

נחמן שי: אין לי רווחים בסרט הזה, אבל באמת הוא ממחיש כל כך טוב, מה עובר אדם שהוא בעל יכולת ממש, שהטכנולוגיה טוחנת אותו, ומה יוצא ממנו בסוף – גומרת אותו.

נחמן שי: וכל זה דברים פשוטים – תמלא טופס, תקליד פה, תקליד שם.

נחמן שי: הוא צריך את כל הצעירים שיעזרו לו, כמו שאנחנו נעזרים בנכדים שלנו כדי ללמוד את המכשירים המשוכללים.

נחמן שי: אז כל החכמה שיש בעניין זה איך לרתום את הטכנולוגיה לטובתנו ולעזרתנו, ולנטרל את האיומים שיש בה.

נחמן שי: לאחרונה, תוכנית ביטוח, או קופת חולים –אני חושב שאני בחור די אינטליגנט, ואני הולך לאיבוד – תעשה 2, תעשה 4, ומייד חזרתי לנקודת ההתחלה, ושוב.

נחמן שי: לקח לי 45 דקות, לבד.

נחמן שי: כמובן שאפשר להתקשר למנכ"ל החברה ולבקש פרוטקציה, שאני לא נוהג, אבל דבר נורא פשוט – תעשה ככה, תעשה ככה, ובסוף אתה מגיע להודעות המוקלטות האלה מראש, שהן הקיר שזורקים אותך אליו כדי שלא יצטרכו לדבר אתך חלילה.

נחמן שי: אז אנשים משתגעים מזה.

נחמן שי: אנחנו עושים את זה בוועדות אחרות ובחוקים אחרים כדי לדרוש מענה אנושי, ודורשים מהבנקים להשאיר את הסניפים שלהם, ומהדואר להשאיר את הסניפים שלו וכן הלאה, שיהיה פרצוף שאפשר לדבר אליו, כי הקירות האלקטרוניים האלה יכולים לתסכל מאוד.

נחמן שי: אז אני מאוד שמח שאורי משקיע בזה עבודה, כי אורי ואני מדברים באותה שפה.

נחמן שי: אנחנו שותפים לכמה יוזמות, ואני מודה לכולכם שבאתם.

נחמן שי: אני רץ להמשך היום, ושוב – כולנו שותפים למאמץ גדול בעניין הזה.

נחמן שי: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: בהצלחה.

אורי מקלב: ד"ר רון מרון, קרן בירד.

<רון מרון: שלום לכולם.

<רון מרון: קרן בירד היא קרן ישראלית אמריקאית, שתומכת בפרויקטים משותפים.

<רון מרון: המקום של קרן בירד הוא בדיוק המקום שנדרש לאותם יזמים שפיתחו טכנולוגיות לקשישים, שאינם רבים, אבל זכות הקרן שיעל שותפה להקמתה, הם זקוקים לאפשרות למסחר את הטכנולוגיה שלהם.

<רון מרון: מסחור הטכנולוגיה – מה לעשות, מדינת ישראל היא שוק קטן, ורוב היזמים לא מתעניינים בשוק הישראלי.

<רון מרון: כאשר מפתחים טכנולוגיה, הם בכלל לא פונים לשוק הישראלי.

<רון מרון: באמצעות קרן בירד אנחנו מממנים שיתופי פעולה בין חברות ישראליות לאמריקאיות, ואנחנו מעודדים – ויש לנו לא מעט פרויקטים, בתחום רפואה דיגיטלית, טכנולוגיות כמו פיזיותרפיה או טיפול בילדים עם שיתוק מוחין וכדומה – אנחנו מעודדים את אותם יזמים לסיים את הפיתוח הטכנולוגי בשיתוף עם חברה אמריקאית, וכמובן החברה האמריקאית פותחת בפניהם את השוק האמריקאי, שיאפשר את הורדת המחירים, שתהפוך אותם מוצרים לזמינים יותר לקהל הישראלי.

<רון מרון: דבר אחרון שרציתי להוסיף – אני חושב שקרן בירד, שכפי שאמרתי, היא מאמץ אמריקאי ישראלי, היא בת 40 שנה.

<רון מרון: היא אחת מהמערכות הממשלתיות שתומכות בפיתוח טכנולוגיות, אבל עדיין יש צורך, כפי שהעלו פה מידיינים אחרים, בהתמקדות ממשלתית, בעידוד פיתוח טכנולוגיות לקשישים, כי רוב הצעירים, בכלל לא עולה בדעתם שקיים שוק כזה, שהוא מעניין כלכלית, הוא גם מעניין טכנולוגית.

אורי מקלב: ככל שהוא גדל, הוא גם יותר נהפך לכלכלי, מהנתונים שקיבלנו, שנגיע ל-20%.

<רון מרון: כן, אבל רוב הצעירים לא מודעים לצרכים של הסבא שלהם.

אורי מקלב: אולי הם יודעים את האחוזים, אבל הם לא יודעים שהם יכולים להשתלב בזה, ויכולים לעניין אותם, ויכולים להפוך אותם לפיתוחים כדאיים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אבי ענתי, סמנכ"ל משרד המדע והטכנולוגיה, ממש בקצרה.

<אברהם ענתי: אני רוצה לומר, שאנחנו בשנים 2015 ו-2016 פרסמנו שני קולות קוראים להגשת הצעות למחקרים שעוסקים בחדשנות וטכנולוגיה לגיל השלישי, ושילוב בין מדעי החיים, מדעי החברה וטכנולוגיה, ובמסגרת זאת אנחנו מממנים היום יותר מכ-40 מחקרים בתחום הזה.

<אברהם ענתי: אתם מוזמנים לעיין באתר משרד המדע במאגר מחקרים.

<אברהם ענתי: זה הנושא הראשון.

<אברהם ענתי: הנושא השני שיש להזכיר אותו, שלא הוזכר, הוא הנושא שיש ועדת מנכ"לים שעוסקת במאגר לחקר הזקנה, כלומר בראשות המשרד לשוויון חברתי אנחנו מממנים מאגר שכולל את כל הנתונים של הזקנה יחד עם הביטוח הלאומי, ואפילו אנחנו שותפים ל- - - באירופה בכל הנושא הזה של סקרים שנעשים.

<אברהם ענתי: דבר נוסף, אנחנו גם מממנים מחקרים בתחום ביטחון מזון בתזונה.

<אברהם ענתי: גם את הרשימה הזאת של המחקרים הממומנים ניתן לראות באתר.

<אברהם ענתי: וכמו שהזכיר השר אתמול, יש יותר מ-30 מרכזים לאוריינות דיגיטלית ברחבי הארץ, בעיקר בפריפריה החברתית והגיאוגרפית, שהם למעשה פתוחים; הם לא לנוער אלא פתוחים לכל האוכלוסייה, כך שאוכלוסיית הגיל השלישי גם יכולים להשתמש.

<אברהם ענתי: דוגמאות של מחקרים, זה מנושא של אלצהיימר ופרקינסון, בנושא של קוצבי לב ומחקרים רפואיים, ביטוי הזדקנות רב מערכתית של המנגנונים.

<אברהם ענתי: לומדים את זה מדג הזברה.

<אברהם ענתי: פיתוח מערכת להתערבות למיתון ירידה קוגניטיבית בזקנה, רובוטיקה וכו'.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: אני עדיין מחפש הצעה שהשתקפה מתוך דיונים – זה לא רק מחקרים; האפשרות לתמיכה היום-יומית, שיכולה להיות יותר עירונית או מקומית, משהו מרכז.

אורי מקלב: או לעניין את הגופים האחרים - ביטוח לאומי, גופים אחרים, ג'וינט, להקים מרכז תמיכה, שאותו אדם שמנסה להשתלב – אותו אדם מבוגר, אותו אזרח ותיק, ואני גם רואה על עצמי שאני בא, הולך לעוזרים שלי, הצעירים, הילדים שלי שמייד יודעים, אבל זה לא בעיות סבוכות.

אורי מקלב: להזמין בשביל זה טכנאי – זה דבר יקר, לוקח זמן.

אורי מקלב: משהו דרך הטלפון, שנותן לו את הסיסמה, נכנס לך לתוך המחשב, עוזר לך לצאת, מסביר לך איפה הבעיה, איך אתה מתגבר עליה.

אורי מקלב: אני חושב שזה ייתן את הביטחון וגם את המוטיבציה לאנשים, שעשו כמה וכמה ניסיונות.

אורי מקלב: לאחרונה נתקלתי – גם היו לי פניות הציבור בעקבות משרד הפנים, שהיום אתה נותן את האפשרות היחידה לכאורה, ככה זה היה מובן, וככה כנראה גם באופן המעשי – הנפקת דרכון, והזמנת תור במייל, ואנשים מבוגרים – נתקלתי בפנייה של אשה מבוגרת בת 84, שביקשה להוציא דרכון, ולא הסתדרה עם העניין הזה.

אורי מקלב: אלה דברים שאם ניתן את הביטחון, מתן שירות, ממשל זמין, אבל גם באופן כללי, כשאדם משתמש בטכנולוגיה, רוצה להיכנס, ואז הוא נתקל – פעם אחת, פעם שנייה, פעם שלישית, הוא מרגיש שהוא מאבד את הביטחון העצמי בעניין הזה.

אורי מקלב: לכן צריך לחשוב על זה.

אורי מקלב: אני חושב שזה ייתן דחיפה.

אורי מקלב: יש לנו עוד כמה דוברים, ממש בקצרה.

אורי מקלב: ד"ר איליה סטמבלר.

<איליה סטמבלר: תודה רבה.

<איליה סטמבלר: שמי ד"ר איליה סטמבלר, ואני מנכ"ל מדעי של תנועת ותק לאזרחים ותיקים, ומתאם פעולות של האגודה הבין-לאומית לחקר ההזדקנות ומחלות הזקנה.

<איליה סטמבלר: רציתי להסב את תשומת לבכם לסוג נוסף של טכנולוגיות לגיל השלישי, והן טכנולוגיות ביו רפואיות.

<איליה סטמבלר: כאן לרוב דובר על טכנולוגיות מסייעות, וטכנולוגיות ביו רפואיות נבדלות מהן.

<איליה סטמבלר: אם הטכנולוגיות המסייעות, אכן מסייעות לאדם המבוגר שנמצא במצב של שבריריות, הטכנולוגיות הביו רפואיות כשמן כן הן, נועדו לשפר את מצב הבריאות של האדם המבוגר.

<איליה סטמבלר: ההצדקה לפתח את הטכנולוגיות האלה היא זו: אם אנחנו רוצים להגיע לרפואה מונעת לגיל השלישי, וההזדקנות היא גורם הסיכון העיקרי למחלות תלויות גיל כמו אלצהיימר, סרטן, מחלות לב, נרצה בסופו של דבר להתערב בתהליך ההזדקנות כדי לפתח יכולות טיפול.

<איליה סטמבלר: גם זה תחום שראוי לתמיכה מדינית, וכולנו תקווה שנזכה.

אורי מקלב: דבר חשוב מאוד.

אורי מקלב: ד"ר נסים צור, מנכ"ל חברת TelnT.

<ניסים צור: תודה רבה.

<ניסים צור: אנחנו מתמקדים בצד הפרקטי של לעזור לאוכלוסייה המתבגרת בתחום שיחסית הוא מאוד רדיקלי.

<ניסים צור: לפני שבועיים זכינו בפרס- - - לתחום הרפואי לאנשים מבוגרים.

<ניסים צור: מה שפיתחנו הוא צורך קיים לכולנו, לכל האנשים המבוגרים – ניטור צריכת התרופות.

<ניסים צור: מה שקורה הוא שלמבוגרים יש סט תרופות כרוניות – לחץ דם, סוכרת, לא משנה.

<ניסים צור: כולם מגיעים מתישהו, שהם צריכים לקחת תרופות.

<ניסים צור: מה שקורה, שחלק מהחולים, כמו אבי, לפעמים מגיעים למסקנות מוטעות.

<ניסים צור: למשל, האחות אמרה לאבי שלחץ הדם שלו נהדר, אז הוא הפסיק לקחת חודשיים את התרופות נגד לחץ דם, בלי שידעתי, בלי שאמי ידעה.

<ניסים צור: ואז הגעתי, לפני שנתיים – היא מקושרת, היא מזוהה.

<ניסים צור: יש בה בינה מלאכותית.

<ניסים צור: וזה החלק הכי חשוב בעניין.

<ניסים צור: יש בה בינה מלאכותית, והיא מקושרת לאינטרנט ומקושרת למכשירים הרפואיים האחרים בבית.

<ניסים צור: היא לומדת אותם באופן אוטומטי.

<ניסים צור: היא מקבלת מהרופא, שאני צריך לקחת שלושה כדורים ביום, מבוסס על סוכרת.

<ניסים צור: כלומר אם יש לי רמת סוכר נמוכה – אם הלכתי אתמול בלילה, הסוכר שלי נמוך.

<ניסים צור: למה אני צריך לקחת שלוש פעמים ביום את התרופה?

<ניסים צור: אם אקח, הכבד שלי, שמפתח אנזימים ייעודיים ל- - -

אורי מקלב: מי מתכנת את זה, שיידע לא לקחת את שלושת הכדורים?

<ניסים צור: מייד אסביר.

<ניסים צור: יש מערכות קיימות היום, שנקראות גלוקומטר אלחוטי, מד לחץ דם אלחוטי.

<ניסים צור: מערכות שקיימות כבר.

<ניסים צור: לא צריכים להשקיע בהן.

<ניסים צור: הן מפותחות ועובדות.

<ניסים צור: העניין הוא שהמערכות האלה מתקשרות רק עם הפלאפון.

<ניסים צור: הם לא עובדים עם צד שלישי.

<ניסים צור: הוא לא יגיד לי, רק אחרי שלושה חודשים שאבי הלך לרופאים, שלחץ הדם שלו הוא פי שניים, הוא לא יגיד לי שהוא לא לקח את התרופה.

<ניסים צור: הוא יודע שהתרופות נמצאות פה, הוא יודע שהרופא אומר: שלוש פעמים ביום, אבל זאת הטבלה.

<ניסים צור: אם הסוכרת זה 100, אל תיקח תרופה.

<ניסים צור: אם זה 120, קח כדור אחד.

אורי מקלב: מעניין מאוד.

אורי מקלב: נרצה אולי בהזדמנות אחרת לדון בדבר הזה.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: רפי זך.

<רפאל זך: תודה.

<רפאל זך: האמת שרציתי להעלות מספר נושאים.

<רפאל זך: ראשית, שמי רפי זך, מנכ"ל אקו קר טכנולוגיות.

<רפאל זך: אקו קר מפתחת מערכת לניטור קשישים בביתם.

<רפאל זך: היא מערכת שאינה לבישה, כלומר אחת הבעיות היא שקשישים הם לא "מוכוונים" לענוד תליונים או שעונים למיניהם במהלך השעות שהם בבית, ואז זה מהווה בעיה.

<רפאל זך: המערכת מאתרת מצבי חירום כמו נפילות, מצוקות נשימתיות ובעצם עוקבת אחר ההתנהלות היום-יומית של הקשיש כדי לאתר פוטנציאל של הידרדרות בריאותית.

<רפאל זך: רציתי להעלות שני נושאים עיקריים, ואני חייב להתייחס לנושא של הדיגיטליות.

<רפאל זך: אני מביא קצת בשורה משני מגרשים שאנחנו פעילים בהם – אחד, ארצות הברית, והשני, ביפן.

<רפאל זך: אני מנסה לעשות פה שיקוף לדיון.

<רפאל זך: אחד, זה הנושא של השילוב של הטכנולוגיה בבתי הקשיש/ בדיור מוגן.

<רפאל זך: הנושא של גבולות החיות.

<רפאל זך: אחד הדיונים המשמעותיים היום בארצות הברית – איך בעצם משלבים מערכות ניטור חכמות במוסדות, בדיור מוגן, כך שמנהלי הדיור המוגן אינם חשופים משפטית לכל מיני מקרים, מה קורה אם ב-0.01% הוא לא מגלה אירוע מסוים.

<רפאל זך: אז רובם – וגם בדיונים שעשינו פה בין החברים, מנהלי דיור מוגן – הם רגישים לנושא הזה, כי הם אומרים: אני מעדיף לא להכניס מערכת כדי לא להיות חשוף משפטית.

<רפאל זך: יש פה דיון שחייבים להציף אותו, וכדאי שעה אחת קודם, כי הנושא הזה יצוף במוקדם או במאוחר.

אורי מקלב: אם יש לכם דבר שהוא בשל, עם גיבוי משפטי, אפשר להתקדם לחקיקה בשילוב משרד המשפטים.

<רפאל זך: בדיוק.

<רפאל זך: זה דיון אחד.

<רפאל זך: הדיון השני – ופה אני אולי נציג הטכנולוגים בהקשר הזה, אחרי הרבה שנים בתחומים שונים; זזתי מאזור הנוחות לעולם Elder Care, שזה מאוד חשוב.

<רפאל זך: זו גם ההזדמנות לעודד יזמים טכנולוגיים נוספים לעשות את המהלך, אבל יחד עם זאת נושא המימון הוא נושא קריטי.

<רפאל זך: אני מצטט את אחד המשקיעים הראשונים, לפני שיצאנו לדרך, באו אלינו ואמרו: הטכנולוגיה היא מדהימה, אבל הנושא לא סקסי.

<רפאל זך: אמרתי: אני הגעתי לתמוך בטכנולוגיית הגיל השלישי.

<רפאל זך: לא חיפשתי נושאים סקסיים.

<רפאל זך: התייחסות אחרונה לגבי הנושא הדיגיטלי, כי אני חושב שהוא חשוב.

<רפאל זך: הנושא הדיגיטלי, אוריינות דיגיטלית, זה לא רק עניין של ללמד את הקשיש.

<רפאל זך: הבחור שמחר יהיה קשיש, זה לא שהוא לא יבין.

<רפאל זך: הוא לא יצליח להתמודד בגלל הליקויים שנוצרים.

אורי מקלב: צריך רגישות, מעבר.

<רפאל זך: בדיוק.

<רפאל זך: למשל, ביפן יש חברה NEC, חברה יפנית גדולה, שעושה מהפכה.

<רפאל זך: להזכירכם, ביפן 25% קשישים, וזה הולך להיות לכיוון ה-30%.

<רפאל זך: הם עושים שם מערכת, פלטפורמה שתדע לעשות המרה של האינפורמציה, שמצד אחד, יכול לשבת אדם צעיר ולהקליד, ולתקשר עם הקשיש בממשק שונה – אם על-ידי קול, אם על-ידי מסכים, שהם הרבה יותר נוחים.

<רפאל זך: ואני חושב שזה לא רק העניין של עצם הלימוד של העולם הדיגיטלי- - -

אורי מקלב: הציגו בפנינו משקפיים ללקויי ראייה, לעיוורים, שהופכים את הטקסט משמיעה לקול.

אורי מקלב: זה טוב גם לקשישים.

אורי מקלב: הם מאוד קלים להפעלה, ושם יש שוק יותר רחב.

אורי מקלב: ברגע שנדע לפתח את זה לשוק, או ניידע שיש שוק, שאנשים ישתמשו בזה – היה פיתוח, שאמרו שלא פיתחו את זה, כי השוק לא דרש את זה, אנשים רצו להחזיר את זה.

אורי מקלב: הרבה עידוד ותמיכה צריך בדבר הזה, כדי שגם מי שעשה את זה, יוכל להחזיק מעמד, וגם מי שרוצה, שתהיה לו המוטיבציה לעשות את זה.

אורי מקלב: אבי וינברגר, בבקשה.

<אבי וינברגר: אני מנכ"ל חברת בריין 1.

<אבי וינברגר: אני רוצה פה בקצרה, להציג טכנולוגיה שפיתחנו, וטכנולוגיה שמאפשרת לאנשים קשישים, בעזרת שמיעה של מוזיקה, להגיע לרגיעה, להוריד מתח, ואפילו להוריד דיכאון.

<אבי וינברגר: מחקרים שנעשו בטייוואן על בני 67 עד 97 הראו, ששימוש אחד של שמיעה של חצי שעה סוג מסוים של מוזיקה, הורידה את לחץ הדם, ושיפרה מאוד את הפרמטרים של האדם.

אורי מקלב: חצי שעה ביום.

<אבי וינברגר: לא.

<אבי וינברגר: חצי שעה פעם אחת.

<אבי וינברגר: אחרי פעם אחת זה כבר שיפר, ומי שעשה את זה חמישה ימים, הצליח להוריד את רמת הדיכאון מרמה של 11 ל-7.5.

<אבי וינברגר: האדם יכול להיות פסיבי לגמרי.

<אבי וינברגר: אנחנו פיתחנו טכנולוגיה הרבה יותר מתקדמת, שמתלבשת על מוזיקה רגילה, ואני פה קורא – אנחנו מוכנים לתת את זה חינם אין כסף, בלי השקעה – אני קורא לכל מי שעוסק פה באנשים קשישים ובמיוחד בדיור מוגן, שיש כמויות גדולות של אנשים – המוזיקה הזאת יכולה גם להישמע דרך רמקולים, וזה משפיע על אנשים, זה מרגיע אותם.

<אבי וינברגר: זה מתחיל לעבוד אחרי מספר דקות.

<אבי וינברגר: זה מייצר גלי אלפא במוח.

ענת לוי: איפה אפשר למצוא את זה?

<אבי וינברגר: מי שרוצה להתנסות בזה, אני מוכן להעביר לכם את הקבצים של המוזיקה אליכם למייל, וגם באתר שלנו, brain1.biz, ניתן לפנות אלינו ולקבל את זה.

<אבי וינברגר: אני רוצה לשתף פעולה עם דיור מוגן, עם כל מי שעוסק בקשישים.

אורי מקלב: כל הכבוד.

אורי מקלב: מי שהגיע לפה, הרוויח.

אורי מקלב: מר חפץ, ממש בקצרה.

חפץ: אני שמח שדיברו לא רק על טכנולוגיות אלא גם על שיקום.

חפץ: למשל, למידה מרחוק.

חפץ: אזכיר, שהיה מורה בצרפת, בכפר צרפתי, שבגיל מאוד זקן עשה מחקר יפה על חרקים, והוציא לאור ספר חיים חרקים.

חפץ: פה יש קרן למדע.

חפץ: הוא מוכן להוציא ספר על חשבונו, לתרגם אותו מכל שפה, בתנאי אחד: שאתה עובד בממסד.

חפץ: באקדמיה יש מלגות.

חפץ: יש תלמידי מחקר.

חפץ: גם מקרן המדע – סיוע רק לתלמידי מחקר.

חפץ: יש מדענים עצמאיים, שלא מגיע להם אין.

חפץ: לכאלה מדענים עצמאיים היה שייך אינשטיין, היה שייך דרווין, וגם פה יש אנשים שעוסקים במדע באופן עצמאי.

חפץ: ברוסיה אני יודע שיש מלגה למדענים בודקים.

חפץ: יתר על כך, מה עם ההוצאה של המחקר שלך?

חפץ: אני עיבדתי את התיאוריה של צונאמי.

חפץ: שלחתי אותה באנגלית לכנס בקישינב.

חפץ: חצי שנה לאחר מכן פנה אליי עיתון אמריקאי מדעי, עם בקשה לפרסם.

חפץ: אני פניתי לנשיא האקדמיה.

חפץ: היא אמרה שעליי לפנות לאוניברסיטה.

חפץ: פניתי לדיקן האוניברסיטה, הוא שתק, וזה מובן – יש לו שלטון, ואני מציע שאני אהיה שלטון, כי יש לי חוק, חוק של הטבע.

חפץ: אז אני מבקש, יש חוקים, לפחות ברוסיה.

חפץ: חוק על תגלית, חוק של אימוץ של תיאוריה.

חפץ: כמה שאני יודע, בישראל אין.

חפץ: אני מבקש, שיעשו ישיבת ועדה, שידונו בעניין של מדענים עצמאיים של אימוץ של תיאוריות, של תגלית.

חפץ: תודה רבה.

אורי מקלב: מר חפץ, אנחנו חייבים לסיים.

אורי מקלב: קיבלנו את הדברים.

אורי מקלב: נמצא את ההזדמנות, לפתח את זה.

אורי מקלב: בבקשה.

<מאיה שגב: שלום, אני מאיה.

<מאיה שגב: התלוויתי לאבא שלי, הוא מנכ"ל חברת גיאו קר.

<מאיה שגב: אני באתי להקשיב, וממש בדקה אני רוצה להתייחס למה שאמרת על הקיר הטכנולוגי.

<מאיה שגב: אני עובדת הרבה עם נוער, ואני פעילה בעיריית גבעתיים במחלקת נוער.

<מאיה שגב: אני לא יודעת אם אתם מכירים, אבל יש פרויקט שנקרא פרויקט מחויבות אישית.

<מאיה שגב: כל בן נוער מחויב לתת 100 שעות התנדבות, ואני חושבת, למה לא להכניס- - -

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אפשר לשלב את זה.

<רונית אלוש: במשרד החינוך זה קיים.

<רונית אלוש: יש מספר פרויקטים של משרד החינוך.

אורי מקלב: אז צריך להציף את זה ואולי להרחיב את זה.

<רונית אלוש: יש פרויקט במשרד החינוך שנקרא הקשר הרב-דורי, שבני נוער נפגשים עם אנשים מבוגרים – או בבית ספר או בבתים שלהם, משמיעים את הסיפור האישי שלהם.

אורי מקלב: אני מדבר על תחום הטכנולוגיה, לעזור להם.

<רונית אלוש: טכנולוגיה – הם כותבים את זה במחשב, ומלמדים אותם תוך כדי מיומנויות מחשב בסיסיות – להיכנס לאתרים והכול, ועושים יחד את הסיכום – גם כתיבת סיפור אישי וגם- - -

אורי מקלב: הזמן תם, אבל לא נשלם.

אורי מקלב: יש לנו עוד הרבה מה לדון.

אורי מקלב: חשבנו שנוכל להתכנס לזמן יותר קצר.

אורי מקלב: אנחנו רואים שיש לנו הרבה מה להרחיב.

אורי מקלב: נגעתם בנקודות, אבל כל נקודה, אפשר להרחיב אותה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש כמה וכמה עניינים שאנחנו צריכים לפעול בהם – קודם כל הנגישות, האפשרות והמודעות, שיהיה לנו היום, לציבור – יש ציבור גדול מאוד, ציבור הגיל השלישי, האזרחים והאזרחיות הוותיקים, שהם קהל צרכנים, שיכול בהחלט לצרוך ולהשתלב בתוך ההתפתחות הטכנולוגית, ושיש לנו גם מחויבות לכך שהם יעשו את זה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שזה חשוב בחיי היום-יום, מבחינת העצמאות, מבחינת השייכות, שלא תהיה בדידות.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים שהיום הקשר עם הקשישים, עם הילדים, עם הנכדים ודאי באופן הזה, זה מחזק את הקשר.

אורי מקלב: היום זה משלב את זה עם הקשר שקיים, שהם מכירים את זה, ובסופו של דבר אנחנו יודעים שאנחנו צריכים גם תמיכה ועזרה ועידוד בעניין הזה.

אורי מקלב: צריך לעשות פעילות וישיבות, ולראות איך אנחנו מודדים ופועלים ומצליחים לקדם את הנושא הזה יותר ממה שיש היום.

אורי מקלב: הממשלה צריכה לעשות תוכנית כוללת, בשיתוף ארגונים ורשויות מקומיות כדי לתת מענה לאזרחים והאזרחיות הוותיקים שלנו.

אורי מקלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.