הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 182, 2017-07-11 10:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אנו מתחילים את הישיבה של היום של הועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: (ממשיכה בשפה העברית) אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האשה או לשוויון מגדרי, ולא במקרה פתחתי בערבית ודיברתי בערבית.

עאידה תומא סלימאן: ייכנס היום לדיבורים שלנו גם כן קצת ערבית, כי היום הכנסת מציינת את היום המיוחד לשפה הערבית ביוזמת חברי, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, כבר השנה השנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא מובן מאליו – קודם כל ציון היום עצמו.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על היוזמה.

עאידה תומא סלימאן: בירכנו בשנה שעברה, והשנה מברכים ומברכות על התמדה, כי בהתמדה, לציין את היום הזה ובתכנים שמביאים לתוך הכנסת, יש אמירה מאוד חזקה – קודם כל של מתן כבוד לשפה, שהיא שפתם – אני לא אגיד של כמעט 18% מאזרחי מדינת ישראל, אלא היא גם כן הרבה פעמים שפת אם של אזרחים יהודים שחיים בתוך מדינת ישראל, כמחצית מהאזרחים היהודים.

עאידה תומא סלימאן: זו שפה שהיא רסמית במדינת ישראל, וציון יום מיוחד לשפה הערבית דווקא בשבוע הזה, דווקא בשבוע שמנסים לקדם את חוק הלאום, שבו יש פגיעה מאוד קשה במעמדה של השפה הערבית – שם מנסים להוריד את השפה הערבית ממעמד של שפה רסמית במדינה למעמד של שפה עם מעמד מיוחד, שאף אחד לא יודע להסביר מה זה המעמד המיוחד, אני חושבת, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, שנפל היום הזה בשבוע הזה, זה כשלעצמו לא רק ציון כבוד ליום וציון כבוד לשפה אלא זה גם אחת הדרכים המאוד טובות להיאבק בניסיון הזה, בהפחתת מעמדה של השפה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום, הנושא שלנו הוא חינוך רגיש מגדר בספרי לימוד השפה הערבית בבתי הספר.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לחבר הכנסת יוסף ג'בארין, היוזם של היום המיוחד, שאני מבינה ששש ועדות בכנסת יקיימו דיונים בתכני היום הזה, וגם יהיה כנס אחר הצהריים.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד על היוזמה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) בוקר טוב, ברוכים הבאים וברכות הבאות.

יוסף ג'בארין: אני חושב שרוב הנוכחים כאן יודעים ערבית.

יוסף ג'בארין: .

יוסף ג'בארין: אך למרות שהרוב יודעים ערבית, אתם יודעים שעיקר הדיבור פה יהיה בעברית, קודם כל מסיבה טכנית, והיא שמי שכותבים את הפרוטוקול לא יודעים ערבית.

יוסף ג'בארין: הסיבה השניה העקרונית יותר, היא שבפרלמנט שבו השפה הערבית היא שפה רשמית, היה מן הראוי באופן מתמיד במהלך עבודת הפרלמנט שיהיה תרגום סימולטני.

יוסף ג'בארין: אתן לכם דוגמא, אני הייתי בקנדה, השפה הצרפתית שם היא שפתם של 20 – 25 אחוז מהאזרחים, וכמובן שכל ישיבה בפרלמנט מתנהלת בשתי השפות, האנגלית והצרפתית, וכל אחד בוחר באיזה שפה הוא רוצה לדבר וכל אחד בוחר מה הוא רוצה לשמוע.

יוסף ג'בארין: לצערי, למרות היותה של השפה הערבית שפה רשמית, הדבר הזה לא מתקיים בפרלמנט פה, אלא זה יהיה למשך שעה אחת או שתיים.

יוסף ג'בארין: שעה או שעה וחצי במהלך הכנס שיתקיים בשעה 14:00, ועוד שעה במהלך הישיבה של המליאה.

יוסף ג'בארין: אבל עצם זה שאנחנו מקיימים את הדבר הזה, מראה שהדבר הינו אפשרי, ושאם יהיו כוונות פוליטיות כנות בנושא הזה, היה אפשר לקיים את הישיבות כאן בשתי השפות, ללא כל בעיה, וזה דבר מקובל בכל מדינות העולם.

יוסף ג'בארין: ברשותכם, אני אעבור לדבר בעברית, בשביל חלק מהנוכחים והאורחים המועטים שלא יודעים את השפה הערבית.

יוסף ג'בארין: (ממשיך בשפה העברית) אני שמח לפתוח יחד עם חברתי, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, את הדיון הראשון היום ביום השפה הערבית.

יוסף ג'בארין: האמת, זה סמלי שהדיון הראשון הוא בוועדה הזאת, עם יו"רית שהיא לא רק דוברת שלוש או ארבע שפות, אלא גם מובילה תהליכים מאוד חשובים – גם בקרב החברה הערבית וגם בקרב החברה בישראל בכלל, וזו אמרה מאוד חשובה.

יוסף ג'בארין: בהתחלה אמרה חברתי בצדק, שיש הרבה סמליות בכך שאנחנו דנים בנושאים הללו דווקא בתקופה שאנחנו דנים בחוק הלאום, שלפי חוק הלאום, זו פגיעה במעמדה של השפה הערבית, בין אם זה ביטול של מעמדה הרשמי, בין אם זה יצירת היררכיה בינה לבין השפה העברית, ואני תוהה, אם כאשר היתה שפה רשמית, ועודנה שפה רשמית, היה לנו קשה להגן על מעמדה, אז על אחת כמה וכמה יהיה לנו קשה יותר כשמדובר במעמד שהוא נחות מהשפה העברית.

יוסף ג'בארין: לכן אחד האתגרים שלנו הוא לצאת בקריאה ברורה נגד פגיעה במעמד השפה.

יוסף ג'בארין: יהיה לנו כנס ב-14:00 – שם נרחיב עם כל השותפים והאורחים.

יוסף ג'בארין: נשאיר את הדיון כאן לדיון הספציפי של תוכניות הלימודים, במיוחד בספרות הערבית.

יוסף ג'בארין: לא אאריך אך אומר שלדעתי, זה דיון מאוד חשוב, כי זה הדיון שאמור להעמיק בסוגיית התכנים עליהם מתחנכים הילדים שלנו, הדור הצעיר.

יוסף ג'בארין: האם הוא מתחנך לכבד את מעמדה השוויוני של האשה, האם הספרות שבפניהם חושפת אותם לאותה רגישות מגדרית, שהיא חשובה ומאוד קריטית, או אנחנו נתקלים עדיין בהרבה סטריאוטיפים ודעות קדומות ותדמית שלילית של האשה בשיח הזה.

יוסף ג'בארין: לכן אנחנו לא מדברים רק על שפה ערבית ביום הזה אלא גם על תכנים מתקדמים, תכנים נאורים ותכנים דמוקרטיים ותכנים שוויוניים של הספרות הערבית.

יוסף ג'בארין: לכן זה שיח לא רק על השפה אלא גם על תכניה ועל מהותה.

יוסף ג'בארין: אני מודה ליושבת-הראש, חברתי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, על היוזמה החשובה הזאת.

יוסף ג'בארין: אני גם מודה לכל האורחים שנענו להזמנה.

יוסף ג'בארין: אנחנו אתכם כל היום.

יוסף ג'בארין: לגבי אורחים שאני רואה – נשאיר את הברכות היותר פורמליות לכנס שיהיה ב-14:00.

יוסף ג'בארין: אהלן וסהלן ותודה שהגעתם.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת יוסף.

עאידה תומא סלימאן: יש מצגת.

עאידה תומא סלימאן: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) אתה רוצה לפני או אחרי?

מסעוד גנאים: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) לא, אז אני אתן הקדמה שתי דקות, ואז לאחר מכן... טוב, בוקר טוב לכולם.

מסעוד גנאים: אני מברך ומודה לעמיתי ויקירי יוסף על היוזמה, זו השנה השנייה ברציפות, ליום השפה הערבית בכנסת, שהינו עניין חשוב ביותר.

מסעוד גנאים: מטבע הדברים שאין ביכולתנו לנתק בין השפה לבין בעליה, הרי מי שמכבד שפה של עם מסויים, מכבד גם את העם הזה.

מסעוד גנאים: ומי שמקנה מעמד חשוב לשפה הזו, הרי שזה מסמל שבעליה של שפה זו זכאים להכרה בהם ולקבל מעמד מכובד.

מסעוד גנאים: המאבק שלנו בתוך מדינת ישראל הוא להפוך את השפה הערבית, או בואו נגיד, להבהיר לאחר שזו איננה שפת האויב.

מסעוד גנאים: וכי הם לא צריכים ללמוד אותה מנקודת המבט של "הכר את אויבך"!, עליהם ללמוד את שפתנו כדי שיכירו אותנו כמי שמשתייכים לעולם האנושות וכמי שמגיע להם לקבל הכרה בהם ובקיומם.

מסעוד גנאים: השפה הערבית הינה שפה עשירה, רק אתמול היה שם דיון בנוכחותו של השר למדעים וטכנולוגיה, שם דיברנו על השפה ועלה המדעים והטכנולוגיה, כי בעידן הנוכחי – לצערי – ובגלל כל מה שמתרחש בעולם הערבי, נראית הערבית כאילו הייתה שפה מפחידה, שפה מאיימת.

מסעוד גנאים: אבל השפה הערבית, ובזמן שאירופה הייתה במהלך ימי הביניים החשוכים, השפה הערבית הייתה שפת התרבות, ולא ניתן להחשיב כמשכיל את מי שלא ידע את השפה הערבית.

מסעוד גנאים: האוניברסטאות הערביות בזמן ההוא, באנדלוסיה, בקורדובה, בסיביליה, בטולידו, בבגדד..

מסעוד גנאים: כל העולם האירופי היה בא בזמנים ההם כדי ללמוד מהערבים את השפה שלהם.

מסעוד גנאים: עד עכשיו, ישנם מונחים, הן מדעיים והן או כלים שעדיין משתמשים בהם בשפה הערבית.

מסעוד גנאים: באנגלית, בצרפתית או בלטינית, המקור שלהם הוא מקור ערבי.

מסעוד גנאים: העיקר, שבעיתוי סמלי מאוד, בו הממשלה מתכננת להצביע על מה שנקרא חוק מדינת ישראל כמדינה של הלאום היהודי, שבגללו לא תהיה השפה הערבית שפה רשמית, אלא שפה בעלת מעמד מיוחד כפי שהם מגדירים אותה, לדעתי חשוב מאוד שנדגיש ביום הזה את חשיבותה של השפה הערבית, החשיבות של מעמדה.

מסעוד גנאים: ועל כן, אני מסיים בשביל האורחים דוברי השפה העברית, כפי שאמר המשורר: "שפה שאם תיפול על אוזנינו, תהי היא לנו קור לרוח, תישאר הקשר שמקשר ביננו, והיא תקוותו של כל דובר ערבית".

מסעוד גנאים: (ממשיך בשפה העברית) בקיצור, אמרתי שהשפה הערבית היא שפה ידידותית.

מסעוד גנאים: היא לא שפת האויב, ועל הציבור היהודי להכיר אותה.

מסעוד גנאים: היא שפת תרבות, והיא שפה, כפי שאמרתי, הומנית ולא שפת אויב.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מסעוד גנאים: שוקרן.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: שוקרן.

עאידה תומא סלימאן: האמת?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום הקדשנו את הדיון לחינוך רגיש מגדר בספרי לימוד השפה הערבית בבתי הספר, ואני לתומי, לפני כ-28 שנים, כשנולדה בתי הראשונה, ואז בתי השנייה, חשבתי שמספיק שאשנה את הסיום של חלק מהסיפורים שאני מספרת להן כדי לשנות את ההסללה המגדרית שנעשית.

עאידה תומא סלימאן: בזמנו הייתי מקריאה להן את הסיפור היפהפייה הנרדמת, ובסוף הסיפור, כשמגיע הנסיך ומנשק אותה והיא מתעוררת, הייתי אומרת שהוא מבקש את ידה, ואז היא היתה עונה לו: אבל אני עדיין מאוד צעירה – אני צריכה להשלים את הלימודים, ורק אחר כך אחשוב.

עאידה תומא סלימאן: .. מאז.

עאידה תומא סלימאן: רואה, חבר הכנסת מסעוד גנאים?

עאידה תומא סלימאן: אני חשבתי ששינוי סוף הסיפור ייטע בהם ערכים אחרים וראייה אחרת לתפקידים המגדריים שלהן, אבל הבנתי מהר מאוד, כשנכנסו לבתי הספר, שאני נאבקת עם מערכת גדולה ממני; שאני נאבקת עם מערכת שלמה, שמסלילה ומובילה חינוך מגדרי מסוים, ומה עוד כשמדברים על השפה.

עאידה תומא סלימאן: אתנו היום הד"ר דיאנה דעבול, המועצה הפדגוגית הערבית, שתציג לנו מצגת מעניינת על הנושא, אך אני חייבת לומר שתמיד שאלתי את עצמי – אני מבינה שהשפה היא כלי שמשקף את התרבות, שמשקף את צורכי בני האדם, ותמיד שאלתי את עצמי, למה יש מילים בשפה הערבית, שכשמשתמשים בהן בשפת זכר, המובן שלהן הוא טוב, וכשמוסיפים להם את הה"א, שהופכת אותן לנקבה, הופכות לקטסטרופה.

עאידה תומא סלימאן: מוסיב – מוסיבה.

עאידה תומא סלימאן: קאדי – קאדיה.

עאידה תומא סלימאן: שתדעו לכם – מילה, חבר פרלמנט בערבית זה נאיב.

עאידה תומא סלימאן: חברת פרלמנט זה נאיבה, שאם אנחנו רוצים לעשות אותה נקבה, זה נאיבה – קטסטרופה.

עאידה תומא סלימאן: אני משתמשת בנאיבה, כי אני חושבת שהגיע הזמן להתמרד באיך השתמשו בשפה ככלי להשריש יותר את החלוקה המגדרית הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מד"ר דיאנה להציג לנו את המצגת שהכינה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

<דיאנא דעבול: בוקר טוב, גברתי היושבת-ראש.

<דיאנא דעבול: התבקשתי לדבר בעברית בשביל הפרוטוקול.

<דיאנא דעבול: המועצה הפדגוגית הערבית היא מועצה שהוקמה על-ידי ועדת המעקב לענייני חינוך.

<דיאנא דעבול: אני מייצגת היום את המועצה הפדגוגית הערבית.

<דיאנא דעבול: אגב, אין לי תשובות לשאלות שלך לגבי השפה הערבית, למה זה הופך למשהו מאוד שלילי.

עאידה תומא סלימאן: לי יש תשובות, אבל לא חשוב.

עאידה תומא סלימאן: ..

<דיאנא דעבול: אנסה לענות על הנושא של החינוך רגיש מגדר, ונתמקד היום בספרי הלימוד ותוכנית הלימודים של הוראת השפה הערבית בבתי ספר ערבים.

<דיאנא דעבול: כאשת חינוך ומרצה תרשו לי להתחיל במהו חינוך רגיש מגדר ומה חשיבות חינוך כזה, ואז נעבור להגדיר את המצב הקיים בתחום הזה בתוכנית הלימודים ובספרי הלימוד של השפה הערבית, והמלצות ובקשות שלנו.

<דיאנא דעבול: קודם כל, ברצוני לציין שאנחנו במועצה הפדגוגית הערבית, אנחנו אנשי החינוך במערכת החינוך הערבית עדיין מאמינים ביכולתה של מערכת החינוך בהובלת שינוי אישי וחברתי.

<דיאנא דעבול: לכן אנו מתעקשים על שינוי מהותי בתוכניות הלימוד ובכל התכנים שנמצאים בתוכם, בדרכי ההוראה וכו'.

<דיאנא דעבול: אז למי שאיבד את האמונה שלו במערכת החינוך – אנחנו עדיין מאמינים, ומאמינים בצורה מאוד עמוקה במערכת הזאת.

<דיאנא דעבול: הנושא המגדרי, בלי להשתמש במילה, במרחבים שונים בבתי הספר, בתוך ספרי הלימוד, בסדר הארגוני של המוסד, של בית הספר, ובהחלט בהתנהגויות ובדרכי ההוראה של המורים ובסביבה החינוכית של בית הספר.

<דיאנא דעבול: בחברה הערבית פלסטינית בישראל הקושי והצורך זועקים לשינוי כזה, זועקים לחינוך רגיש מגדר, ולא ארחיב כאן בסיבות.

<דיאנא דעבול: בקצרה, זה המצב הסוציו אקונומי, החברתי, הפוליטי הקשה ועוד.

<דיאנא דעבול: זה חוסר התאמת תוכניות הלימודים בספרי הלימודים לרגישות המגדרית ולשוויון המגדרי.

<דיאנא דעבול: זה אחוזי הנשירה הגבוהים, האלימות, ההישגים הנמוכים במיצ"ב ובעוד בחינות, האלימות במשפחה ומחוץ למשפחה, חוסר החוסן וחוסר היכולת להתמודדות עם האלימות גם במרחב הפרטי האישי וגם במרחב הכללי.

<דיאנא דעבול: חינוך רגיש מגדר הוא תחום מאוד רחב.

<דיאנא דעבול: בקצרה, הוא משפיע ישירות באופן חיובי על תדמית רגשית דרך הכרת האני של התלמיד או התלמידה, ובאופן ישיר משפיע על ההישגים ועל הלמידה – הוא מעלה את ההישגים ואת היכולת הלימודית של כל תלמיד ותלמידה בבית הספר.

<דיאנא דעבול: החינוך רגיש המגדר פשוט משנה את דפוסי ההתנהגויות של התלמידים והתלמידות, ובאופן ישיר משפיע באופן חיובי על התקשורת הבין-אישית בינם לבין עצמם, בינם לבין המגדר השני ובחברה כולה.

<דיאנא דעבול: חינוך רגיש מגדר משפיע על סטריאוטיפים מגדריים, ובהחלט הוא יכול להשפיע על המרחב של הבחירה הלימודית והמגדרית של התלמידים והתלמידות הבוגרים והבוגרות של מערכת החינוך.

<דיאנא דעבול: והכי חשוב – הוא משפיע על הגדרת הגבול המגדרי, הגופני והאישי, גם של הבנים וגם של הבנות.

<דיאנא דעבול: אמנם אנחנו נמצאים פה בוועדה לקידום מעמד האשה.

עאידה תומא סלימאן: ולשוויון מגדרי.

<דיאנא דעבול: בדיוק.

<דיאנא דעבול: הוא פשוט מופנה לשניהם, לבנים ולבנות, לתלמידים ותלמידות.

<דיאנא דעבול: הגדרת הגבול המגדרי יכול להשפיע ולהוריד באחוזי ההטרדה המינית, באלימות הגופנית והמינית לתלמידים ולתלמידות האלה.

<דיאנא דעבול: אנחנו במועצה הפדגוגית הערבית בצוות שבראשותי מפתחים מזה שנה וחצי תוכנית על חינוך רגיש מגדר.

<דיאנא דעבול: התוכנית הזאת, אמנם תגידו אולי שהיא דומה לאלה שהיו בתחום.

<דיאנא דעבול: התוכנית שאנחנו מנסים לפתח היא תוכנית הוליסטית, בשונה מתוכניות אחרות ומהצעות מבורכות של היחידה לשוויון בין המינים במשרד החינוך ולכל מיני ארגונים לשוויון מגדרי.

<דיאנא דעבול: התוכנית שלנו תהיה תוכנית הוליסטית, שמתחילה מהתלמיד, יוצאת לצוות, למשפחה, להורים, ומגיעה עד השכונה, וחזרה מהשכונה לחברה.

<דיאנא דעבול: בית ספר שיקבל את התוכנית הזאת, יטמיע אותה ויפנים אותה בתוך המערך שלו, פשוט יעבוד על כל הצירים האלה, מבפנים החוצה, ומהחוץ לבפנים, כי אנחנו מאמינים שכל תוכנית חינוכית שאמורה להשפיע, אמורה להיות תוכנית הוליסטית ולא ממוקדת בתכנים מסוימים.

<דיאנא דעבול: אמנם אני חוזרת ואומרת שכל יוזמה, אפילו ממוקדת – רק לתלמיד, רק לחברה, היא מבורכת והיא עוזרת, ואנחנו רוצים שהיא תישאר.

<דיאנא דעבול: לא ארחיב על תחומי והישגי הפעולה.

<דיאנא דעבול: החומר הוגש לוועדה, וגם יפורסם במחקר אקדמי דרך המועצה הפדגוגית בקרוב.

<דיאנא דעבול: אני חושבת שנפרסם אותו בשתי השפות.

<דיאנא דעבול: מאוד חשוב לנו שזה יגיע גם לדוברי העברית, שלא דוברים ערבית.

<דיאנא דעבול: כאן אני רוצה להתמקד בשני תחומים שיציגו את המצב הקיים בוועדה הזאת, שזה הכשרת המורים ותוכנית בספרי הלימוד של השפה הערבית בבתי הספר הערבים.

<דיאנא דעבול: ברור לכולם שתוכנית הלימודים, כפי שאמרה ד"ר עאידה בתחילת הישיבה- - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא דוקטור.

<דיאנא דעבול: יושבת-ראש הוועדה פתחה ואמרה שתוכנית הלימודים בספרי הלימודים אמורים לשקף את ערכי התרבות, ערכי הלאום, הקודים החברתיים של החברה ממנה מגיעים התלמידים, ובהחלט באופן רחב הם אמורים להכיל את ערכי האדם הראוי והטוב לחברה בו הוא חי.

<דיאנא דעבול: מכאן אנחנו מתחילים.

<דיאנא דעבול: אם זה ככה בכל תוכנית לימודים, המצב הזה יותר חשוב ויותר רגיש, אם מדובר בתוכנית לימודים של שפת האם.

<דיאנא דעבול: השפה הערבית בתוכנית לימודים בתוך מערכת החינוך הערבית בישראל – ספרים אלה אמורים לשקף באופן מאוד ישיר ומדויק את ערכי החברה, כי המסרים המועברים דרך ספרי הלימוד, עליהם להיות רגישי מגדר, וזאת על-מנת להשפיע על עיצוב התלמיד והתלמידה, אישיותם, ובהחלט ישפיע על החברה בעתיד.

<דיאנא דעבול: הדמויות הנשיות והגבריות שמופיעות בספרי הלימוד, הטקסטים, השירים, הדמויות של הסופרים והמשוררים, שבוחרים להכניס את יצירותיהם לתוך ספרי הלימוד ולתוך תוכניות הלימוד של השפה הערבית, הם אלה שעלולים להשפיע על דמות התלמיד, על מחשבתו, על הפנמתו למסרים שמועברים דרך הספרים האלה.

<דיאנא דעבול: ביצענו מחקר מאוד רחב על תוכניות לימודים וספרי לימוד בשמונה מקצועות במערכת החינוך הערבית, אבל אני אתמקד כאן במחקר שבוצע דרך המועצה הפדגוגית הערבית על תוכנית הלימודים בספרי הלימוד של השפה הערבית במערכת.

<דיאנא דעבול: מתוך המחקר הזה התברר לנו- - -

מסעוד גנאים: ספרי הלימוד החדשים?

מסעוד גנאים: כי יש התוכנית החדשה- - -

<דיאנא דעבול: זה הסתיים בשנת 2015-2014.

<דיאנא דעבול: אני אתייחס לכולם – יסודי, חטיבת ביניים ותיכון, ואתייחס למחקרון קטן שעשינו לקראת הישיבה הזאת לספרי הלימוד החדשים, שאמנם הם לא נמצאים בתוך כל בתי הספר.

<דיאנא דעבול: התברר לנו, שמטרות התוכנית מתמקדות בידע שפתי נטו, אינן מתייחסות לידע ומיומנויות רגשיות וחברתיות, ומן הסתם לא מתייחסות לחינוך רגיש מגדר, לא מיומנויות רגשיות מגדריות ולא חשיבה מגדרית.

<דיאנא דעבול: בתוכנית של היסודי לא היה ציר מרכזי שמתמקד בסופרים פלסטינים.

<דיאנא דעבול: דבר אשר היה יכול לעזור לתלמיד להכיר את הדמויות הספרותיות.

מסעוד גנאים: למרות שלערבית יש מפמארק?

<דיאנא דעבול: כן, למרות.

קריאה: כדאי לציין שד"ר קאופר ג'בל עשתה את המחקר הזה בשבילנו, והיא היתה מפמ"רית.

<דיאנא דעבול: נכון.

<דיאנא דעבול: היא גם הסיקה את המסקנות האלה.

<דיאנא דעבול: אין ציר מרכזי שמתמקד בסופרים פלסטינים, דבר אשר היה יכול לעזור לתלמיד להכיר את הדמויות הספרותיות.

קריאה: סופרות יש?

<דיאנא דעבול: מייד אגיע לזה.

<דיאנא דעבול: הוא לא נותן לתלמיד להכיר את הדמויות הספרותיות של החברה בה הוא חי, ואם אין נוכחות לסופרים, כנראה שגם אין נוכחות לסופרות הפלסטיניות הערביות המובילות, ואין גם נוכחות לסופרים פלסטינים ערבים, שמעבירים מר של כבוד ושוויון מגדרי.

<דיאנא דעבול: זה לא נמצא ולא קיים בתוך ספרי הלימוד.

<דיאנא דעבול: רוב האסטרטגיות שמנחות את תוכנית הלימודים - אני עדיין מדברת על תוכנית הלימודים ולא על ספרי הלימוד – בחלק הקודם דיברתי על היסודי, ועכשיו אני חוזרת לכללי.

<דיאנא דעבול: רוב האסטרטגיות המנחות הן אסטרטגיות של לימוד השפה הערבית דרך האוריינות, דרך ניתוח טקסט שפתי, דקדוקי ממוקד.

<דיאנא דעבול: אין מרחב לחשיבה ביקורתית, אין מרחב לחשיבה מגדרית, אין מרחב לחשיבה רגישת מגדר.

עאידה תומא סלימאן: אין מרחב לחשיבה, נקודה.

<דיאנא דעבול: חשיבה ממוקדת שפה וניתוח דקדוקי, וזה בהחלט מצמצם את המרחב לדיון במסרים מגדריים בתוך הכיתה, עם המורים שנמצאים בתוך הכיתה ומעבירים את תוכנית הלימודים.

<דיאנא דעבול: תוכנית הלימוד של הוראת השפה הערבית בחטיבת הביניים נוסחה בשנות ה-80', ולא עברה שינויים, לא חודשה, וזאת למרות וביחד השינוי הרחב והאדיר שעברה החברה הערבית הפלסטינית בישראל וההתקדמות בתחום השוויון המגדרי.

<דיאנא דעבול: זה פשוט לא נוכח שם – מה שגורם לתלמיד להישאר בעידן תרבותי מגדרי שהיה נוכח כאן בחברה לפני כשלושים שנה.

<דיאנא דעבול: זה גם אומר משהו.

קריאה: מחליפים אותה.

<דיאנא דעבול: אני מדברת על מה שיש עכשיו, ואשמח לשמוע שהיא תוחלף, ושנהיה גם חלק מהאנשים שיביעו דעה בנושא הזה, כמועצה פדגוגית ערבית ו-וועדת מעקב לענייני חינוך.

<דיאנא דעבול: לספרי הלימוד.

<דיאנא דעבול: ברוב ספרי הלימוד של השפה הערבית אין כמעט טקסטים לנשים ערביות פלסטיניות מובילות.

<דיאנא דעבול: אין מספיק ייצוג לגיוון בדמויות הנשים בתמונות.

<דיאנא דעבול: אני מדברת על הספרים של אלתקווין ואל מוכתר.

<דיאנא דעבול: חשוב לציין שבספרים החדשים של מטח, הערבית שפתנו, ניתן לראות את הגיוון הזה, ניתן לראות את הדמויות הערביות המובילות.

<דיאנא דעבול: יש תכנים מאתגרים מאוד בנושא הזה – אמנם לא משתמשים בספר הזה בהרבה בתי ספר, ואין גיוון בתמונות ובתכנים על נשים ערביות מובילות.

<דיאנא דעבול: למשל, לא ראינו דמות של אשה מובילה עם כיסוי ראש, וזה די חשוב, כי זה אומר מסר על אשה עם כיסוי ראש – האם היא לא יכולה להיות גם עם כיסוי ראש וגם מובילה?

<דיאנא דעבול: אשה עם כיסוי ראש מופיעה בספרים האלה.

<דיאנא דעבול: אמנם אנחנו בעידן שהתקדם, ומודרניזציה וכו', אבל אנחנו עדיין נמצאים בתוך חברה מסורתית, שיש בה נשים מובילות נפלאות שהולכות עם כיסוי ראש, ועושות שינויים אדירים בתוך החברה שלנו.

<דיאנא דעבול: גם זה לא מופיע שם.

<דיאנא דעבול: אז אני בעד איזון – לא לכיוון הזה ולא לכיוון הזה אלא איזון ושוויון מגדרי לכל הצדדים.

מסעוד גנאים: איך הם מציגים את האשה – לא משנה עכשיו אם הכותבת הוא סופר או סופרת.

מסעוד גנאים: הטקסט בספר הלימוד, התוכן, איך מציג?

<דיאנא דעבול: אמרתי שניתן לראות קפיצה אדירה, שוני, מגוון, גישה מאוד-מאוד מאתגרת מגדרית, ומציגים אותה בצורה די טובה.

עאידה תומא סלימאן: את מעודדת אותי לחזור לקרוא את ספרי הלימוד עכשיו.

<דיאנא דעבול: יש התקדמות, וחייבים לציין את זה.

<מוחמד זידאן: מוחמד זידאן, מפמ"ר לספרות בחינוך ערבי.

<מוחמד זידאן: להתמקד בספר אחד, זה לא הוגן כלפי הספרים האחרים, שיש בהם התכנים האלה.

<דיאנא דעבול: דווקא דיברתי על שאר הספרים.

<מוחמד זידאן: "אל-ערבייה" הוא אחד הספרים – ביסודו מיועד להבנת הבנה ולשון והבעה.

<מוחמד זידאן: יש עוד כמה ספרים שנלמדים בבתי הספר.

<מוחמד זידאן: להתמקד בספר אחד- - -

<דיאנא דעבול: אני דיברתי על כל הספרים קודם, הזכרתי את שמותיהם.

<דיאנא דעבול: גם ציינתי שלא נעשה מחקר על זה – רק הכנו את זה לצורך הוועדה, אבל דיברתי על שאר הספרים שאין בהם, הספרים הראשונים שהתמקדתי בהם.

<דיאנא דעבול: אין בהם ייצוג נאות לאשה הערבייה ואין בהם ייצוג נאות לשוויון המגדרי ולחינוך הרגיש מגדר, וציינתי דווקא לחיוב את הספר הזה של "אל-ערבייה".

עאידה תומא סלימאן: לא הבנתי את ההערה, כי אמרתי שדווקא היא מעודדת אותי לחזור לקרוא את ספרי הלימוד, שמזמן זרקתי, כי כנראה חל איזשהו שינוי, לפי דבריה.

עאידה תומא סלימאן: אבל בואו ננסה להתקדם קצת יותר מהר, כי אני רוצה להשאיר זמן לדיון.

<דיאנא דעבול: חל שינוי לטובה, אבל אנחנו עדיין חושבים שזה לא מספיק, ונשמח לשתף פעולה עם כולם כדי להגיע למצב הנכון.

<דיאנא דעבול: אני עוברת במהירות למצב בתחום הכשרת המורים הערבים.

<דיאנא דעבול: אין כמעט תוכניות שמכשירות את המורים והמורות להוראה דרך הפדגוגיה הפמיניסטית, למשל.

<דיאנא דעבול: אין הרבה קורסים על שוויון מגדרי, על הוראה לשוויון מגדרי וחשיבה מגדרית.

<דיאנא דעבול: אמנם יש היחידה לשוויון בין המינים במשרד החינוך, שבית הספר בוחר אם לקבל את התכנים שלה וההשתלמויות שלה או לא, אבל זה לא נמצא בתוך מערכת הכשרת המורים, בתוך מכללות אקדמיות להכשרת המורים.

<דיאנא דעבול: לכן אנחנו מבקשים דרככם עזרה, תמיכה בשלושת הצירים האלה – בדיקה מחודשת של תוכנית הלימודים, במיוחד בחטיבת הביניים, ואני שמחה ששמעתי שהיא משתנה כנראה בשנה הבאה – נשמח להיות גם חלק שיביע דעה על זה, התאמתה לחינוך רגיש מגדר ולמודעות המגדרית, בדיקה מחודשת של ספרי הלימוד – הטקסים והתכנים המופיעים בהם והתאמתם מבחינה מגדרית.

<דיאנא דעבול: בחינת תחום זה בתוכניות הכשרת המורים הערביים דרך המכללות האקדמיות לחינוך דקה לפני שהם עוברים לות"ת – אני מקווה שנצליח לעשות שינוי כזה לפני או אחרי.

<דיאנא דעבול: זה יכול לפתור, במיוחד המורים המוכשרים להוראת השפה הערבית.

<דיאנא דעבול: אמנם הם משתתפים בהשתלמויות דרך היחידה לשוויון בין המינים, אך זה לא מספיק.

<דיאנא דעבול: נשמח לשיתוף פעולה, ותודה רבה לכם בשם המועצה הפדגוגית לערבית.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהצלחת באמת להתמקד בשני הנושאים האלה.

עאידה תומא סלימאן: הנושא של הכשרת מורים וכל הנושא של משקפיים מגדריות, שאפשר להעניק במיוחד למורים שמובילים בחינוך דורות שלמים בחברה שלנו, אנחנו דיברנו על זה כבר כמה פעמים בוועדה, וכבר היו לי פניות לשר החינוך על הצורך בהכללת נושא המגדר ולימודי מגדר בכלל המכללות שמכינות או לפחות להוראה.

עאידה תומא סלימאן: באוניברסיטה – המטרה שלי בסופו של דבר, שזה יגיע לכלל המקצועות; לא רק למורים אלא גם לרופאים, לעורכי דין ולכולם, אבל לפחות המורים – כבר העלינו את זה כמה פעמים, אבל גם מניסיוני בעבר אני אומרת שהצורך הוא מאוד אקוטי, במיוחד עם מורים ומורות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מאלה שחושבים שרק בהיותי אשה, יש לי ההבנה המגדרית הנכונה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כנשים מחונכות לפי תרבות מגדרית מסוימת, ואנחנו הרבה פעמים מפנימות את זה וממשיכות לחיות עם זה.

עאידה תומא סלימאן: מניסיוני בעבר, הכשרתי והדרכתי מורים בנושא מגדר, ותאמינו לי – ואני מנסה לא לפגוע באף אחד – אלה היו חלק מההכשרות הכי קשות שאני העברתי, כי בכל זאת מורים מרגישים שהידע הוא אצלם ולא אצל אף אחד שבא לעבוד אתם, אבל אנחנו חייבים שינוי מהותי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לרימה פשראת, בית ספר עפולה.

עאידה תומא סלימאן: נמצאת?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: יש כאלה שרשומים מההתחלה, מלפני הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: לפחות אפשר לשמוע משרד החינוך, מה יש להם לומר?

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שמר מוחמד זידאן, מפמ"ר לספרות בחינוך הערבי, בבקשה.

<מוחמד זידאן: תרשו לי לומר כמה מילים בערבית.

<מוחמד זידאן: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) בוקר טוב לכולם.

<מוחמד זידאן: ראשית כל חשוב לי להודות לידידינו ויקירינו חברי הכנסת הערבים, אשר מייצגים את החברה שלהם, על היוזמה המבורכת הזו, שבאה בדיוק במקום הנכון: יום השפה הערבית.

<מוחמד זידאן: לשפתנו הערבית מגיע היום הזה בזכות, מגיע לה כל יום, עלינו להקדיש את כל הימים לשפה הערבית, במיוחד בצל הנסיבות בפניהן עומדת שפתנו.

<מוחמד זידאן: השפה שלנו נמצאת במשבר, היא עומדת בפני אתגרים גדולים מאוד, השפה שלנו צריכה אותנו, צריכה אותכם אתם המנהיגים העומדים בראש חברתנו הערבית ודואגים לענייניה, להרבות ביוזמות האלה, כי אלה הן יוזמות מבורכות.

<מוחמד זידאן: אנחנו תמיד נושיט לכם את ידינו, אנחנו ואתם באותה סירה, לשירות החברה שלנו.

<מוחמד זידאן: ברצוני להדגיש בפניכם שאני מושיט לכם את היד בשם מחלקת לימודי הערבית במשרד החינוך, למען שיתוף פעולה פורה לטובת קידום מעמדה של השפה הערבית והעלאת ערכה עד למעמד לו היא זכאית.

<מוחמד זידאן: (ממשיך בשפה העברית) בוקר טוב לכולם.

<מוחמד זידאן: אני הוזמנתי כדי להגיש את עמדתנו בנושא.

<מוחמד זידאן: גם כאן אני רוצה להודות לחברי הכנסת שיזמו את הצעת הדיון בנושא הזה.

<מוחמד זידאן: זה נושא מאוד חשוב.

<מוחמד זידאן: זה נושא שצריך לקבל מאתנו חשיבות רבה.

<מוחמד זידאן: יש לנו רציונל, שנוגע דווקא לעניין הזה, והוא נגזר מהמטרות של הוראת השפה הערבית, במיוחד הספרות, ונגזר גם מחוזר המנכ"ל, אשר מורה על השמת דגש על העניין המגדרי בספרי הלימוד.

<מוחמד זידאן: אני רוצה להתחיל ברציונל שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אבל אבקש גם לעשות את זה ממוקד, כדי שנוכל להתקדם.

<מוחמד זידאן: אעבור מייד לכללים שלנו לבדיקת ספרי לימוד.

<מוחמד זידאן: אנחנו כולנו יודעים שספרי לימוד קשורים לאגף לספרי לימוד במשרד החינוך, אשר מקפיד על כללים לאישור ספרי לימוד, שעוברים גם למפמ"ר, שנותן את דעתו, והוא המחליט האחרון בעניין אישור ספר זה או אחר.

<מוחמד זידאן: בבדיקת ספרי לימוד אנחנו מדגישים שלוש נקודות; שלושה צירים חשובים בבדיקה שלנו: הממד הראשון הוא התכנים של ספרי הלימוד, שקשורים במיוחד למעמד האשה ולעיקרון השוויוניות והמגדר בספרי הלימוד.

<מוחמד זידאן: הממד השני הוא הממד של היוצרים והיוצרות, המאזן שאנחנו צריכים לראות בספרי הלימוד, של נשים מול גברים.

<מוחמד זידאן: הממד השלישי הוא הממד הגרפי בספרי הלימוד, האיורים בספרי הלימוד – האם יש מאזן, האם יש תפישה חיובית לתדמיתה של האשה בספרי הלימוד, האם אנחנו שינינו את עמדתנו כלפי האשה, האם עדיין שולטת האשה הסטריאוטיפית, שהיא משחקת רק את התפקיד של אמא, של עקרת בית ושל אשה, או אנחנו רוצים שהאשה תיראה גם בדמות המנהיגה, למשל, בדמות האקדמאית, בדמות החוקרת, בדמות היוזמת, בדמות השותפה – בכל הדברים האלה.

<מוחמד זידאן: הקריטריונים הם די ברורים: אנחנו מקפידים על כך שיהיו שני בודקים לכל ספר לימוד שמגיע אלינו – האחד, לשוני, והשני, מדעי.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד כאשר אנחנו מדברים על בדיקה מגדרית, מה הקריטריון של האם אותו אדם או אשה, שבודק מבחינה מדעית, הוא אותו אדם שבודק מבחינה מגדרית?

<מוחמד זידאן: לא.

<מוחמד זידאן: זה אדם שצריך להיות מומחה – או בפסיכולוגיה או בסוציולוגיה או במדעי החברה.

עאידה תומא סלימאן: זהו?

עאידה תומא סלימאן: אלה התנאים?

<מוחמד זידאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי זה לא מספיק כדי לעשות בדיקה מגדרית.

עאידה תומא סלימאן: הרבה מהסוציולוגים בכלל לא מבינים בשוויון מגדרי ולא מאמינים בו.

<מוחמד זידאן: הבעיה שאצלנו, אם מישהו מומחה, רק לעניין הזה, המגדרי- - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת.

<מוחמד זידאן: תביאי לי- - -

עאידה תומא סלימאן: אני מוכנה להביא לך, אבל זה לא תפקידי.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך יגידו שהבאתי אותם – זה משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אם אתם לא יודעים מי המומחים בנושא המגדרי, משם בואו נתחיל.

<מוחמד זידאן: אנחנו לא זורקים את הספרים ככה סתם.

עאידה תומא סלימאן: אני לא טענתי שאתם זורקים.

עאידה תומא סלימאן: בואו נדייק.

עאידה תומא סלימאן: שאלתי שאלה מאוד ברורה: כדי לבדוק מבחינה מדעית, נותנים למישהו מומחה את ספרי הלימוד בשפה הערבית, נותנים למישהו מומחה בשפה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: כי כשנותנים לבדיקה בעניין שוויון מגדרי, הציפייה שלי, שייתנו את זה למומחה, מומחית בשוויון מגדרי, ויש.

קריאה: יש.

קריאה: יש חוקרות ערביות, יש דוקטורנטיות.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

עאידה תומא סלימאן: גם שלמדו מגדר, והן יכולות לעשות את העבודה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: לא אוכל לספק שמות.

<מוחמד זידאן: תהיי בטוחה שאנחנו משתמשים בשירותיהם של אנשים מומחים.

עאידה תומא סלימאן: אני הסתמכתי על התשובות שלך, אדוני; לא הבאתי משהו מהבית.

עאידה תומא סלימאן: שאלתי, וקיבלתי תשובה שאין, ואפילו ביקשת ממני לספק שמות.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת.

<מוחמד זידאן: זה תלוי בקריטריונים שאת מציבה.

עאידה תומא סלימאן: יש מומחיות, בטח.

מסעוד גנאים: לא צריך מומחיות, לדעתי.

עאידה תומא סלימאן: יש מומחיות, ומלמדים חוגי מגדר באוניברסיטאות, ויש מומחיות למגדר, שסיימו תואר שני, והן לא יבדקו את השפה, אלא יבדקו בעין ומשקפיים מגדריות, וינתחו את הספר מבחינה זו.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שאני אומרת.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת לכם שיש ולא חסר.

<מוחמד זידאן: אני מבטיח לך כאן שהבודקים יהיו מומחים לפי הקריטריונים הדרושים.

עאידה תומא סלימאן: אז צריך להכניס קריטריון של מומחיות מגדר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמליץ על זה בסיכום.

מסעוד גנאים: גם גברים.

עאידה תומא סלימאן: מגדר הוא לא נשים.

עאידה תומא סלימאן: נחזור לאל"ף-בי"ת.

קריאה: - -

<מוחמד זידאן: השאלה, האם יש ייצוג לסוגיית המגדר בספרי הלימוד – אני אומר שכן.

מסעוד גנאים: אנחנו עוד רוצים אפילו דברים יותר בסיסיים – שיהיו יותר חדשים, שיכניסו תכנים חדשים לתלמידים הערבים פלסטינים.

מסעוד גנאים: זה גם חשוב, מגדר, אני לא אומר שלא חשוב.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה ספרים חדשים, תכנים חדשים רגישי תרבות.

עאידה תומא סלימאן: שנעשה את העבודה כולה מהיסוד.

עאידה תומא סלימאן: למה צריך להוסיף טלאי על טלאי?

מסעוד גנאים: הם ישנו למשל – כל אחד יבין מהסיפור מה שהוא רוצה, אבל זה תלוי במורה, תלוי איך מכוונים.

<מוחמד זידאן: בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולה לתלות את זה במורה, שלא קיבל הכשרה מגדרית.

<מוחמד זידאן: אני מסכים.

חנה ספרן: אבל השיחה חשובה, האם יש משוררות, האם יש סופרות.

חנה ספרן: הרי לא חסר בעולם.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

<מוחמד זידאן: תאמיני לי – הוא הצד הקריטי בצד הזה.

<מוחמד זידאן: מורה טוב, מורה מוכשר, יש לו היכולת להוביל את התלמידים למטרות שאנחנו- - -

מסעוד גנאים: בטוח שכל מורה הוא כך?

<מוחמד זידאן: כן.

מסעוד גנאים: אני מקווה.

<מוחמד זידאן: ספר הלימוד הוא כלי.

<מוחמד זידאן: יכול להשתנות, אבל התפישות של המורים והסטריאוטיפים של המורים, שאנחנו נפעל להחלפתם דרך הכשרות המורים ודרך ההשתלמויות שלנו, זה מה שישנה את העניין.

<מוחמד זידאן: האם יש ייצוג לסוגיית המגדר בספרי הלימוד?

<מוחמד זידאן: אני אומר שכן.

<מוחמד זידאן: הדבר יחסי.

<מוחמד זידאן: נכון, ביסודי זה לא מורגש, כי בחינוך היסודי הדגש הוא על חינוך לשוני ולא על ספרות.

<מוחמד זידאן: החלק של הספרות – כאשר הגעתי ב-2014 למערכת, מצאתי שיש תוכנית שכן חסר בה העניין הזה של היצירות הספרותיות ושל הספרות המקומית באופן מיוחד.

<מוחמד זידאן: אני מבטיח- - -

מסעוד גנאים: אבל אפילו ביסודי, אם הם מדגישים את עניין הלשון, בסוף גם הטקסטים שהם מביאים, יש בהם תוכן ויש בהם מסר, אפילו אם מלמדים לשון, וזה חשוב.

מסעוד גנאים: אנחנו מדברים על הגיל שבו מתעצבת אישיות הילד.

<מוחמד זידאן: אני מסכים עם ד"ר גנאים, שבשלב היסודי יש לנו חיסרון בצד הזה.

<מוחמד זידאן: אני מבטיח בשמי ובשם עמיתיי, שאנחנו, כאשר אנחנו בודקים את תוכנית הלימודים – כי אנחנו יכולים לפתוח את התוכנית כל חמש שנים.

<מוחמד זידאן: השנה אנחנו נוכל לפתוח את התוכנית, ונוכל להעשיר אותה, ונוכל לשדרג אותה ולהכניס עוד יותר את העניין הספרותי, וגם את העניין המגדרי נשים.

<מוחמד זידאן: בחטיבת הביניים אני עכשיו עמל כמפמ"ר לספרות על הכנת תוכנית חדשה.

<מוחמד זידאן: אני מפה מבטיח לכם, שהתוכנית תהיה תוכנית למופת, כי למדנו גם – אנחנו צריכים ללמוד לקח.

<מוחמד זידאן: אין דבר מושלם בעולם.

<מוחמד זידאן: יש מקום לשיפורים, יש מקום לשינויים.

<מוחמד זידאן: אני רואה בתוכנית הזאת את האתגר האישי שלי.

<מוחמד זידאן: אני יוצא מהישיבה הזאת עם הבנות, שמאוד יעזרו לי לשפר את המצב, ולתת ייצוג הולם לעניין המגדרי ולייצוג הנשי בתוך ספרי הלימוד – הן מבחינת התכנים והן מבחינת מספר היוצרות.

<מוחמד זידאן: במיוחד אני שם דגש – והאנשים שלי שיושבים פה, יודעים את עמדתי, להכניס כמה שיותר יוצרות ויוצרים מקומיים, פלסטינים שחיים פה בתוך מדינת ישראל.

<מוחמד זידאן: יש לנו יוצרים, יש לנו סופרים, יש לנו משוררים, משוררות שהם נפלאים.

<מוחמד זידאן: למה לא להכניס אותם לתוכנית הלימוד?

<מוחמד זידאן: אני הולך לעשות את זה.

<מוחמד זידאן: בקשר לתוכנית הלימודים בתיכון, אני חושב – אני חולק קצת על ד"ר דיאנא, ואומר שיש ייצוג.

<מוחמד זידאן: תמיד זה לא מספיק, אבל יש ייצוג.

<מוחמד זידאן: מספיק שאני אציג לכם – למשל, יש לנו יחידה שלמה, תוכנית לימודים לבגרות, שהיא יחידה העוסקת רק במגדר.

<מוחמד זידאן: הרחבה – היא יחידה חמישית.

<מוחמד זידאן: אתן לך נתון, שיכול להיות שידהים אותך:

<מוחמד זידאן: יחידת ההרחבה הזאת היא יחידה חמישית, שהילדים יכולים לקחת אותה כדי להרחיב את המקצוע ל-5 יחידות לימוד.

<מוחמד זידאן: אחת האפשריות שבפני התלמידים היא יחידה חמישית בספרות בתחום המגדר, עם יצירות שהן עוסקות בסוגיות נשיות, עם יוצרות שהן נשים, ויש לנו ממצאים.

<מוחמד זידאן: אני אתמול אמרתי שאני רוצה לעיין ביחידה הזאת, ולראות מה המצב.

<מוחמד זידאן: בשנת 2015 ניגשו ליחידה הזאת 1,400 תלמידים.

<מוחמד זידאן: 1,170 מהם – תלמידות.

<מוחמד זידאן: 80% מהתלמידות בחרו בנושאים מגדריים לדיון ולמחקר.

<מוחמד זידאן: זו יחידת מחקר.

עאידה תומא סלימאן: היא יחידת מגדר.

עאידה תומא סלימאן: הם חייבים לבחור בנושאים מגדריים.

<מוחמד זידאן: התלמידים הזכרים יכלו לבחור אפשרויות אחרות, אבל הבחירה העיקרית היתה של הבנות, היחידה החמישית, ובתוכה 80% מהם היו בנות.

עאידה תומא סלימאן: אבל בואו נזכור – אלף ומשהו מכלל מספר התלמידים שניגשים באותה שנה, כדאי לראות מה האחוז, כלומר אלף ומשהו נשמע טוב, אבל צריך לבדוק את כלל מספר התלמידים שניגשים לבגרויות באותה שנה כדי לדעת באילו אחוזים אנחנו מדברים.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני הוא העובדה ש-80% או יותר הם צעירות ולא צעירים שניגשים לנושא.

עאידה תומא סלימאן: דבר שלישי, שאני מוסיפה – אני הייתי רוצה לראות את החומר של היחידה הזו שזור בתוך החומר של ההכנה בכלל לבגרויות – לא כמותרות, לא כדבר נוסף, לא כמשהו שרק הבנות לוקחות אותו כדי להוסיף ללימודים שלהן, אלא לחייב כל תלמיד וכן תלמידה כן להכיר דמויות נשים וכן להכיר ספרות ודוגמאות וטקסטים.

<מוחמד זידאן: אמרתי את זה בגלל- - -

עאידה תומא סלימאן: לא, זה ברור, אבל אני אומרת – אחד הצעדים שצריכים להיות זה להכניס את היחידה הזו, שהטקסטים שלה והחומר שלה יהיו שזורים בתוך הבגרויות, וכך כולם יצטרכו לעבור דרך הטקסטים האלה.

<מוחמד זידאן: אני מבקש לסכם.

<מוחמד זידאן: תוכנית החובה, יש לנו ייצוג טוב – לא טוב מאוד – ייצוג טוב, שאפשר לשפר אותו.

<מוחמד זידאן: יש לנו דוגמאות לכך.

עאידה תומא סלימאן: אבל בסיכום לא נכנסים לדוגמאות.

עאידה תומא סלימאן: .. כי אני רוצה לתת לאחרים לדבר.

<מוחמד זידאן: לסיכום, רציתי להודות לכם שוב על היוזמה הזאת.

<מוחמד זידאן: אני מבטיח שאני לוקח את הרעיונות שהעלו פה ברצינות רבה.

<מוחמד זידאן: אני מבטיח שאשתף פעולה עם כל הגורמים.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה, עם המועצה הפדגוגית, להיות בקשר.

<מוחמד זידאן: זה יהיה כבוד בשבילי.

<מוחמד זידאן: אני יודע מה הם עושים.

<מוחמד זידאן: אני אשמח לשתף פעולה עם המועצה הפדגוגית, ובהצלחה.

<מוחמד זידאן: אני רוצה שתרבו בימים כמו היום הזה.

עאידה תומא סלימאן: זה היה הישג לקבוע יום אחד.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, זה בידי נשיאות הכנסת, אבל אני מודה על ההבנה של חשיבות יום כזה.

עאידה תומא סלימאן: פרופ' רוני הנקין, בבקשה.

<רוני הנקין: אני יכולה לומר דבר אחד על הנגב.

<רוני הנקין: כל מה שאתם אומרים פה, בנגב זה הרבה יותר קריטי ואקוטי וחמור.

<רוני הנקין: מורים צריכים להתמודד עם דעות של תלמידים – אם יש תלמידים שאמא שלהם יוצאת לעבוד, מבחינתנו זה יופי – שאר התלמידים יורדים עליהם, כי זה סימן שהמצב הכלכלי בבית הוא כל כך חמור, שהאמא אפילו צריכה לצאת לעבוד.

<רוני הנקין: מדובר בעבודה באריזה או דברים כאלה, כלומר כל המסרים בנגב צריכים להיות הרבה יותר חזקים מאשר בשאר חלקי הארץ.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת איך בדיון הזה גיליתי איך זוגיות שוויונית הפכה להכנה לחיי נישואין במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: הכנה לחיי משפחה אוכלוסייה הערבית הבדואית בנגב, ואני חייבת לומר שזה לא היה רק שם ששינוי אותו כדי לתת מעטה יותר מקובל לתוכנית, אלא גם התכנים היו שונים.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, צריך שינוי, אבל עד כמה שידוע לי, התכנים מבחינת לימודי השפה הערבית הם אותם ספרים והם אותם דברים.

עאידה תומא סלימאן: מה שאמרנו עד עכשיו, חל גם כן.

עאידה תומא סלימאן: הגב' יעל מעיין, מכון ון-ליר.

<יעל מעיין: אני רוצה להודות קודם כל לחברת הכנסת עאידה תומא ולד"ר דעבול על ההרצאה שלה.

<יעל מעיין: אני מגיעה מכיוון אתני לאומי, באותן סוגיות ממש – הרבה מאוד בהקשר של אקדמיה.

<יעל מעיין: אני רוצה להזכיר שהמל"ג ביד אחת מקדמת תוכניות להנגשה לסטודנטים ערבים, ומצד שני, באמת תוכניות החינוך, כפי שהן נראות כיום, מקשות על תלמידים ערבים להצליח באוניברסיטה, ולמרצים יש הרבה מאוד קושי להביא אותם להישגים שהם היו רוצים להביא אותם, וזה קשור קשר ישיר למה שד"ר דעבול הציגה – גם בהקשר של מגדר וגם אתניות.

<יעל מעיין: אני מאוד ממליצה, שכל מה שאת מדברת בנושאי מגדר, אני חושבת שחייבים להתייחס אליהם בהקשרים, כפי שהזכרת – לאומיים, ואני חושבת שמשרד החינוך חייב להבין בהקשר הזה, שאם הוא רוצה סטודנטים מצליחים, הוא חייב להשקיע במקום הזה.

<יעל מעיין: אין ספק שזה מאבק פוליטי לא פשוט ומורכב, אבל הוא הכרחי, ואנחנו רוצים להגיע לתוצאות והישגים, כי אותו דבר כמו במגדר כך באתני ובלאומיות.

<יעל מעיין: יש אותו אפקט רגשי, אותו אפקט לימודי, אותו אפקט של הישגים.

<יעל מעיין: לכן מהפרספקטיבה הזו אני רוצה להדגיש את הדחיפות לטפל בנושאים האלה ובדחיפות לאפשר חינוך מצליח ומוצלח יותר מהבחינה הזהותית והמגדרית.

<יעל מעיין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: הגב' גילי מעמותת סיכוי.

<גילי רעי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, שלום לכולם.

<גילי רעי: בהמשך למה שאמרה יעל מעיין, אנחנו בעמותת סיכוי פועלים לקידום שוויון בחברה משותפת בין האזרחים היהודים והערבים בישראל, ולצד הסוגיות המאוד משמעותיות שעלו פה בנושא ייצוג מגדרי, אנחנו רוצים להסב את תשומת לב הוועדה, של כל המומחים שנמצאים פה, לצורך להסתכל בספרי הלימוד – גם בספרי הלימוד שמשמשים את מגזרי החינוך היהודים, הממלכתי-דתי במיוחד, ולהסתכל על האחר הערבי והאחרת הערבייה, והאם הם מיוצגים שם בצורה ראויה, בצורה מתאימה.

עאידה תומא סלימאן: רק מתוך סקרנות – אני יודעת שבעבר הכאפייה היתה סמל מאוד מובהק לערבים אצל היהודים.

עאידה תומא סלימאן: היום יש רגישות מלהראות את הכאפייה.

עאידה תומא סלימאן: הם עדיין מראים את הכאפייה בספרי הלימודים האלה?

<גילי רעי: אין לי סקירה מלאה; ראיתי פעם אחת כאפייה, פעם אחת ראיתי גמל שמציג את הבדואיות, כלומר אנחנו עדיין רואים – או הדרה, כלומר אין נוכחות של האזרחים הערבים והאזרחיות הערביות בתוך ספרי הלימוד שמשמשים את המגזרים היהודיים.

<גילי רעי: אנחנו רואים הצגה שהיא מצמצמת, שעושה רדוקציה לפי סטריאוטיפים, או לעתים אף שלילית.

עאידה תומא סלימאן: זה מסביר את המשפט הידוע: דווקא את לא נראית ערבייה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אני מבינה מאיפה זה בא.

<גילי רעי: אבל בעיקר אנחנו רואים חוסר הצגה.

<גילי רעי: חשוב לי לציין שכשאנחנו מדברים על ייצוג, אנחנו לא מדברים רק על זה שבפרק שבו עוסקים באזרחים הערביים בישראל, מי מיוצג, אלא גם האם אנחנו יכולים לדמיין שאלה במתמטיקה, שמספרת על איך אחמד ועאידה הלכו למכולת וקנו חלב, ובקבוק חלק עולה שני שקל, והם קנו ששה בקבוקים וכמה זה עלה להם.

<גילי רעי: כלומר האם גם הדוגמאות כוללות את האזרחים והאזרחיות הערבים בישראל, את היחידים, את אורח החיים וכדומה.

<גילי רעי: לצערנו כרגע, ספרי הלימוד לא עוברים בכלל את הסקירה הזאת, ואנחנו נפנה למשרד החינוך עם מסמך מקיף, שגם יעל סייעה בהכנתו, כדי להמליץ על הטמעה של היבטי הייצוג האלה.

<גילי רעי: אני חושבת שזה יחזק רבות גם את היבטי הייצוג המגדריים, כלומר ככל שנסתכל על שאלת הייצוג, בכמה נקודות מבט, כך נוכל להגדיל את האכיפה ואת הטמעת הדברים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהוספת זווית מאוד מעניינת בלימודי השפה הערבית, אבל בבתי ספר יהודיים.

עאידה תומא סלימאן: בואו נתחיל מזה שלצערי הרב, למרות שפתחתי ואמרתי שהשפה הערבית היא שפה רסמית במדינה הזו, לא חובה ללמד אותה בבתי הספר.

עאידה תומא סלימאן: היתה הצעת חוק שעברה קריאה טרומית ונתקעה, וכנראה בינתיים – אבל אפילו כשמלמדים את השפה, צריך ללמד אותה לא כשפה ערבית מדוברת אלא שפה ערבית שיש לה היופי שלה והכבוד שלה.

קריאה: גם למדוברת יש היופי שלה.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל מדוברת זה לא השפה.

קריאה: היא שפת תקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך ללמוד את השפה הערבית, ומשם אפשר להבין את המדוברת, כי כשלומדים את המדוברת, לא לומדים שפה – כך בעיניי, ואף אחד לא ישכנע אותי, כי אני חושבת שהמקור של השפה – עובדה, יש מדוברת מצרית ויש מדוברת טוניסאית ויש מדוברת פלסטינית ויש מדוברת לבנונית, אבל כולם חוזרים לשפה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: זאת דעתי.

עאידה תומא סלימאן: מותר גם ליושב-ראש להיות עם דעה – לא רק לסכם דיונים.

עאידה תומא סלימאן: זו דעתי, כאשה שלמדה שפה וספרות ערבית באוניברסיטה, שאוהבת מאוד את השפה שלה, ושאני יודעת שהשפה היא חלק מהזהות שלי ומההוויה שלי ומהעמדה שלי כלפי העם שלי ועמים אחרים, אני חושבת שמי שרוצה ללמוד את השפה, צריך ללמוד את השפה הספרותית, ומשם אין גבול – יכול ללמוד את כל השפות המדוברות באזור.

עאידה תומא סלימאן: כך אני חושבת.

עאידה תומא סלימאן: מאחר שלא נרשמו אצלי עוד דוברים, תרצי, ד"ר חנה, להוסיף משהו?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<חנה ספרן: אני רוצה לקחת את מדינת ישראל לבית משפט, שלא לימדה אותי ערבית, כי עכשיו- - -

עאידה תומא סלימאן: רק על זה?

<חנה ספרן: עוד הרבה, אבל פה בישיבה הזאת.

<חנה ספרן: שעכשיו בבית הספר, שעכשיו אני כבר לא צעירה, וקשה לי ללמוד, וצריכה לשלם הרבה כסף לשפה.

<חנה ספרן: השפה הערבית היא שפה תאומה לעברית.

עאידה תומא סלימאן: מאותו מקור.

<חנה ספרן: ואנחנו מעשירות את העברית שלנו, ואני שומעת את החברות והחברים הערבים, העברית שלהם, כמה היא עשירה ומדהימה, כי השפות האלה הן תאומות, והן חייבות להילמד יחד, ומדינת ישראל עושה פשע נגד עצמה, שהיא לא טורחת ללמד את הערבית, ובזה עאידה, אני מסכימה אתך, על העושר שלה, על הכתיבה שלה, על ההיסטוריה, הספרות, שאת זה אי-אפשר במדוברת, כי שפה היא לא רק שפה; היא גם תרבות וכל מה שקשור לזה.

<חנה ספרן: לא כדאי ללכת לבתי משפט – זה לא יעזור.

<חנה ספרן: הולכים לבתי משפט על דברים כואבים רבים, וזה לא עוזר, אבל רציתי גם לומר – יש פה שלושה אספקטים: ספרי לימוד לערבים וערביות, ללמוד את העברית, שזה גם מה שעושים בבתי ספר, זה גם ספרים שצריך להסתכל עליהם, ספרים בערבית ליהודים, ללמוד את הערבית, וכמובן הספרים שערבים לומדים הכול – מתמטיקה, כפי שנתת דוגמה, אנגלית, כל דבר.

<חנה ספרן: יש פה יותר מסוג אחד של ספרות, ועל כל הספרות הזאת צריך להסתכל.

<חנה ספרן: אני הייתי שותפה עם מר חאדר ו- - - בכתיבה של ספר ללימוד השפה העברית לבתי הספר הערביים, והם היו צריכים יועצת מגדרית – ככה נדחפתי לשם.

<חנה ספרן: היה צריך לעבור על הספר ולהסתכל אם אין שום תכנים שפוגעים בהקשר המגדרי – גם בגברים, גם בנשים.

<חנה ספרן: מגדר זה לא זכויות נשים.

<חנה ספרן: זכויות נשים זה חשוב מאוד, אבל זה לא מגדר.

<חנה ספרן: מגדר זה ההבדלים בין הגברים לנשים, שגורמים לנו להיות במקום שהוא סוגר אותם בבית סוהר של המגדר, שבו אנחנו חייבים להתנהג גבר-גבר, אשה-אשה, ואז אנחנו הרבה פעמים, בגלל המסורת שבה אנחנו חיים, פוגעים בדרך כלל בנשים, אבל גם בגברים בהקשר הזה.

<חנה ספרן: לכן הדברים הללו חשובים, והם חשובים בכל הרמות.

<חנה ספרן: הם לא מסתכמים בזה שנכתוב בלשון נקבה, ופה גם העברית והערבית הן תאומות.

<חנה ספרן: נכון שיש להן שפות סקסיסטיות, או כמו שאמרה יונה וולך – סקס מניאקיות, כי אי-אפשר לדבר לא בעברית ולא בערבית בלי הזכר ובלי הנקבה.

<חנה ספרן: מה זה שולחן?

<חנה ספרן: הוא זכר?

<חנה ספרן: הוא נקבה?

<חנה ספרן: אני חייבת לדעת אם הוא זכר או נקבה, אבל הוא שולחן.

<חנה ספרן: אז במובן הזה אני חושבת שחשוב להסתכל על כל הרמות, על כל האספקטים האלה, ללמד את הספרות העברית בבתי ספר עבריים שיש בהם הסופרות הערביות המדהימות, המשוררות, כולן.

<חנה ספרן: זה נכון לכולנו, וזו מטרה משותפת של כולנו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, ד"ר חנה.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה אתך, ועכשיו גם הוספת.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את ההבדל בין המפגש הזה של תלמידת בית ספר, שקוראת טקסטים בערבית, שבונים תדמית מסוימת של גברים ונשים, ואחר כך להתחיל ללמוד אנגלית, ולראות שם דמויות אחרות, וזה דווקא מקבע, שזה לא יכול להיות אצלנו; זה קורה שם, לדוברי האנגלית, לתרבויות אחרות, אבל לא אצלנו, ויוצר את הפער הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמאוד חשוב לשים לב לפער הקיים בין התמונה המצטיירת מטקסטים שלומדים אותם בשפה אחרת – עברית או אנגלית, וטקסטים בערבית.

עאידה תומא סלימאן: אם אין חוט שמקשר את הגישה כולה, בכל ספרי הלימוד, כולל היסטוריה – אמרתי את זה פעם – כולל היסטוריה, שהיא בעצם תרגום ממשי של המילה his story – הסיפור שלו, אין שם הסיפור שלה, בתוך ההיסטוריה.

עאידה תומא סלימאן: מר חסן ג'בארין, יוזמת הערבית שפתנו, מאום אל-פאחם.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) אני מאוד מודה לכולם על היום הנפלא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני אתרגם בסוף.

יוסף ג'בארין: משפט אחד בעברית בכל זאת.

יוסף ג'בארין: יום השפה הערבית בכנסת מתקיים בעברית.

יוסף ג'בארין: גם זה מתקיים בעברית.

יוסף ג'בארין: יום השפה הערבית בכנסת.

יוסף ג'בארין: אני שואל, להגיע ליום, שהאוכלוסייה היהודית הישראלית תואיל בטובה, ותלמד קצת ערבית – לא רק אנשי השב"כ והביטחון והחוקרים וכל זה.

עאידה תומא סלימאן: אלה היו הקולגות שלי באניברסיטה בלימודי הערבית.

יוסף ג'בארין: ילמדו את המורשת הערבית העשירה, המשגעת.

יוסף ג'בארין: זו הנאה גם.

יוסף ג'בארין: אנחנו יודעים את השפה העברית על בוריה – תלמדו ערבית.

יוסף ג'בארין: אתם חיים באזור ערבי, בכל מקרה.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) אם תרשי לי הערה לגבי ההפיכה לנקבה ולזכר, זכר ונקבה.

יוסף ג'בארין: כמובן שאת התמחית בשפה הערבית, ועל כן לא אוכל להתווכח איתך בעניין, אבל יש את "נאיבה" ו "נאיב", בדרך כלל בשפה הערבית, אומרים למשל אישה הרה (דומה לזכר), לא אומרים את זה בלשון נקבה..

יוסף ג'בארין: למה?

יוסף ג'בארין: כי ברור לחלוטין שמדובר באישה, ואין צורך להוסיף את ה"ת" של הנקבה, וערבים אוהבים לקצר ואוהבים את היופי של השפה עד אין סוף, לא מתוך נקודת מבט גזענית של גבר מול אישה, לא..

יוסף ג'בארין: אנחנו נקפח את אבותינו אם נגיד...

יוסף ג'בארין: נאיבה, הריבוי שלה זה "נואיב" ולא "נאיבאת", וכדי שהאישה לא תהיה קטסטרופה, היא תיקרא "נאיב" - - -

עאידה תומא סלימאן: בדיוק התווכחנו בנושא שהתחלתי אתו, שאמרתי שהשפה היא גם כן איך שמתהווה, היא ביטוי הרבה פעמים למצב התרבותי הקיים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, שאם אנחנו רוצים כערבים שאוהבים את השפה, לתרום לשפה, אנחנו חייבים לשבור לפעמים את הכלים שנבנו מנקודת מבט של מגדר מסוים, או שנבנו כדי לשרת מבנה מגדרי שקיים כיום.

עאידה תומא סלימאן: לפחות כך אני רואה חלק מהתפקיד שלי.

עאידה תומא סלימאן: למה יש עשר מילים בערבית, שכאשר הופכים אותן לנקבה, הופכים לקטסטרופה?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה משהו מעניין מאוד שצריך ללמוד אותו, ולמה דווקא מחליטים שבמילים מסוימות, להסיר את סימן הנקבה – אתה אומר, כדי לחסוך בזמן?

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) איג'אז.

יוסף ג'בארין: .

יוסף ג'בארין: אישה מניקה זה כבוד גדול לאישה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שזה כבוד גדול.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, נשים יולדות.

עאידה תומא סלימאן: להפוך את זה – הן יולדות, זה חלק מהתפקיד הביולוגי שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) לגבי השפה הערבית, כי היום, הפלסטינים בישראל נוטשים את שפתם הערבית מראשית.

יוסף ג'בארין: .

יוסף ג'בארין: ואת זה אני אומר לכולם.

יוסף ג'בארין: ..

יוסף ג'בארין: נוטשים את שפתם הערבית ישירות אחרי לימודי תיכון, ויכול להיות שלא יפגשות את השפה הערבית לעולם, אני קורא שכל מי שמתמחה בכל תחום, משפטים, או כל תחום, לטרוח עוד מעט וילמד את המילון המקצועי של התחום שלו, אני מרחם על - - -

עאידה תומא סלימאן: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי)

עאידה תומא סלימאן: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) (ממשיכה בשפה העברית) זה לא יירשם בפרוטוקול, אם המטרה היא הפרוטוקול, כי היא לא תדע לרשום את זה בערבית.

איימן עודה: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) השפה בהקשר שלנו, היא לא רק עניין מופשט, היא עניין של זהות, הישארות.

איימן עודה: .

איימן עודה: ובכל הנסיונות להפריד ולהמציא עדות וקבוצות בין הערבים, שפה היא הדבק שמאחד את כל בני הקבוצה הלאומית הזו, ובמיוחד בצל חוק הלאומיות החותר להמעיט במעמדה של השפה הערבית.

איימן עודה: היום הזה הוא יום חשוב, ברצוננו לדבר בשפה הערבית, אנחנו בני הארץ המקוריים, השפה הזו היא השפה של איזורים אלו במשל מאות בשנים, כדי שתהיה לה נוכחות רחבה במרחב הכללי כמו שמגיע לה.

איימן עודה: תודה רבה עאידה, תודה רבה לכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חבר הכנסת איימן עודה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש לנו יום מאוד עמוס – יש שלושה ימים מיוחדים היום בכנסת, חוץ מהמחויבויות לדיונים מאוד חשובים שמתקיימים היום.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מקיימים את היום הזה לקראת סוף המושב, ובסוף המושב עושים מה שנקרא ניקוי שולחן, ואז הכול מצטבר בבת אחת.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה שהצטרפת לדיון.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל, אני רוצה גם להודות לד"ר דיאנא ולכל אלה שבאו וטרחו והשתתפו בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שפעם נוספת אנחנו מעלות שאלות מאוד מהותיות גם בקשר לשפה.

עאידה תומא סלימאן: נכון, השפה היא גם זהות, ולכן ההתעקשות שלי על השפה הספרותית ולא על הדיאלקט הזה או השני, כאשר בארץ פה, אפילו בתוך מדינת ישראל, הצפון לא מדבר באותה שפה מדוברת כמו הדרום, ואם נתחיל לפצל את זה, זה ישרת בדיוק את מה שדיבר עליו חבר הכנסת איימן עודה.

עאידה תומא סלימאן: אני שוב מברכת על עצם קיום היום הזה, מברכת את חבר הכנסת יוסף ג'בארין על היוזמה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעצם העובדה שאנחנו מנכיחים ומנכיחות את השפה הערבית בכנסת פעם בשנה, נמשיך עד שזה יחלחל ויתקיים פה בכנסת הזו, תרגום סימולטני יום-יומי מערבית לעברית ולהפך, וכל אחד יבחר להתבטא בשפה.

עאידה תומא סלימאן: אני בעצמי מרגישה כמה פעמים שאני רוצה לעלות על הדוכן, ולדבר בשפה שלי, כי אני יודעת – כמה שאני מדברת עברית טובה, אני אף פעם לא מייצגת את עצמי ומדברת בשפה העשירה כפי שאני עושה בערבית.

עאידה תומא סלימאן: לכן אני חושבת שזו זכות שאנחנו מדברים עליה.

איימן עודה: - -

עאידה תומא סלימאן: איימן אומר שיש חברי כנסת ערבים שמדברים עברית יותר טובה מהערבית.

עאידה תומא סלימאן: ..

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהיום עלינו על סקירה מאוד מעניינת.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שתמשיכו לסקור את ספרי הלימוד של השפה הערבית החדשים, כדי לדעת, אבל אני פונה למשרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, ורואה בחשיבות רבה, לבנות לעצמכם מאגר של מומחים ומומחיות ערבים וערביות בנושא המגדרי, שישמשו כבודקים של הספרים לשפה הערבית, וספרים אחרים גם כן, מבחינה מגדרית, ולא לסמוך את ידינו על אנשים שעם כל הכבוד, הם מומחים גדולים בשפה, ויכולים להיות מומחים גדולים בסוציולוגיה ופסיכולוגיה, אבל בלי המשקפיים המגדריות שאנחנו מדברות עליהם כל הזמן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא שמענו, אבל שומעים בהרבה ישיבות אחרות על הכשרת המורים.

עאידה תומא סלימאן: לא שמענו את התגובה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן גם כן, שהכשרת מורים בנושא המגדרי תהפוך להכשרה בילד-אין בכל בתי הספר להוראה, והגיע הזמן גם כן להקדיש תשומת לב מיוחדת בהכשרות מורים שכבר קיימים במערכת הלימודים בנושא מגדר.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר פניתי בנושא הזה, אמשיך ללחוץ בכיוון הזה על משרד החינוך ועל המל"ג.

עאידה תומא סלימאן: בנושא של ספרי הלימוד האחרים, אני גם כן חושבת שהגיע הזמן לבדוק מה קורה מבחינת תדמית הערבי והערבייה לא רק בספרים שמלמדים שפה ערבית בבתי ספר יהודיים, או שלומדים בהם יהודים, אלא גם כן באופן כללי, אבל באופן ספציפי, בגלל הדיון החשוב הזה והקשר לנושא המגדרי, לבדוק גם מה קורה בבתי ספר יהודים מבחינת ספרי לימוד השפה הערבית, והנושא המגדרי – איך מופיע שם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהסקאלה שנבדקה, שיש בה גם בדיקת טקסטים וגם בדיקת הנראות של הנשים בספרי הלימוד, ואיך הן נראות – התדמית שנבנית שם, וגם מי היוצרים שנכנסים לתוך הספרים, היא דבר מאוד חשוב, ואני מקווה שתמשיכו.

עאידה תומא סלימאן: אני יוצאת בקריאה למשרד החינוך ונציגי משרד החינוך, לשתף פעולה באופן בדוק עם המומחים והמומחיות של המועצה הפדגוגית הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפשר לצאת עם תובנות ועם מסקנות מאוד חשובות, שיתרמו בסופו של דבר לילדים ולבנות שלנו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, הישיבה נעולה.