הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 108, 2017-07-10 14:00

ישראל אייכלר: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור בעניין שריפות הענק וזיהום האוויר באתרי פסולת סביב העיר אשדוד והאזור כולו.

ישראל אייכלר: אנחנו בישיבת מעקב על דיון שהתקיים שתאריך 21.5.2017.

ישראל אייכלר: אני בדרך כלל יודע את התאריך העברי.

קריאה: כ"ה באייר.

ישראל אייכלר: כ"ה באייר התשע"ז.

ישראל אייכלר: היום אנחנו ט"ז בתמוז.

ישראל אייכלר: מחר אנחנו ב-17 בתמוז, בצום.

ישראל אייכלר: הוועדה מתכנסת לישיבת מעקב, כי מאז הדיון בעקבות פניות של תושבי אזור אשדוד, שפנו לוועדה, לא ייאמן – כשקיבלנו את הפנייה – ואני רוצה להודות ליועצת המשפטית שלנו, שאת נתת לנו את הממד החמור של מה שקרה שם – דובר על ריח חריף, שממנו סבלו מיום שלישי , 16 במאי, וענני עשן.

ישראל אייכלר: הריח נגרם כתוצאה משריפה שפרצה בבריכות החמצון.

ישראל אייכלר: השריפה כובתה סופית רק לאחר חמישה ימים.

ישראל אייכלר: זה טונות של מים ששפכו שם, ב-20 במאי 2017.

ישראל אייכלר: הדליקה פרצה בדליקות החמצון, אבל מה שחמור בעיניי, ובעצם זה נותן לי קצת תקווה – שבעצם זה לא היתה שריפה בלתי נמנעת, כי זה התחיל בגלל הצתה.

ישראל אייכלר: אז מצד אחד, זה חמור – היא גרמה לערימת בוצה, מערמי פסולת בפאתי הבריכות – כך נמסר לנו מאנשי הממשל שהיו פה.

ישראל אייכלר: אם המפקד יודע משהו אחר – תגיד לנו בהמשך.

ישראל אייכלר: לדברי מפקד מחוז דרום בכבאות, טפסר בכיר משה סויסה, האזור ממשיך לבעור מתחת לאדמה.

ישראל אייכלר: אני לא יודע אם זה ממשיך עד היום.

<הדס בן נפלא: לא כרגע.

<הדס בן נפלא: בזמנו זה בער.

<הדס בן נפלא: אני מתנצלת על העיכוב – רמ"ד הערכת סיכונים שלנו, שביצע חוות דעת בכלל על התחום הזה של הבוצה, ולפי מה שהוא הסביר – אני לא אשת המקצוע – יש התחממות פנימית של הבוצה, ויכולה להיות בעירה ספונטנית, לפי מה שהבנתי, בלי קשר להצתה.

ישראל אייכלר: אז למה אמרו לנו שזה היה הצתה?

<הדס בן נפלא: אני לא יודעת.

<שמעון פורטל: בשביל זה לא הבנתי את הנוכחות שלנו פה, כי שום ראיה לא היתה על הצתה אלא להפך – הדיווח שאנחנו קיבלנו מכב"א היא מתוך בעירה פנימית, כלומר זה חומר אורגני.

<ורד קירו-זילברמן: הנוכחות היא גם לעניין רתמים, ששם יש בעיה אקוטית, וזה גם חלק מזה.

<ורד קירו-זילברמן: זה שלושה אתרים שסמוכים וצמודים אחד לשני.

<שמעון פורטל: אני לא מלין על זה, אבל אנחנו מבחינתנו כמשטרת אשדוד, הדיווח שלנו – אנחנו מסתמכים על הדברים שנמסרו – אנחנו לא מבינים בזה – אלא שזו בעירה פנימית של בוצה, חומר אורגני.

ישראל אייכלר: בדיון הקודם דובר שזה התחיל משריפת קוצים, והיא לא נעשית מעצמה כחומר אורגני; שריפת קוצים זה בדרך כלל – מישהו השאיר סיגריה או הדליק.

ישראל אייכלר: כפי שאמרה היועצת המשפטית, לך יש תפקיד נוסף פה, כי היתה פה טענה, לגבי רתמים, אני חושב – יש כאלה שגונבים מתכות, שמציתים, כדי לחשוף את המתכות, אבל זה יהיה בהמשך.

ישראל אייכלר: בדיון הקודם נכחו תושבים רבים, שסיפרו על תחושות קשות בימי השריפה, ומשרד ההגנה אמר אז, שלא נמדדו ערכים של חומרים מסוכנים לאזרח, אבל לא אמרו מה כן נמדד.

ישראל אייכלר: הפעם כבר ישיבו לנו תשובות, מה נמדד, ונשמע את זה מכם.

ישראל אייכלר: ביקשנו בסיום הישיבה מנציגי המשרד להגנת הסביבה, לקבל דיווח, אילו חומרים מזהמים נפלטו בגלל השריפה, ומה החומרים שהוטמנו באתרים האלה.

ישראל אייכלר: כל המשתתפים בישיבה הקודמת הסכימו שחייבת להיות תוכנית שיקום לשלושת האתרים.

ישראל אייכלר: בסיכום הישיבה התבקשו נציגי הממשלה להכין הערכה תקציבית לפינוי רתמים א"א אשדוד ובריכות החמצון.

ישראל אייכלר: התברר בדיון הקודם גם שאין מישהו שהוא אחראי על הכול; יש הרבה גורמים אחראיים, אבל יודעים – כשכולם אחראיים, אף אחד לא אחראי.

ישראל אייכלר: כל גורם הטיל אחריות על האחר, וכך הבעיה לא מטופלת וממשיכים לסבול.

ישראל אייכלר: אגב, משרד הבריאות אמר באותו דיון שאין נתונים חריגים על תחלואה של מחלות ריאות ונשימה של תושבי האזור, וזה מאוד משמח, למרות שהיו פונים שטענו שכן יש.

ישראל אייכלר: בסיום הישיבה פניתי לשר הבריאות, לבקש לרכז את הנתונים, ושר הבריאות החל באיסוף מידע בריאותי ונתוני אשפוז של מחלות מערכת הנשימה, כולל אסטמה בילדים ובמבוגרים ומחלות חסימתיות במבוגרים וכלי דם.

ישראל אייכלר: זה יימשך מספר חודשים, אמרו לנו, אז איך אומרים – לבריאות.

ישראל אייכלר: נקווה שזה לא ייקח הרבה זמן, אבל משרד הבריאות גם הודיע שמדידות שבוצעו סמוך לתא השריפה הראו מעל ערך התראה מוגדר בתקנות חוק אוויר נקי, של חלקיקים מרחפים, ותסלחו לי שאני לא יודע מה זה 10PM ו-2.5PM.

<ברוך ובר: גודל החלקיקים.

<ברוך ובר: ככל שזה קטן יותר, מסוכן יותר.

ישראל אייכלר: הבנתי.

ישראל אייכלר: אני לא צריך להקריא את שאר החומרים.

ישראל אייכלר: רוצה שאביא בפרוטוקול את החומרים שאספתם, או אנשים בעצמם יגידו את זה?

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: אשאיר לכם את הפרטים שהבאתם לנו, לפרט בוועדה.

ישראל אייכלר: בדיון הקודם דובר, שממש באותו יום או למחרת אמורה להתכנס ועדה בין-משרדית, כפי שמחייבת החלטת הממשלה, והשאלות שלנו היום היא האם התכנסה הוועדה הזאת, ומה היו מסקנותיה; האם הוחלט על שיטות גידור ושמירה מפני גנבי מתכות; האם פורסם מכרז המשך לקבלן המבצע, כיבוי שריפות; האם הוכנה תוכנית שיקום לאתרים; האם התבצעו הערכות תקציביות?

ישראל אייכלר: מר ברוך ובר, שהיה אתנו, הודיע שיוציא צו לסגירת בריכות חמצון לעיריית אשדוד – מה קורה עם זה?

ישראל אייכלר: אתה תספר בדיוק מה שאני קורא פה – מה עם תוכנית לעיריית אשדוד, אבל אין תקציב לכך – אני רואה שזה מודגש.

ישראל אייכלר: עלה פה גם הנושא של בעירות במושב בן-זכאי.

ישראל אייכלר: אני לא יודע אם זה שייך לעצם העניין, אבל אם כן, ארצה שתתייחסו גם לזה.

ישראל אייכלר: נלך לפי סדר הדוברים.

ישראל אייכלר: ד"ר משה ונגר, עמותת אדם טבע ודין.

<אריה ונגר: אריה.

<אריה ונגר: משה ז"ל היה סבי.

ישראל אייכלר: ברשותכם, אני מרשה לעצמי כיושב-ראש לעשות דברים כאלה לפעמים – היה יהודי פשוט, שהיה גר במחוז, והפריץ שם חשב עצמו להיסטוריון, ידען.

ישראל אייכלר: הוא ראה את היהודי העני הזה, ואמר: בוא, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

ישראל אייכלר: אתם, יהודים, חכמים.

ישראל אייכלר: איך קראו לאמא של אברהם אבינו?

ישראל אייכלר: היהודי מתחיל לחשוב, איפה כתוב בתורה מי היתה אמא של אברהם אבינו?

ישראל אייכלר: בסוף הוא נזכר שבגמרא – הוא אמר לו שאם תדע, אתן לך 50 רובל.

ישראל אייכלר: אם לא, אתה תשלם לי.

ישראל אייכלר: פתאום הוא נזכר שיש מקום שכתוב שלאמא של אברהם אבינו קראו אמתלאי בת כרנבו.

ישראל אייכלר: אמר לו: אמתלאי בת כרנבו.

ישראל אייכלר: אומר לו: אדוני הפריץ, אתה שאלת אותי שאלה על מה שהיה לפני 3,000 שנה.

ישראל אייכלר: אני הייתי אמור לדעת איך קראו לאמא של אברהם אבינו, שלא כתוב בשום מקום בתורה חוץ מדברי חז"ל.

ישראל אייכלר: אני אשאל אותך שאלה שקרתה אצלך במחוז, ולא לפני 3,000 שנה אלא לפני שנה, וזה רשום בכל ספרי העירייה והאוכלוסין, ונראה אם תדע לומר.

ישראל אייכלר: אמר: מה שקורה אצלי בעיר – אני יודע הכול.

ישראל אייכלר: איך קראו לאמא שלי ז"ל, שנפטרה לפני שנה?

ישראל אייכלר: למה נזכרתי בסיפור הזה – כי היא ידעה איך קראו לסבא שלך.

ישראל אייכלר: ..

ישראל אייכלר: בבקשה.

<אריה ונגר: תודה.

<אריה ונגר: אני נדרשתי לנושא הניטור, ותכף אפרט בקצרה כמה נקודות.

<אריה ונגר: אני רק רוצה להסביר שניטור, כמובן, בא לצד ואחרי הטיפול במפגע.

<אריה ונגר: קודם כל ברור שצריך לטפל במפגע עצמו – לכבות את השריפות, לשקם את האתר, להוריד את הסיכונים.

<אריה ונגר: זה כמובן מעל ולפני הכול.

<אריה ונגר: למה בכל זאת חשבתי לומר כמה מילים בנושא הניטור – יש לזה שתי סיבות: קודם כל, בדיון הקודם, שלא הייתי בו, אבל קראתי את הפרוטוקול, התברר שכן היה עשן, היו ריחות, היה מפגע, בבירור, ולא מדדו ערכים חריגים, לא מצאו שום דבר.

יעל כהן-פארן: גם בשריפה הגדולה בבז"ן, שמיכל הדלק נשרף 12 שעות בערך – לא היתה חריגה.

יעל כהן-פארן: זה מראה, שאולי יש בעיה במתקנים, במידה?

<אריה ונגר: יש תורה שלמה של איך מודדים ומה מודדים, אבל בבז"ן ראו את העשן עולה למעלה, אז ברור שהמדידה היא לא למעלה.

ישראל אייכלר: זה קורה גם ברפואה.

ישראל אייכלר: חמתי אומרת: כל המדדים בסדר – רק אני לא מרגישה.

ישראל אייכלר: ..

<אריה ונגר: מדידה צריכה להיות מותאמת למטרה מסוימת, ואז בונים אותה נכון.

<אריה ונגר: השאלה מה היתה המטרה.

<אריה ונגר: אם המטרה היתה לראות, לאן הולכת תמרה של עשן, למשל, מבתי הזיקוק, היה צריך לכוון כלפי מעלה אמצעים – היו רואים את זה.

<אריה ונגר: ניטור תמיד מוטה מטרה, אבל זו אמירה מהצד.

<אריה ונגר: בכל אופן, היתה התופעה הזאת, שהיה מפגע, והניטור לא הראה כלום, לפחות לפי מה שנאמר בדיון הקודם.

<אריה ונגר: הדבר השני הוא שהמפגע שהיה, הוא לא היחיד באזור.

<אריה ונגר: האזור של אשדוד הוא מרובה מפגעים ומקורות פליטה.

<אריה ונגר: יש גם נמל גדול, יש מפעלי תעשייה רבים וגדולים, יש בתי זיקוק, יש אתרי פסולת כאלה ואחרים.

<אריה ונגר: מה שאני מציע, שגם לצורך השיקום של האתר הזה צריך איזושהי תוכנית ניטור כדי להראות איך מתקדם השיקום, והאם המטרדים הוסרו או לא, כי הפליטה של זיהום מאתר כזה היא לא רק בימי שריפה; בימי שריפה היא מועצמת, אבל יש פעפוע דרך הקרקע, סדקים, יש חומרים שמתנדפים לאט-לאט, אבל שעולה.

ישראל אייכלר: מה שאתה מציע – שיהיה מתקן שתמיד מנטר את המצב.

<אריה ונגר: לא מתקן אלא מתקנים, אמצעים.

<אריה ונגר: צריך לשדרג את מערך הניטור.

<אריה ונגר: מערך הניטור, כפי שאני מכיר אותו באשדוד, ויושבת פה מנהלת האיגוד, ומערך הניטור של המשרד להגנת הסביבה, ברובם בודקים מזהמים, במירכאות, שגרתיים, שזה נכון למדוד אותם – אלה הנפוצים ביותר, נפלטים בכמויות הגדולות ביותר.

<אריה ונגר: כבודם במקומם מונח, אבל זה לא נותן צורך לבעיות ייחודיות ולחומרים מיוחדים – ופה ראינו דוחות שהיתה הטמנה של ארסן וחומרי הדברה ומתכות כבדות- - -

ישראל אייכלר: היה בעבר.

<אריה ונגר: כן, אבל זה לא הלך לשום מקום.

ישראל אייכלר: מה אתה מציע?

ישראל אייכלר: מה צריך לעשות?

<אריה ונגר: מה שצריך לעשות זה לשדרג לחלוטין – ואני לא יודע אם זה צריך להיות המשרד להגנת הסביבה או האיגוד או שניהם ביחד – לשדרג את מערך הניטור כדי לעקוב אחר הבעיה הזאת ואחר כלל הבעיות באזור באופן מתמיד, ולא רק כשיש שריפה.

<אריה ונגר: זה אפשר לעשות בשורת אמצעים.

ישראל אייכלר: שלא נפרט אותם כאן.

<אריה ונגר: אני יכול לומר במשפט על כל אמצעי.

<אריה ונגר: זה לא כלי אחד; זה לאסוף את האוויר ולקחת אותו למעבדה בכל מיני נקודות, בכל מיני זמנים, ששם אפשר לזהות בשיטות מתקדמות שורה ארוכה מאוד של חומרים.

<אריה ונגר: דבר שני זה חלקיקים – כשהם עפים באוויר, יש להם הרכב שיכול להשתנות ממקום למקום, וגם ההרכב שלהם משפיע על הרעילות – לא רק הכמות והריכוז.

ישראל אייכלר: כמובן, אבל שאלתי דברים מעשיים שאנחנו כוועדת כנסת – אנחנו לא מומחים לזיהום אוויר.

ישראל אייכלר: אמרת שיהיו מתקנים, ולהעביר אותם למעבדה.

ישראל אייכלר: את זה הבנתי.

ישראל אייכלר: כל השאר זה כבר אנשי המקצוע שיעשו.

<אריה ונגר: נכון, אז אנשי המקצוע צריכים – ואם הוועדה תיזום את זה או תעקוב אחרי זה, זה יהיה תרומה גדולה לבריאות הציבור, לשדרג את מערך הניטור באזור, ולהגיע ליכולות גבוהות יותר בשל מורכבות וכמות המפגעים באזור, גם בנוגע לשריפות ולאתרים שבדיון וגם באופן כללי.

יעל כהן-פארן: מי אחראי על הניטור – המשרד?

ישראל אייכלר: השאלה שלך בדיוק מביאה אותי לברוך ובר, הגנת הסביבה במחוז דרום.

ישראל אייכלר: הוא האחראי באזור, נכון?

<ברוך ובר: זה אזור מפגש בין שני מחוזות.

<ברוך ובר: אני אחראי על מחוז דרום.

<ברוך ובר: יש פה נציגת מחוז מרכז.

יעל כהן-פארן: אז רתמים זה מחוז המרכז, ובריכות החמצון זה מחוז דרום?

<קריאה: כן.

<קריאה: הגבולות שלנו הם כמו של משרד הפנים.

<ענת רוזן: עכשיו משייכים אותם לכולם.

יעל כהן-פארן: מה זה לכולם?

יעל כהן-פארן: כל אחד מקבל חצי בריכה?

<ענת רוזן: כל אחד מוסר אותה למישהו אחר.

יעל כהן-פארן: איזה בלגאן.

<ברוך ובר: אני, ברשותך, רוצה להעלות בעיה שקשורה לאשדוד, אבל הפכה להיות רחבה יותר.

<ברוך ובר: שבוע לאחר מכן היתה שריפה במחצבת פיוניר.

<ברוך ובר: גם פינו תושבים, רק שהפזורה הבדואית הזאת פחות הגיעה לתקשורת, והתופעה שגילינו היא דומה למה שקרה באשדוד.

<ברוך ובר: כיבוי מתייחס לצורך לכבות שריפות, כשיש סכנה לחיי אדם.

<ברוך ובר: מפגע עשן שנוצר והמפגעים הבריאותיים שנוצרו בעקבות כך, כנראה לא נחשבים כפעולה שדורשת תגובה.

<ברוך ובר: מה שקרה גם באשדוד, וקרה שבוע לאחר מכן גם באזור פיוניר, וזה ממשיך לקרות במקומות שונים בתכיפות די גבוהה, היא שהכלי היחיד שנדרש כדי לכבות את השריפה זה טרקטור.

<ברוך ובר: מה שכיבה את השריפה באשדוד בסופו של יום היה טרקטור- - -

קריאות: - - -

ישראל אייכלר: הטרקטור עצמו יכול להישרף.

<ברוך ובר: מסתבר שכב"א- - -

ישראל אייכלר: מה הוא עושה?

<ברוך ובר: הוא מכסה את השריפה.

<ברוך ובר: ומה שהסתבר, בשני המקרים הללו כיבוי אש אשדוד, בחריצות רבה, שלח את הכבאית היחידה שהיתה לו, אחר כך היו כבאיות רבות, אבל בסוף מי שכיבה את השריפה לאחר ארבעה ימים זה היה טרקטור צה"לי.

ישראל אייכלר: כלומר כל המים שנשפכו שם היו לריק?

<ברוך ובר: במקרים מסוימים המים הם לא אמצעי יעיל, מה עוד שאתה מגיע למדבר – במקרה הזה היה לנו מזל, שהיתה לנו צנרת ליד.

<ברוך ובר: יש מקומות בשטחים פתוחים, שאין צנרת ליד, וכבאית כזו או אחרת שמגיעה, לא מספיקה, מה עוד שלפעמים בשטחים משובשים כבאית לא יכולה לנסוע, וגם באשדוד כבאית שקעה בתחילת הדרך.

יעל כהן-פארן: בבוצה?

<ברוך ובר: שקעה בחול, והיא לא היחידה ששקעה.

<ברוך ובר: כשאנחנו פנינו לשירות הכבאות, הסתבר שהשאלה שנשאלה – קודם כל, קיבלנו תשובה שאין טרקטורים.

<ברוך ובר: אחר כך התברר לנו שיש להם חוזים נצורים, שלא הפעילו אותם, והבעיה היא תקציבית.

<ברוך ובר: כשעלתה השאלה, אם ישלמו לנו, אז נכבה, נשארנו די בתדהמה מהתשובה הזאת, ובפיוניר השריפה כבתה מעצמה בסוף.

<ברוך ובר: בסוף הביאו טרקטור של המועצה המקומית.

<ברוך ובר: באשדוד אחרי לחץ גדול מאוד הגיע כידוע טרקטור אייר RV, ומה שאנחנו מוצאים כלקונה חמורה היא העובדה שלהפנים את התודעה שנפגעי עשן, שלא מסתכנים מעצם האש אלא מעצם העשן, פוגעים בבריאות – צריכים להיכנס לקטגוריה שדורשת טיפול מיידי.

<ברוך ובר: הפנינו מכתב בחתימת המנכ"ל שלנו בעקבות שני האירועים הללו למשרד לביטחון פנים.

<ברוך ובר: עדיין לא קיבלנו תשובה, אבל זה דבר שצריך להיות על השולחן – פנייה לכב"א, לתפוש אירועי עשן כבד כאירועים שמסכנים את בריאות הציבור, ומשחררים תקציב לצורך הפעלת חוזים נצורים שיש לכב"א, לצורך הפעלת הטרקטורים.

<ברוך ובר: זה דבר שעדיין כנראה במדינת ישראל, זו לקונה שעדיין לא טופלה.

ישראל אייכלר: כלומר אתה אומר שברשות כיבוי האש אין בכלל סעיף תקציבי לטרקטורים, לקבור- - -

<ברוך ובר: אני לא בקי בדיוק בנושא התקציבים, אבל דיברתי עם נציב שירות הכבאות, והתשובה שקיבלתי היא: מאיפה יגיע הכסף?

<ברוך ובר: ככל שהכסף לא יגיע – לא.

יעל כהן-פארן: ובסוף אתה כהגנת הסביבה מוציא לו את הצו, זה העירייה או הרשות האחראית, נכון?

<ברוך ובר: אני לא מוציא צו לכב"א.

יעל כהן-פארן: לא, לא לכב"א.

<ברוך ובר: אני לא רשאי להוציא צו.

יעל כהן-פארן: למה?

יעל כהן-פארן: מניעת מפגעים, ריח.

<ברוך ובר: אבל עדיין מי שאמון ומתוקצב ויודע ויש לו היכולות לכבות אש, בסופו של יום זה כיבוי אש.

<ברוך ובר: במקרה הספציפי של אשדוד, הרמת טלפון לראש העיר הביאה את כל הקבלנים הנצורים של העירייה.

<ברוך ובר: הם לא היו מספיק טובים - כדי לכבות את האש היה צריך כלי הרבה יותר כבד, אז אשדוד עשתה מהרגע הראשון כל מה שביקשו ממנה.

<ברוך ובר: ארבעת הטרקטורים שעבדו – נדמה לי שארבעה – התקלקלו בסופו של יום, כי העומס היה גדול מדי.

<יעקב סלאדי: התקלקלו, נשרפו, בהקשר של מישהו שיודע לעבוד.

<יעקב סלאדי: היינו שם במשך חמישה ימים, ארבע יממות, עם כל הכלים שיכולנו לגייס, אבל מה שעשה בסוף את העבודה זה ה-D10.

יעל כהן-פארן: אני נתקלתי בסיפור דומה מאוד באזור שאני גרה בו לפני כחודש וחצי.

יעל כהן-פארן: היתה שריפה, כב"א אמרו – ואני דיברתי עם קצין הכבאות של המחוז.

יעל כהן-פארן: הוא אמר: אנחנו סיימנו את עבודתנו, כי עכשיו זה תת-קרקעי, יש עשן אבל אין אש.

יעל כהן-פארן: כולם נחנקו.

יעל כהן-פארן: מה העניין – המשרד להגנת הסביבה כן הוציא צו לפינוי נפגעים למועצה האזורית – זה היה במנשה, ליד מושב תלמי אלעזר.

יעל כהן-פארן: כל האזור נחנק, אבל שלושה ימים עד שההוא זז, עד שההוא מביא את הטרקטור.

יעל כהן-פארן: שלושה ימים נחנקנו עד שהתחילו לטפל בזה.

יעל כהן-פארן: יש פה, לפי מה שאני שומעת, נוהל שאינו ברור.

יעל כהן-פארן: פעם אחת כב"א אומר: שריפה כזו שרק עושה עשן – אין שום נוהל.

ישראל אייכלר: הוא אומר שאין נוהל בעצם.

ישראל אייכלר: אבל מה שכן יש, שאנחנו רוצים לשמוע כתוצאה מהדיון הקודם, מה כן עשיתם.

<ברוך ובר: אני רוצה להגיע לנושא השני – הבריכות, הרתמים, מה אתה רוצה?

ישראל אייכלר: אתה בא"א אשדוד, נכון?

<ברוך ובר: כן.

<ברוך ובר: כידוע, היתה החלטת ממשלה ב-2014 שקבעה סכום של, אם איני טועה, 63 מיליון שקל.

<ברוך ובר: ההחלטה התמקדה אך ורק במצב יותר בעייתי מבחינת העשן, והבעירות הפנימיות, וזה רתמים, ואולי כדאי שנטע, שהיא בקיאה באתר טוב יותר ממני – א"א לא טופל עד כה.

<ברוך ובר: פנינו לרמ"י, וביקשנו להקים צוות לנושא הזה.

<ברוך ובר: מאחר שהתקשורת היתה קצת לקויה, המנכ"ל שלנו זימן פגישה לפי מתווה של ועדת היגוי שנקבעה בהחלטת הממשלה שהוא עומד בראשה.

<ברוך ובר: הישיבה הזאת היתה האחרונה – ב-22 במאי.

<ברוך ובר: היא דנה גם בנושא הגידור.

<ברוך ובר: אני חושב שסיכום הישיבה אצלכם – העברנו לכם.

יעל כהן-פארן: זה סיכום של חמש שורות.

יעל כהן-פארן: זה מה שקיבלנו.

שלומית אבינוח-קואולמן: זה מה שהם ענו לקראת הדיון.

שלומית אבינוח-קואולמן: זה מה שביקשנו.

<ברוך ובר: זו החלטה שהתקבלה ב-22 במאי.

ישראל אייכלר: שמקציבים בה 4 מיליון שקל למה?

<ברוך ובר: לגידור ולשמירה- - -

ישראל אייכלר: קודם כל, זה דבר חשוב מאוד.

ישראל אייכלר: אני מבין שעד היום זה היה הפקר.

<ברוך ובר: מה שקרה בא"א – שלא קרה, כלומר היתה תוכנית שהוקמה על-ידי מהנדס, ולא תוקצבה ולא הופעלה, ולכן פג תוקפה.

<ברוך ובר: הוועדה, שתתכנס ב-2 באוגוסט בראשות המנכ"ל, אמורה לשים את א"א על ראש שמחתנו, ולדרוש פיצול תפקידי לא"א.

<ברוך ובר: אני אוכל לדווח אחרי 2 באוגוסט, כיצד הדברים מתפתחים.

<ברוך ובר: במקביל, אנחנו מזמנים ישיבה בדרג המקצועי עם רשות מקרקעי ישראל מתוך כוונה לקדם גם את הטיפול בא"א, כפי שנקבע.

<ברוך ובר: מצאו בא"א שרידי בעירה, כלומר במקום אחד או שניים בעירה קלה – ודאי לא כמו שהיה ברתמים.

<ברוך ובר: אני רק רוצה לציין – וזה להערתו של אריה – שהחלת הממשלה דנה אך ורק בכיבוי השריפות.

<ברוך ובר: היא לא דנה בשיקום, וכל הסוגיה הכבדה של אפשרות של כן או לא של דליפה של- - -

שלומית אבינוח-קואולמן: אבל א"א אמרו שאין לכם הערה תקציבית בכלל.

<ברוך ובר: יכולה להיפתר כפי שנפתרה בחירייה, אך ורק אם יכסו את זה ביריעות פלסטיק, יאטמו את זה כפי שצריך וינטרו באופן קבוע.

<ברוך ובר: תוכנית כזו עדיין לא קיימת.

יעל כהן-פארן: היתה אמורה להיות קיימת בעקבות החלטת ממשלה- - -

<ברוך ובר: לא.

<ברוך ובר: החלטת ממשלה מדברת רק על כיבוי וניטור.

יעל כהן-פארן: אבל החלטת הממשלה מדברת על כיבוי תוך 18 חודשים, ממאי 2014.

יעל כהן-פארן: אנחנו כבר שלוש שנים ומעלה אחרי.

<משה ליבר: להערכתכם, אם א"א נשארת כמו שהיא, מתי היא תפרוץ, כמו שהיה בחודשים האחרונים?

<ברוך ובר: אני לא יכול להעריך דבר כזה.

<ברוך ובר: אני חושב שהפתרון לאתר פסולת, כמו הפתרון לכל מקום אחר בארץ, זה בסופו של יום שיקום.

<ברוך ובר: כאשר אתה מונע חדירת חמצן, אתה הופך את ההר לפארק או לשימוש ציבורי אחר – אתה מונע את האפשרויות של חמצון, של נבירה ושל חדירה של מיזמים באמצעות הדשן דרך הערימה הזו כלפי מטה.

<ברוך ובר: הדברים האלה עדיין, למצער, שלא כמו שנעשה במקומות אחרים בארץ, במקרה הספציפי הזה, עדיין לא התקדם.

ישראל אייכלר: תגיד לי אם אני מבין נכון – אם מישהו היה מביא לך חלק מחוף הים שם, להוציא חול ולעשות שם גבעה של כך וכך חול, לקבור את זה, אתה מבטיח שעד עשר שנים זה לא יפרוץ?

<ברוך ובר: הדברים האלה מבוקרים היטב, והאדמה היפה שיש לנו זה ההר בחירייה.

<ברוך ובר: ההר בחירייה בער, ויש סימנים של בעירה קלה בא"א.

<ברוך ובר: בא"א יש פחות פסולת ביתית – יותר פסולת בנייה.

<ברוך ובר: כאשר אתה מכסה את ההר ביריעות, ואתה עושה בעירות שעוברות גז, ואתה מנטר את פעולת הגז לאורך זמן, כי הגז הזה לאורך שנים הולך ונעלם – הוא מתפוגג לו – אתה יודע שאתה משוקם, מנוהל, ולא יכול לייצר מפגע.

ישראל אייכלר: כמה כסף אמרת?

<ברוך ובר: אני לא יכול להעריך.

<ברוך ובר: אני יכול לומר לך כמה תקצבו, למיטב זיכרוני, בחירייה.

ישראל אייכלר: כמה תקצבו אז?

<ברוך ובר: נראה לי שרק שיקום ההר בסביבות 150 עד 200 מיליון שקל.

<אריה ונגר: יכול להיות שחלק מהמיזמים מצריכים פינוי ולא רק כיסוי?

<אריה ונגר: אני שואל כי אני לא יודע.

<ברוך ובר: מאחר שעדיין לא הוצגה תוכנית, ולא הוגשו לנו ממצאים, אני לא יכול לומר לך.

<ברוך ובר: אולי אתה צודק, שממצאים מסוימים צריך לפנות.

<ברוך ובר: כרגע לא התקבלה החלטה על שיקום, ואני לא יכול להתבסס על תוכניות, לנסות להראות בדיוק מה יקרה בהר, ואיפה יש מקומות שבעייתיים יותר ובעייתיים פחות.

ישראל אייכלר: אהיה יותר מעשי.

ישראל אייכלר: אם אתה יכול אחרי 2 באוגוסט, או אפילו עד סוף אוגוסט, לשלוח לנו בכתב מה סוכם ומה נוכל לעשות, כדי שנוכל עד אחרי הפגרה לדעת אם נעשה משהו, ומה נעשה.

ישראל אייכלר: כל שאר הדיבורים – אני מבין שזה חבל על הזמן.

יעל כהן-פארן: אם אפשר להעיר שמההחלטה של 22 במאי 2017, שהועברה אלינו, יש להחיל תוכנית פעולה לרבות הערכה תקציבית מעודכנת עד 9.6.

<נטע עשהאל: זה לגבי הגדר, גידורי תמים.

יעל כהן-פארן: זה רק לגבי הגידור?

<נטע עשהאל: כן.

ישראל אייכלר: אז עכשיו אני עובר לרתמים.

ישראל אייכלר: בבקשה, הגב' נטע עשהאל.

<נטע עשהאל: אתחיל מהשורה התחתונה.

<נטע עשהאל: אתר רתמים כבר לא בוער.

<נטע עשהאל: כובו כל הבעירות – כ-82 מוקדי בעירה.

<נטע עשהאל: בנוסף, גם הקבלן המבצע מילא וכיסה בורות שמהם עלולים להתפתח בעירות.

<נטע עשהאל: אז האתר הזה, אנחנו נמצאים בו באופן תדיר, ומבחינת השריפות, הבעירות, הוא כבר לא מהווה בעיה במרחב הזה.

יעל כהן-פארן: מתי הסתיימו השריפות שם?

<נטע עשהאל: הקבלן המבצע, שבעצם נבחר על-ידי רמ"י וסיוענו, סיים לפני כשבוע-שבועיים את הבעירות האחרונות.

<נטע עשהאל: כיבה עוד כמה בעירות שהיו ספק בגבול של א"א אשדוד, ספק ברתמים.

<נטע עשהאל: גם כל האינדיקציות שלנו למדידת הטמפרטורה בבורות שכובו, מראות ששיטת הכיבוי הצליחה, והטמפרטורה ירדה לטמפרטורה שאופיינית להתפרקות פסולת ולא מתקיימות כרגע בעירות פנימיות באתר.

<נטע עשהאל: מעבר לזה, אכן התקיימה ועדת היגוי בראשות מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה ב-22 במאי.

<נטע עשהאל: בסיכום שנשלח לוועדה יש פה טעות סופר – נרשם ב-23 במאי.

ישראל אייכלר: כתוב ש-43 מיליון שקלים הוקצו לזה.

<נטע עשהאל: יש פה כמה דברים.

<נטע עשהאל: קודם כל, כרגע, כפי שנאמר, החלטת הממשלה לרתמים וא"א אשדוד דיברה על כיבוי השריפות ושימור המצב ללא בעירות.

<נטע עשהאל: עדיין לא על שיקום.

<נטע עשהאל: כיוון שהסתיים השלב של כיבוי הבעירות ושימור פני האתר, כרגע אנחנו התכנסנו, לאחר הוועדה הזו, בראשות המנכ"ל, התכנסנו יחד עם נציגי רשות מקרקעי ישראל, והוחלט על הקמת גדר.

<נטע עשהאל: דיברתי בדרך לפה עם ישראל סקופ, מנהל חטיבת השמירה של רמ"י, והוא עדכן אותי שכבר בוצעה הזמנה לגדר, והם מקדמים את זה ממש בזמן הקרוב.

ישראל אייכלר: מה אורך הגדר הזו?

<נטע עשהאל: כ-3 ק"מ.

<נטע עשהאל: אתר רתמים משתרע על 500 דונם, אז תהיה גדר ויהיו שני שערים.

ישראל אייכלר: תהיה גם שמירה?

<נטע עשהאל: כן, תהיה שמירה, יוצבו מצלמות.

<נטע עשהאל: תהיה חברת שמירה שתוכל להגיע ולתעד אם יש ריצה לשטח, השגת גבול.

ישראל אייכלר: מי אחראי על הדבר הזה?

<נטע עשהאל: רשות מקרקעי ישראל תתחזק את השמירה.

<נטע עשהאל: בנוסף, הקבלן, שלמעשה ייצא משם בימים הקרובים, עם סיום העבודות, קשור עדיין בחוזה עם רמ"י, שאם תתגלה שריפה על פני האתר, יוכלו לקרוא לו, והוא יכבה אותה כמה שיותר מהר.

ישראל אייכלר: יכבה על-ידי קבורת המקום ולא על-ידי שפיכת מים.

<נטע עשהאל: שם יש איזו שיטה של חול וקצף שסופק על-ידי כב"א, ואיטום בחרסית.

ישראל אייכלר: אני מבין שכבר כיבו שם 80 בעירות.

<נטע עשהאל: 82.

<נטע עשהאל: אז יש לנו ניסיון מעשי, ואנחנו רואים שזה עובד.

<נטע עשהאל: יש לנו חברה שמפקחת – איזוטופ – מבצעת בקרה על הטמפרטורה במקומות האלה.

יעל כהן-פארן: כל הזמן?

<נטע עשהאל: כל כמה שבועות הם מגיעים, מחברים מד טמפרטורה לחיישן שנמצא צמוד למקום הבעירה, ומודדים את הטמפרטורות.

<נטע עשהאל: בכל האתרים שכובו, בכל המוקדים ירדה הטמפרטורה לטמפרטורות הרגילות להתפרקות פסולת.

<נטע עשהאל: אין בעירות כרגע.

ישראל אייכלר: יש תוכנית יותר עמוקה?

<נטע עשהאל: זה מה שרציתי להמשיך.

<נטע עשהאל: הגידור – אמרנו – גם כבר בימים אלה יבוצע גידור של רתמים.

<נטע עשהאל: לרתמים יש תוכנית מתארית לשיקום, שהופקדה בתנאים ב-2010.

<נטע עשהאל: היו סיבות שונות ומשונות שבגינן היא לא קודמה, בין השאר גם מציאת חומרים מסוכנים על פני האתר.

<נטע עשהאל: כרגע אחת מהחלטות הוועדה שהתכנסה ב-22 במאי היתה שבעצם רשות מקרקעי ישראל ואיגוד ערים דרום יהודה, שהוא זה שהפעיל את האתר, יחליטו ביניהם מי ימשיך ומגיש את התוכנית, כי צריך תוכנית מפורטת.

<נטע עשהאל: הם צריכים להגיע להסכמות.

<נטע עשהאל: כיוון שמגיש התוכנית בזמנו היה איגוד ערים דרום יהודה, ואם הם מוותרים על ההגשה, וגוף אחר ימשיך את הקידום, צריכים להגיע למתווה, מי מגיש, איך מגיש.

<נטע עשהאל: יש גם קרן לשיקום שנמצאת אצל האיגוד, של 18 מיליון שקלים, שצריכים להבין איך מממשים את הכספים.

<נטע עשהאל: אני מניחה שנציגי רמ"י יוכלו לעדכן על התקדמות המגעים שלהם.

<נטע עשהאל: כמו שברוך ציין, שיקום האתר זה בעצם איסוף של הגזים, איסוף של התשקיפים, כיסוי שלו מלמעלה במספר שכבות.

<נטע עשהאל: כך מונעים המשך היווצרות מפגעים סביבתיים מהאתר הזה.

<נטע עשהאל: יש לא מעט אתרים- - -

ישראל אייכלר: כמה שנים?

<נטע עשהאל: מרגע שתאושר התוכנית שיקום כזה, אחרי כל האישורים, יכול לקחת שנה וחצי, שנתיים.

<נטע עשהאל: התקציב לשיקום רתמים באופן הזה, זה כ-43 מיליון שקלים, וחלקו אמור להיות ממומן משני תאי שטח שנותרו ריקים ברתמים.

<נטע עשהאל: יש שתי מחצבות – בדרום האתר ובצפונו, שאפשר להפוך אותן לאתרי קליטה לפסולת בנייה, להציב בהן את התשתיות שצריך, לקלוט בהן פסולת בנייה, שזה יהיה מנוע כלכלי לשיקום.

<נטע עשהאל: גם משם יוכלו לממן את השיקום, פלוס 18 מיליון שקלים שבידי איגוד ערים דרום יהודה.

קריאה: זה כולל את הבריכות- - -

<נטע עשהאל: לא.

יעל כהן-פארן: פסולת הבניין זה מחזור או הטמנה?

<נטע עשהאל: האתרים האלה – מדובר על אתרי הטמנה.

<נטע עשהאל: מן הסתם גם חלק מהפסולת האיכותית יותר, יוכלו גם למחזר.

<נטע עשהאל: זה משאב.

<נטע עשהאל: אבל למחזר, צריך להקים מתקן למחזור.

<נטע עשהאל: ברגע שיש תשתיות האיטום והתשתיות שמונעות מפגעים סביבתיים, הצבה במקום של מגרסה ונפה זה לא דבר שאנחנו לא מכירים.

יעל כהן-פארן: כשמשקמים מטמנה על-ידי יצירת הטמנה חדשה- - -

<נטע עשהאל: לא.

<נטע עשהאל: מה שמדובר – לא על גבי האתר.

<נטע עשהאל: אולי לא הובנתי נכון.

יעל כהן-פארן: ליד.

ישראל אייכלר: אולי אסביר את זה כמי שלא מבין את זה כמוכן.

ישראל אייכלר: פסולת בנייה בדרך כלל זה לא אשפה מבעבעת כמו פסולת ביתית.

יעל כהן-פארן: שמפקחים על מה שמגיע.

יעל כהן-פארן: יש מספיק דוגמאות בארץ, שלמשרד אין מושג מה קורה שם.

ישראל אייכלר: זה משהו אחר.

יעל כהן-פארן: בסדר, אבל זה קורה.

יעל כהן-פארן: זו המדינה שלנו.

ישראל אייכלר: פיזית אני מבין שמטמנה לחומר בנייה זה לא משהו שיוצר רעלים.

יעל כהן-פארן: אמור לא ליצור רעלים, אבל לפעמים זה יוצר.

יעל כהן-פארן: זו גם בעיה.

<נטע עשהאל: ברגע שיש התשתיות גם למניעת חלחול מזהמים, גם תשתיות למניעת פיזור אבק, שזו יכולה להיות בעיה, מפסולת בנייה, תוך כדי ההטמנה, והבדיקה.

יעל כהן-פארן: יש שם תשתיות למניעת פיזור אבק?

<נטע עשהאל: בתנאי רשיון העסק שיהיו לאותו מפעיל של מטמנה, ודאי.

<נטע עשהאל: נפקח על זה, כפי שאנו עושים באתרי הטמנה אחרים במחוז.

<ורד קירו-זילברמן: איזה שיקום יהיה, אם תהיה שם מטמנה פעילה?

<נטע עשהאל: ברגע שמטמינים, למעשה זה דרך שיקום של מחצבות ושל בורות.

<נטע עשהאל: מטמינים, ממלאים, מכסים גם מלמעלה.

<נטע עשהאל: זה בשני הקצוות של רתמים.

<נטע עשהאל: מתחיל השיקום באמצע, עד שמגיע לצדדים, מכסים גם את זה.

יעל כהן-פארן: היא אומרת שיש בורות.

<נטע עשהאל: יש בורות פתוחים, שצריך למלא אותם באופן כלשהו.

<ברוך ובר: לשקם מחצבה ומטמנה, כי אחרת המחצבה תישאר פצע – אני רוצה לומר שהבעיה הרבה יותר חמורה, ומי שמגיע לנגב, רואה את זה יום-יום – כאשר אין לנו אתרים פעילים, הכול מתפזר בשטח.

<נטע עשהאל: זה win-win.

יעל כהן-פארן: זה מכת מדינה, זה ברור.

ישראל אייכלר: נעבור לרשות מקרקעי ישראל, ברשותכם.

<ורד קירו-זילברמן: מה עם השפכים?

ישראל אייכלר: יש פה רשות מקרקעי ישראל, יש להם אחריות, והם הולכים להשקיע פה כסף.

ישראל אייכלר: היחידים ששמו פה כסף – אני מבין – זה הם עכשיו.

ישראל אייכלר: אחת הבעיות שדיברו עליהן – לא שומע את זה בדיון הזה – של כל מיני גונבי מתכות שמציתים דליקות כדי לגלות את המתכות.

ישראל אייכלר: לכן צריך גדרות ושמירה.

ישראל אייכלר: אתם אחראיים על זה.

ישראל אייכלר: בואו נשמע מה התקדמנו.

<ישי לוי: נכון, אז אומר שני דברים.

<ישי לוי: בעקבות הדיון בוועדה, ואחרי זה ועדת ההיגוי, לאחר מכן התקיימה ישיבה נוספת, כדי לקבוע כללים יותר מפורטים – מה אנחנו מבקשים בגידור ומה אנחנו מבקשים – ארחיב על זה – בנושא המכרז של השמירה, כי לרשות מקרקעי ישראל יש חברה שאנחנו יכולים לפנות אליה ולהפעיל אותה במיידי.

<ישי לוי: אנחנו פועלים כדי לבצע את זה.

<ישי לוי: אבל לצורך השמירה, שחשוב, כפי שאמר פה אז ישראל סקופ, מנהל חטיבת השמירה, נדרשת שמירה כולל הצבת מצלמות.

<ישי לוי: בשלושת החודשים הראשונים לפחות, אפילו שתהיה שם שמירה של שומרים בשטח, שיעמדו שם עד שתהיה איזושהי הרתעה, ולאחר מכן נשתמש בשירות המצלמות.

<ישי לוי: כאן אנחנו צריכים להוציא מכרז כדי להפעיל את זה.

<ישי לוי: אז רשות מקרקעי ישראל פועלת ותפעל כדי להוציא את המכרז הזה.

<ישי לוי: מטבע הדברים, לוקח זמן.

ישראל אייכלר: כמה זמן?

שלומית אבינוח-קואולמן: להוציא מכרז למצלמות?

<ישי לוי: להוציא מכרז לשמירה ולהצבת מצלמות.

יעל כהן-פארן: אין מכרז קודם לשמירה בדרום?

<ישי לוי: אין לנו מפעיל שאנחנו יכולים להפעיל אותו אוטומטית.

ישראל אייכלר: כמה זמן ייקח המכרז הזה?

<ישי לוי: אני מעריך, עניין של עד הפרסום והזוכה וכו', כשלושה חודשים.

ישראל אייכלר: שלושה חודשים לכמה שומרים.

<ישי לוי: זה לחברה, להוציא מכרז, הצעות וכו'.

ישראל אייכלר: היית אומר לי: 30 יום – הייתי מכבד את זה.

<ישי לוי: צריך לזכור שזה הליכים.

<ישי לוי: שוב – זה לא רק להוציא את המכרז; זה ועדת מכרזים ולאשר את זה ואחרי זה להתקשר, להפעיל את ההתקשרות בפועל.

<ישי לוי: כל דבר כזה לוקח זמן.

ישראל אייכלר: בואו נהיה תיאורטיים.

ישראל אייכלר: אם תזדרזו ותעשו גדר, מה שהגנבים צריכים לעשות – לבוא, לקרוע את הגדר עד שהמכרז יסתיים.

<יואב ששון: העניין עם הגניבה ירד, כי מחיר הברזל ירד.

<יואב ששון: לא שווה לחפש אותו.

<יואב ששון: כבר אין גניבות.

יעל כהן-פארן: נחושת לא ירד.

<ישי לוי: איך שלא יהיה, אנחנו פועלים כדי להציב את הגידור במקום וכדי להוציא מכרז.

<ישי לוי: אני מקווה שנוכל לעשות את זה הרבה יותר מהר ממה שאמרתי.

<ישי לוי: זה בנושא הגידור.

<ישי לוי: בנושא תוכנית השיקום, שהתחילה על-ידי איגוד ערים דרום יהודה, ברור לכולנו שלהתחיל עכשיו תוכנית שיקום חדשה זה דבר שיארך זמן.

<ישי לוי: אנחנו פועלים מול איגוד ערים דרום יהודה כדי להמשיך ולקדם את התוכנית שלהם, באמצעותם, וכדי להביא את תוכנית השיקום הזו לסיומה, כי זה הנדבך הבא לאחר הגידור והשמירה.

שלומית אבינוח-קואולמן: שהם ימשיכו או אתם תמשיכו?

<ישי לוי: ממה שאני מבין, הניסיון כרגע הוא לאפשר שהם ימשיכו בתוכנית השיקום הזו.

<ישי לוי: אנחנו כמובן מלווים את התהליך.

ישראל אייכלר: מובן.

ישראל אייכלר: הוא מייצג את רמ"י.

ישראל אייכלר: אתם מסכימים.

ישראל אייכלר: אולי תחזירו גם את דרום יהודה, חברת התחבורה שאנחנו זוכרים בנוסטלגיה, שקצת תשפר את התחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: זה הדבר היחיד שאני זוכר – את השם דרום יהודה.

ישראל אייכלר: אני מודה לך, ישי לוי.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים לבריכות החמצון באשדוד.

ישראל אייכלר: מי אחראי?

<יעקב פלאצי: ראשית יש לומר, שבריכות החמצון באשדוד- - -

ישראל אייכלר: לצורך הפרוטוקול תאמר את שמך.

<יעקב פלאצי: יעקב פלאצי, מנהל אגף איכות הסביבה ורישוי עסקים בעיריית אשדוד.

<יעקב פלאצי: מי שהפעיל את בריכות החמצון הללו הם אגודה של הקיבוצים והמושבים, שהשתמשו במים- - - השקיה, והם אלה שהיו אמורים לבצע את כל הפעולות שקשורות לבריכות.

יעל כהן-פארן: זה בריכות של מים קולחין רגילים.

יעל כהן-פארן: לא תעשייתיים.

<יעקב פלאצי: לא.

<יעקב פלאצי: בבסיס שלהם יכול להיות שיש דברים אחרים.

<יעקב פלאצי: קולחי אשדוד, ששייך לקיבוצים ולמושבים.

<יעקב פלאצי: קולחי אשדוד הוא לא רק תאגיד המים של אשדוד.

<משה ליבר: הפעילו את מה שביקשו ממנו לעזור לאשדוד.

<יעקב פלאצי: לא, נהפוך הוא.

ישראל אייכלר: אתה שותף בחברה הזו, קולחי אשדוד?

<משה ליבר: אני מקבוצת יבנה במקור.

<משה ליבר: ראש מועצה זה לא שייך, אבל קולחי אשדוד שייך לישובים.

<משה ליבר: הם הפעילו את הבריכות הללו.

<משה ליבר: עזרו לאשדוד.

<יעקב פלאצי: לפי החוזה, הם אלו שהיו אמורים לבצע את כל הפעולות שקשורות בבוצה.

<יעקב פלאצי: מעבר לכך, השטח הזה הוחזר כבר לפני כ-15 שנה לרמ"י, וכחלק מההסכם להקמת המ"טש החדש- - -

ישראל אייכלר: מה זה מט"ש?

<יעקב פלאצי: מתקן טיהור שפכים.

ישראל אייכלר: מי אחראי על זה?

ישראל אייכלר: רמ"י?

<יעקב פלאצי: זה שטח של רמ"י.

יעל כהן-פארן: ואחרי שהוא הפסיק לפעול – אני מבינה ב-2002 – מי אחראי עליו מרגע שהוא הפסיק לפעול?

יעל כהן-פארן: אף אחד.

יעל כהן-פארן: זה מה שאני מבינה.

<יעקב פלאצי: בעל השטח ומי שתפעל אותו.

יעל כהן-פארן: בעל השטח ומי שתפעל אותו, זה שני גורמים שונים.

יעל כהן-פארן: יש הליכים משפטיים?

<יעקב פלאצי: כרגע בעקבות השריפה אנחנו פונים לגורמים – גם לרמ"י וגם לקולחי אשדוד, לממש את חובתם, במידה שיש כזו, כלומר אם יש דרישה לעשות משהו- - -

ישראל אייכלר: חברת קולחי אשדוד עדיין קיימים?

<יעקב פלאצי: כן.

<יעקב פלאצי: היום משתמשים במים מהמט"ש הקיים.

ישראל אייכלר: וממה ההכנסות שלה?

<משה ליבר: לא נחליט מי אחראי.

ישראל אייכלר: לא אנחנו נחליט.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לשמוע מי אחראי.

<ברוך ובר: אני אפרט.

<ברוך ובר: אנחנו הודענו לעיריית אשדוד שתתחיל לטפל בבוצה.

<ברוך ובר: הודענו מייד לאחר השריפה.

<ברוך ובר: עיריית אשדוד עשתה שני מעשים: אל"ף, היא דגמה את הבוצה, וגם אנחנו דגמנו את הבוצה באופן ראשוני, ולפי דרישתנו, הגישה תוכנית לסקר היתר מפורט שאושר ממש השבוע הזה, ואני מקווה שתצא לפועל כדי לאפיין בצורה מדויקת.

<ברוך ובר: את פרק א' זה גמרנו.

<ברוך ובר: לתוצאות ראשוניות כבר הגענו, ואנחנו רואים שהבוצה הזאת היא לא שגרתית.

<ברוך ובר: יש בה בעיות.

<ברוך ובר: יש בה תכולת מתכות כבדות.

<ברוך ובר: במקביל, עיריית אשדוד הודיעה לנו: אנחנו עושים לכם מטעם מחויבות ציבורית את העבודה, וזו לא האחריות שלנו.

<ברוך ובר: הדבר הזה גורר אותנו טיפה לתסבוכת משפטית, כי אנחנו כבר הכנו את הטיוטה של הצווים למיניהם, והטיוטה של הצווים – אני מצטער – זה גם עבודת קולחי- - -

יעל כהן-פארן: אם הם אחראיים, הם גם צריכים לקבל צו.

<ברוך ובר: אבל יש פה תסבוכת משפטית – כל אחד מטיל את האחריות על השני, וכנראה זה יונח לפתחו של בית המשפט.

<ברוך ובר: אני חייב לומר שבאני מאמין שלנו זה עיריית אשדוד ורמ"י, וזה אגודת החקלאים.

<ברוך ובר: העניין הוא שאנחנו כמדינה קצת מתקשים להוציא צווים נגד המדינה, ויש לעבור הליך של שלב ראשון – הידברות.

<ברוך ובר: אני חושב שרמ"י יודעת, ואני פותח את ההליך הזה בזאת, שאני אומר לרמ"י שאנחנו פונים גם אליהם – נפנה את זה גם בכתב, שאנחנו מבקשים שתיתנו דעתכם על העניין שיש חובה גם לבעלי הקרקע, ואחרי שנמצה את תהליך הדיון, אם לא יצלח, נגיש, כנראה – לפי חוות הדעת המשפטית שיש לי עכשיו – כנגד שלושת הנמנעים הללו צו ניקוי או צו חיקוק כזה או אחר.

<ברוך ובר: אני מעריך שדבר כזה עשוי להגיע לבית המשפט, ואם זה יגיע לבית המשפט, זה יצטרך לקבל את האישור של היועץ המשפטי לממשלה.

<ברוך ובר: פירושו של דבר, זה הליך קצת מייגע.

ישראל אייכלר: חמש שנים, לא הרבה.

ישראל אייכלר: ..

<ברוך ובר: אלה חוקי מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: אז בינתיים לא קורה שם כלום?

<ברוך ובר: בינתיים יש התקדמות בכך שאנחנו מאפיינים את הבוצה והולכים לדעת בדיוק מה יש שם.

<ברוך ובר: מייד ובמקביל לכך אנחנו הולכים ומתחילים את ההליך שתיארתי פה קודם.

<ברוך ובר: הוא מתחיל בימים אלה.

יעל כהן-פארן: יכול להיות שצריך לפנות?

<ברוך ובר: לא יכול להיות.

<ברוך ובר: בטוח.

<ברוך ובר: יש פה עוד וקטור, שכדאי לתת את הדעת לכך – הקרקע הזו אמורה לעבור לאשדוד.

<ברוך ובר: יש הסכם כלשהו, שאני לא צד אליו והמשרד לא צד אליו – הסכם גג, ולרמ"י בכל מקרה יש אינטרס, כחוות דעתו של מנכ"ל העירייה, לשחרר את המקום בגלל עניינים של רמ"י ועיריית אשדוד.

<ברוך ובר: הקרקע הזו מיועדת להיות אזור תעשייה.

<יעקב פלאצי: שהשיקום יהיה במסגרת בנייה- - -

יעל כהן-פארן: כן, אבל אנחנו יודעים שכמה שנים ייקח עד שיקום שם אזור תעשייה, הליכי תכנון, סטטוטוריקה.

יעל כהן-פארן: אתה רוצה שהמתכות הכבדות האלה יישארו שם, בלי פינוי?

יעל כהן-פארן: כבר נראה לי שזה צריך לעבור פינוי ברמה הרבה יותר תכופה – זה מה שאני מנסה לומר, עם השריפות שיש שם ועם החומרים המאוד מסוכנים.

<יעקב פלאצי: אני לא יודע – עד כמה החומרים האלה מסוכנים ומה האפקט שלהם היום, אני לא יודע לומר.

ישראל אייכלר: העברת אותי בדיוק לאשה המתאימה לשאלותיך – ד"ר תמר ברמן, טקסולוגית ראשית בבריאות הסביבה.

ישראל אייכלר: גילוי נאות – יש לי נכדים באשדוד.

ישראל אייכלר: אני מאוד מודאג מהדיון הזה.

ישראל אייכלר: אתה אומר מתכות כבדות, ואני לא יודע איך מתרגמים את זה לעברית.

ישראל אייכלר: אולי תגידי לי מה הסכנות ומה התשובות לחברת הכנסת פארן.

<תמר ברמן: אנחנו נתבקשנו להעביר נתונים בריאותיים לאשדוד וספציפית בתקופת השריפה.

<תמר ברמן: לפני שאציג את הנתונים שיש לנו – באופן עקרוני, העמדה שלנו היא שלא צריך נתונים שמוכיחים פגיעה כדי למנוע את החשיפה של התושבים לזיהום, כלומר אדווח על הנתונים שיש לנו, אבל מבחינתנו, צריך למנוע דברים שאנחנו שומעים פה, של חשיפת הציבור לשריפה, לעשן של חומרים רעילים – צריך למנוע ללא קשר לנתונים, האם יש עלייה בתחלואה או לא.

<תמר ברמן: למה אני אומרת את זה – כי המדדים שיש לנו הם לא מאוד טובים.

<תמר ברמן: אנחנו יכולים להסתכל על תמותה, אנחנו יכולים להסתכל על אשפוז ופניות למיון.

<תמר ברמן: כל הדברים האחרים – פניות לרופא משפחה, או בכלל תסמינים – אדם לא מרגיש טוב, לא מגיע לרופא – אין לנו נתונים כאלה.

<תמר ברמן: שוב, יש לנו נתונים על תמותה, פניות למיון ואשפוז.

ישראל אייכלר: תני לנו את הנתונים.

<תמר ברמן: אל"ף, באותה תקופה, במאי, חמשת הימים שהיתה השריפה, אנחנו כן רואים עלייה בפניות למיון באותם ימים לעומת ימים מקבילים – שבועיים לפני ואחרי השריפה.

<תמר ברמן: עם זאת, זה לא שעולים עלייה מאוד גבוהה; רואים עלייה, אבל באופן כללי, יש עליות וירידות שלא תמיד מוסברות, אז אנחנו לא יכולים לומר חד-משמעית שעלייה שהיתה בימים האלה לפניות למיון קשורה לשריפה, אבל כן היתה עלייה במספר פניות למיון.

<אריה ונגר: אילו בתי חולים?

<תמר ברמן: הבדיקה היא בעיר אשדוד.

<תמר ברמן: אני לא יודעת בדיוק.

<תמר ברמן: באזור אשדוד לעומת אזורים אחרים.

ישראל אייכלר: כולם יודעים כמה בתי חולים יש שם.

יעל כהן-פארן: אבל בדקתם שזה תושבי אשדוד?

<תמר ברמן: זה באזור.

קריאה: אנחנו בכיוון אחר בכלל.

<תמר ברמן: הקדמתי ואמרתי שהכלים שיש לנו, אנחנו לא יכולים לעקוב אחרי אנשים ולבדוק לאיזה מיון או לאילו רופאים הם הולכים; אנחנו יכולים להשוות בבתי חולים – פניות למיון באזור אשדוד לעומת בתי חולים אחרים, וזה מה שעשינו.

<תמר ברמן: לגבי בכלל – לאו דווקא האירוע הספציפי הזה ב-2017, באופן כללי בדקנו את התחלואה ותמותה, והנתונים שם מעודכנים רק לגבי 2014.

<תמר ברמן: באופן כללי ניתן לומר שאין תחלואה, תמותה חריגה באשדוד, באזור.

<תמר ברמן: אני לא יודעת מתי השריפות הללו התחילו וממתי החשש לזיהום אוויר חריג, אבל באופן כללי, לא רואים תמותה או תחלואה חריגה באזור אשדוד.

<תמר ברמן: אלה הנתונים שיש לנו.

ישראל אייכלר: זה קצת מעניין, כי מצד אחד, אנחנו יודעים שהאזור מאוד-מאוד פעיל – כבר הרבה שנים – סיפרתי בדיונים קודמים שלפני 30 ומשהו שנים, אני זוכר שכל ערב, כשאגני החמצון היו יוצאים, ממש אפשר היה להיחנק, ואת אומרת שאין נתונים שבאזור אשדוד יש יותר חולים ובעיות נשימה מאשר כל הארץ.

<תמר ברמן: אין יותר אשפוזים בעקבות בעיות נשימתיות.

<תמר ברמן: זה לא אומר שאין יותר תחלואה.

<תמר ברמן: אין יותר אשפוז.

יעל כהן-פארן: על תחלואה יש לך נתונים?

<תמר ברמן: לא.

<תמר ברמן: זה מקופות החולים, ואין לנו גישה לכל הנתונים מקופות החולים לגבי כל האשפוזים, או למשל תרופות – גם זה אין לנו.

<תמר ברמן: אין לנו נתונים לראות אם יש אולי אנשים אסטמתיים, לוקחים יותר תרופות בימים מסוימים באזורים מסוימים.

<תמר ברמן: זה נתונים שאין לנו.

<תמר ברמן: אחת המגבלות של התחום הזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לך ולעבור למפקד המשטרה.

ישראל אייכלר: קודם כל תודה למפקד המשטרה בתחנת אשדוד, שטרח להגיע לדיון.

ישראל אייכלר: אתם באים לדיונים על דברים נוראיים.

ישראל אייכלר: קצת עשן – מה זה בשבילכם...

<שמעון פורטל: אני אגע בחלק הפלילי.

<שמעון פורטל: אני הייתי באזור השריפה כמובן, אבל יש להבין: כב"א אומרים לנו האם היתה שם הצתה – כן או לא, כלומר אנחנו לא יודעים את החקירות האלה, וגם כשהייתי בשטח, זה לא עלה לרגע ולא היו שום ראיות לעניין גנבי מתכות למיניהם.

<שמעון פורטל: נכון – היום מתיכים רק לגבי נחושת; ברזל כבר לא שווה, אבל לא היה את זה שם.

<שמעון פורטל: סתם כדי לומר מבחינה מקצועית – ההתכות נעשות באזור שדה עוזייה בכלל או שם, זה רחוק, לא משתלם להם – זה לא המקום.

<שמעון פורטל: לכן זה לא פרץ מעניין פלילי, אלא אני קיבלתי מדיווח שם שזה כתוצאה מהבוצה, שהתחממה לה, ויצרה שריפת קוצים שאחר כך התפשטה.

<שמעון פורטל: נכון אמר האדון, שאני הייתי בשטח והפליא אותי, שבסוף רק- - - עשה את זה, ואם היה עושה את זה כמה ימים קודם לכן, זה כבר היה פותר את הבעיה.

<שמעון פורטל: זה בחלק הפלילי.

<שמעון פורטל: כל שאר החלקים- - -

ישראל אייכלר: דיברו על מושב זכאי.

יעל כהן-פארן: זה משהו אחר.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להפריע לו.

ישראל אייכלר: אם לא היה משהו פלילי- - -

יעל כהן-פארן: אם אנחנו כבר יושבים, יש שם סיפור שהוא בטח- - -

ישראל אייכלר: אבל מה שאנחנו דיברנו בדיון, מה שקרה, לא קרה בגלל סיבות פליליות.

ישראל אייכלר: זה מה שחשוב לי.

ישראל אייכלר: נניח שאין בזה פלילי, ובכל זאת – מפקד המשטרה שאחראי על הציבור שם, איך אתה רואה את הדיון הזה, להתייחס לעשן כמו לאש?

<שמעון פורטל: אומר את זה, חבריי בקיבוץ, שעושים עבודה טובה מאוד, אבל לעניין התקציבי לא אכנס.

<שמעון פורטל: זו לא פעם ראשונה שאני נתקל שאין טרקטור וכו' כשצריך את זה, כלומר הם חייבים את הדבר הזה.

<שמעון פורטל: כב"א חייבים את זה, ונכון, שמכבים את השריפה, ונשאר העשן.

<שמעון פורטל: זה כן צריך להיות.

<שמעון פורטל: שם ראיתי את זה בגדול, בהתמודדות שם.

<שמעון פורטל: אומר משהו לגבי הזיהום כלפי אשדוד בכיוון הזה, בגלל רוחות וכו' זה הלך לכיוון בני דרום והישובים מסביב שסבלו מהדבר הזה.

<ורד קירו-זילברמן: זה הגיע עד תל-אביב, עד רחובות, עד יבנה.

<שמעון פורטל: נכון, הרוחות השתנו, וזה הזיז את הזיהום.

<משה ליבר: נכון, זה הגיע לאזור שלנו, עד הבוקר.

<שמעון פורטל: נכון.

<שמעון פורטל: כולנו היינו ערוכים- - -

ישראל אייכלר: אתה אומר שהקרדיט זה לא למשטרת אשדוד, שמנעה מהרוחות.

ישראל אייכלר: ..

<שמעון פורטל: נכון.

<שמעון פורטל: זה בפן הזה, ויש פה כב"א, שיודעים יותר טוב ממני בנושא.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

<משה ליבר: ברשותך, אני רוצה לומר משהו על נושא בן-זכאי.

<משה ליבר: היו שריפות בבן-זכאי, היו שריפות קשות.

ישראל אייכלר: הצתות או שריפות?

<משה ליבר: הצתות של פסולת.

<משה ליבר: מטמנות ששרפו פסולת.

<משה ליבר: זה נכחד בזכות המשטרה, בזכות מצפ"א.

<משה ליבר: כבר חודשים שאין.

<משה ליבר: אני אומר לכם באחריות מלאה – גם כשמתלוננים, הם לא תמיד יודעים מאיפה בא העשן.

<משה ליבר: לפעמים זה מגיע מאזורים אחרים לגמרי.

<משה ליבר: כבר תקופה לא קצרה שאין.

<משה ליבר: אם יש, יש ספורדי לגמרי, ולדעתי, הרבה מהם לא מתוך בן-זכאי.

<משה ליבר: הם לא יודעים מאיפה מגיע.

<משה ליבר: כל תלונה אנחנו מגיעים, מוציאים פקחים, מנסים לאתר את העשן – לא מוצאים.

ישראל אייכלר: זכאי – זכאי.

ישראל אייכלר: ..

<אהוד ויצמן: אפשר להגיד משהו?

<אהוד ויצמן: אני מיבנה, אהוד ויצמן.

<אהוד ויצמן: זה לא רק שם.

<אהוד ויצמן: בדיוק מה שסיפרת על חמתך – אותו דבר.

<אהוד ויצמן: הכול בסדר, רק אנחנו סובלים מהעשן ומהריחות שמגיעים, כולל הבוקר, ראש העיר, העירו אותו ב-04:00 על מפגעי עשן קשים.

<אהוד ויצמן: אני לא יודע מאיפה בדיוק, בודקים את זה.

<אהוד ויצמן: הסיפור של בן-זכאי הוא דבר שצריך להתמיד בו.

<אהוד ויצמן: היתה מלחמה לא פשוטה, כולל עם המשרד לאיכות הסביבה ואחרים, ועדיין זה נפיץ.

<אהוד ויצמן: מי שסובל מהדברים האלה זה השכונה הירוקה, שכונה של 4,000 יחידות דיור ביבנה, ואנחנו סובלים מהדברים האלה תדיר.

יעל כהן-פארן: עדיין?

<אהוד ויצמן: התשובה היא כן.

<אהוד ויצמן: עדיין.

<אהוד ויצמן: הרי למה קמה הצעקה – פתאום העשן הגיע כנראה לתל-אביב, לא יודע לאיפה, והיתה מהומה.

<אהוד ויצמן: אנחנו סובלים מהעניין הזה חודשים, שנים.

ישראל אייכלר: מה אתה מציע?

<אהוד ויצמן: אני מציע שיעשו את מה שצריך לעשות, שזה לא יקרה.

<אהוד ויצמן: אני לא איש מקצוע בעניין הזה.

<אהוד ויצמן: אני יכול לדבר בשם התושבים ביבנה.

<אהוד ויצמן: אני שומע שיש התחלה של עשייה, והשאלה, עד מתי זה.

<אהוד ויצמן: אם זה באופן קבוע – נהדר.

<אהוד ויצמן: אם נתיישב אצלך עוד שלושה חודשים כי פתאום פרצה בעירה – מה עשינו פה?

<אהוד ויצמן: זה מה שאנחנו מבקשים לדעת.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: נעבור לכב"א.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<הדס בן נפלא: הדס בן נפלא, יועצת משפטית.

<הדס בן נפלא: היה כאן אדוני, שציין שלדעתו כב"א צריכים להיות אחראיים על מפגעי עשן.

<הדס בן נפלא: לפי החוק, אנחנו אחראיים על כיבוי שריפות והצלת נפש ורכוש, ומניעה בעסקים, מבנים וכו'.

<הדס בן נפלא: אנחנו לא מטפלים במפגעי עשן – זה לא התפקיד שלנו ולא בסמכותנו.

<הדס בן נפלא: כשיש, למשל, שריפה, ואנחנו מכבים שריפה, לוחמי האש ממשיכים לשים מים, למשל, כדי לכבות עשן שיכול אולי להצית אחר כך שריפה נוספת, אבל בכל סיום שריפה יש עשן.

<הדס בן נפלא: אנחנו לא יושבים ומטפלים במפגעי עשן – זה לא התפקיד שלנו.

<הדס בן נפלא: לגבי מה שקרה באותו אירוע- - -

ישראל אייכלר: אני ממש נדהם לשמוע.

ישראל אייכלר: בחוק כיבוי אש אין עשן.

<הדס בן נפלא: לא.

<הדס בן נפלא: שוב – אנחנו אחראיים על כיבוי שריפות והצלת נפש ורכוש.

ישראל אייכלר: אבל אין עשן.

<הדס בן נפלא: עשן זה לא אש.

<רועי צוקרמן: השריפה של הבוצה של בריאות חמצון הוכיחה את זה בצורה הכי יפה, שיש בעירה תת-קרקעית בלי להבות, עם עשן.

<רועי צוקרמן: ואין אש.

<רועי צוקרמן: אתה לא רואה את האש בעיניים.

<רועי צוקרמן: זה יכול לקרות.

יעל כהן-פארן: היא תת-קרקעית.

יעל כהן-פארן: לא הייתם צריכים להגיע בכלל?

<הדס בן נפלא: כשיש בעירה, אבל היתה בעירה פנימית.

<הדס בן נפלא: לא אמרנו שאנחנו לא מטפלים בבעירה, אבל אם אחר כך, אחרי שסיימנו- - -

ישראל אייכלר: אני לא בא בטענה אליך.

ישראל אייכלר: אני אומר למחוקקים – צריך לעשות חוק שכב"א אחראי על מפגעי עשן, נקודה.

<הדס בן נפלא: זה אחריות של הגנת הסביבה, לדעתי, מפגעי עשן.

ישראל אייכלר: הם רק רגולטורים.

<הדס בן נפלא: לנו אין כלים.

<הדס בן נפלא: לגבי מה שהיה צורך באותו רגע באותו אירוע, רוב אירועי השריפה אנחנו מכבים באמצעות מים או קצף, וזה מספיק.

<הדס בן נפלא: באירוע הספציפי הזה היתה הצפה, שבאמצעות מים זה כן סייע לכבות את רוב הבעירה, אם אני לא טועה.

<הדס בן נפלא: מה שנשארו זה מפגעים מסביב לבריכה, וכאן היה צורך ברכבים גדולים שיסייעו להפוך את הקרקע.

<הדס בן נפלא: בהרבה אירועים שיש לנו צורך אנחנו נעזרים ברכבים כבדים – אם זה מרשות מקרקעי ישראל, אם זה מצה"ל או מגורמים אחרים שעוזרים לנו, ויש לנו אפשרות בחוק להיעזר בכלים כבדים של גורמים אחרים.

<הדס בן נפלא: כרגע בכבאות אין רכב דינאי.

<הדס בן נפלא: אני לא מכירה- - -

יעל כהן-פארן: יש לכם התקשרות עם קבלנים חיצוניים, שאתם יכולים להקפיץ אותם עם רכב דינאי?

<הדס בן נפלא: לא.

<הדס בן נפלא: אנחנו מבקשים בדרך כלל סיוע מהצבא, אם אני לא טועה, או מגורמים אחרים.

<הדס בן נפלא: יש לנו אפשרות לפנות לאדם פרטי- - -

ישראל אייכלר: רעיון טוב, כי לפיקוד העורף יש מספיק כלים.

<הדס בן נפלא: או פיקוד העורף.

<ברוך ובר: דיברתי עם הצבא באירוע אחר שהיה שבוע לאחר מכן, והם אמרו לי: אותם חוזים נצורים, יש גם לכב"א.

<הדס בן נפלא: אנחנו לא מכירים.

<הדס בן נפלא: פעם ראשונה שאני שומעת.

<ברוך ובר: דיברתי גם עם נציב הכבאות באירוע השני, והתשובה שקיבלתי היא, כפי שאמרתי קודם – ככל שהדרישה- - -

<יעקב פלאצי: אני הייתי בצבא הרבה שנים, והייתי בשטח כל משך השריפה.

<יעקב פלאצי: היה פשוט מעליב לראות איך כב"א מנסים למשוך כלים מהצבא, ומקבלים סירוב ועיכוב, והשריפה, שיכלה להיגמר בו ביום או למחרת, נמשכה במשך ארבעה או חמישה ימים.

<יעקב פלאצי: היה עצוב לי כאזרח לראות את הדבר הזה.

<רועי צוקרמן: שלום, אני רועי צוקרמן, ראש מדור הערכת סיכונים, מחוז דרום, כב"א.

<רועי צוקרמן: אני רוצה, ברשותך, לחדד את השריפה של בריכות החמצון.

<רועי צוקרמן: אנחנו ניסינו בשלוש טקטיקות לטפל בשריפה – פעם אחת בטקטיקה של כיבוי – העברנו סילונים.

<רועי צוקרמן: ראינו שהפעולה רק הגבירה את הבעירה.

<רועי צוקרמן: בעצם המים גרמו לאוורור הבוצה, אוורור הקרקע, החדרת חמצן, והלהבות התפשטו, כלומר זה לא טקטיקה במים.

<רועי צוקרמן: גם אחרי זה, כשניסינו באמצעות פעולה של הצפה – במי קולחין כאלה ואחרים, זה גם לא פתרון.

<רועי צוקרמן: השתמשנו בשריפה הנוכחית ב-100 קוב של מים.

<רועי צוקרמן: 100,000 ליטר.

<רועי צוקרמן: כמות אדירה של מים, שלא הביאה לפתרון סופי של כיבוי השריפה.

<רועי צוקרמן: האופציה היחידה – ואנחנו יכולים לטפל בשריפות כאלה בכל אתרי הפסולת למיניהם – במטמנות, באתרי פסולת כאלה ואחרים, באתרי צמיגים וכיסוי של חומר הבעירה, בחום – לחנוק את האש, ועד שלא יבינו את זה אנחנו יכולים להמשיך לדבר.

יעל כהן-פארן: השאלה היא רק מי עושה את זה.

ישראל אייכלר: מים רבים לא יוכלו לכבות את העשן.

<הדס בן נפלא: אנחנו באים לפעול כשצריך אותנו.

<הדס בן נפלא: אנחנו לא מונעים.

<הדס בן נפלא: אנחנו לא בעלי הקרקע.

יעל כהן-פארן: לא מונעים, אבל כשיש שריפה, צריך לכבות אותה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לאפשר שאלה ליועצת המשפטית שלנו.

<ורד קירו-זילברמן: אני רק רוצה לבדוק עם המשרד להגנת הסביבה, מה נפלט לאוויר לגבי תוצאות הניטור היותר מאוחר.

<לבנה קרדובה: ממה שאנחנו בדקנו, עשינו סריקה של חומרים.

<לבנה קרדובה: בדקנו במשך ששעה אחת, 19 במאי.

<לבנה קרדובה: זה היה באמצע הלילה.

<לבנה קרדובה: בדקנו במורד הרוח לפי נתונים של השירות המטאורולוגי בשלוש נקודות – בנקודה שסמוכה למקור – כמה שניתן היה להתקרב – נקודה אחת באזור התעשייה ונקודה אחת בעיר גנים.

<לבנה קרדובה: מה שנמצא אלו ערכים גבוהים של בנזן ב-1.3 מוטגן שבבדיקות סביבתיות – נאמר כאן שאנחנו עושים- - - אבל יש שלושה אתרים באזור אשדוד שאנחנו כן עושים בדיקות סביבתיות באופן שוטף, כל שבועיים, לשורה ארוכה מאוד של חומרים, ומצאנו בנזן 1.3 מוטגן וחומצה הידרו כלורית.

<לבנה קרדובה: ככל הנראה, החומצה ההידרו כלורית, מקורה בשריפה של הפסולת, וכנראה של חומרים אחרים כמו PVC.

קריאה: החומרים האלה מסרטנים?

<לבנה קרדובה: חומרים מוכלרים עלולים להיפלט גם- - -

<אריה ונגר: בנזן הוא מסרטן ודאי.

<לבנה קרדובה: בנזן הוא מסרטן ודאי, אבל אתה מוצא אותו לאו דווקא בשריפה- - -

ישראל אייכלר: כתבתם משהו שאמור להרגיע אותי, אבל זה מדאיג אותי – כתבתם שזה דומה לאלה שנמדדים במהלך כל השנה, כלומר כל השנה יש אותם ממצאים.

<ורד קירו-זילברמן: הערכים היו מאוד גבוהים.

<לבנה קרדובה: כן, אבל זה לא ערכים עדכניים.

<לבנה קרדובה: כאן עשינו שעה.

יעל כהן-פארן: בוטאדיאן הוא גם חומר מסרטן?

<לבנה קרדובה: כן.

<ברוך ובר: תנוח דעתך לגבי הנכדים.

<ברוך ובר: לבנה בדקה – מצאנו אמנם חריגות באזור התעשייה הצפוני, ואני כבר יכול לדווח על טיפול, מה שעשינו, אבל באזור המגורים לא מצאנו חריגים.

<לבנה קרדובה: - - - יש שם תחנת ניטור, מודדת גם בנזן – יש גם נקודה של דיגום וגם נקודה של ניטור רציף.

ישראל אייכלר: כלומר באזורי המגורים- - -

קריאה: ברובע ו' גם מודדים.

<לבנה קרדובה: את ה-1.3 בוטדיאן יש בדיגום.

<יעקב פלאצי: מה שאתה זוכר לפני 30 שנה שונה בתכלית השינוי.

<יעקב פלאצי: אנחנו נמצאים במקום אחר.

<יעקב פלאצי: חברת- - - עובדת היום על גז, ובעבר עבדה על מזוט.

<יעקב פלאצי: אנחנו עיר תעשייה גדולה.

<יעקב פלאצי: יש בעיה עדיין בעיות, אבל אנחנו נמצאים במקום אחר לחלוטין.

<ברוך ובר: מאחר שהעירו פה לגבי התעשייה, אז ברשותך, אדוני – רק שתדעו מה קורה.

<ברוך ובר: בז"א היו אצלי פעמיים בשימוע בחצי השנה האחרונה.

<ברוך ובר: הם יחטפו שני עיצומים כספיים – זו החלטה שלנו.

<ברוך ובר: נמל אשדוד – שתי התרעות; כנראה, עיצום כספי אחד, שהולך ונרקם לו.

<ברוך ובר: - - - היה אצלי בשימוע בחודש האחרון, הקורנס היה אצלי- - -

יעל כהן-פארן: אבל כמה קנס הוא יקבל?

<ברוך ובר: מאחר שהנתונים עדיין לא- - -

יעל כהן-פארן: אבל מה המקסימום שאתה יכול להטיל עליהם?

<ענת רוזן: העיצום שניתן לפז – זה התפרסם אתמול – על שפכים לים זה 10.6 מיליון שקל.

ישראל אייכלר: זה מרתיע?

ישראל אייכלר: כי יש חברות שזה ממש כסף קטן בשבילם.

יעל כהן-פארן: נראה לי שזה ממש כסף קטן בשבילם.

<ענת רוזן: את יודעת יותר ממני, יעל.

יעל כהן-פארן: אתה מבין ש- - - המקסימום קנס שהם יכולים לקבל על זיהום נחל זה 1.5 מיליון?

יעל כהן-פארן: זה הזוי.

יעל כהן-פארן: 1.5 מיליון שקל זה הסיכון הכספי שלהם.

יעל כהן-פארן: כשאני אראה שאחד נכנס לכלא על הדבר הזה, אעשה פה חגיגה.

ישראל אייכלר: ברשותכם, ארצה לסכם את הישיבה.

ישראל אייכלר: אם יש מישהו שרוצה, ולא נשמע עד עכשיו, בבקשה.

<מרסל הדר: ברשותכם, גן יבנה.

<מרסל הדר: קודם כל, תודה רבה על ההזדמנות להופיע בפני הוועדה.

<מרסל הדר: שמי מרסל הדר, אני דוברת המועצה המקומית, ואילן סויסה, מנכ"ל המועצה, אבי מנצור, מחלקת תברואה ואיכות סביבה.

ישראל אייכלר: גן יבנה, לא הייתם פה עד עכשיו?

<מרסל הדר: לא.

<מרסל הדר: לא ידענו על קיומו של הדיון הקודם, לצערנו הרב.

ישראל אייכלר: יש ביטוי, שאת הילד הכי טוב תמיד שוכחים.

ישראל אייכלר: ..

<מרסל הדר: אנחנו לא מתיימרים להיות הילד הכי טוב.

<מרסל הדר: אנחנו מתיימרים להיות ילד של כולם.

<מרסל הדר: היינו מאוד שמחים, אם אפשר לקחת את האירוע הזה כאחד מני אירועים רבים ושונים, כי התחושה שהולכת ומצטברת היא שאזור אשדוד, שממנו יש השלכות על גן יבנה, הולך והופך לאט-לאט לסוג של חצר אחורית של מדינת ישראל.

<מרסל הדר: עוד ועוד מפגעים מועברים לפתחה של העיר אשדוד וסביבותיה – אם לאותם שטחים, שכפי שהגדרת, הם סוג של אזורים שאין להם בעלות, הם סוג של נופלים בין הכיסאות.

<מרסל הדר: זה לא בעל הבית, ובסיכומו של דבר המפגעים הולכים ורבים.

<מרסל הדר: תושבי גן יבנה – גן יבנה נמצאת במקום טוב באמצע – סופגים הרבה מאוד, אם זה כל הזמן מאותם משבי רוח מכיוון אשדוד, אם זה כתוצאה מתחנות אספקת החשמל, אם זה מאגן כימיקלים על שריפותיו, ושאר אירועים מהסוג הזה, אם זה כתוצאה מזיקה וקרבה לשטחים חקלאיים, שגם שם הרבה מאוד פעילות היא פרוצה – אם זה בשריפת פסולת באזור מועצה אזורית באר טוביה, אם זה דשן מסוגים רבים ושונים.

<מרסל הדר: אני יכולה לומר שכאשר הסיפור הזה פרץ, עורבנו איכשהו בדלת האחורית.

<מרסל הדר: לא ממש ראו בנו כתובת, למרות שבאנו וצעקנו והבענו את הדאגה בשמם של תושבים רבים, שמטבע הדברים רואים בנו כתובת.

<מרסל הדר: אנשים באו והלינו: לא טוב לנו, חשים לא טוב.

<מרסל הדר: ילדים לא יודעים – כן לצאת לרחוב, לא לצאת לרחוב.

<מרסל הדר: אנשים הלינו על תחושות פיזיות שבגינן הלכו לרופאים עם דלקות עיניים.

<מרסל הדר: אנחנו לא יודעים עד עצם היום הזה מה היה שם, לכן לא בכדי ראש המועצה, מר דרור אהרון, פנה בכתב, העלה י"א שאלות – חולק לכם מה שביקש ראש המועצה להבהיר.

<מרסל הדר: אנחנו רוצים להסתכל על האירוע הזה כאירוע מכונן, שהוא רק דוגמה אחת מני רבות, להסתכל עליו.

<מרסל הדר: לא להמשיך לדון בו נקודתית, מה צריך לעשות בו, אלא להסתכל על האזור כולו, לבקש מיפוי סביבתי, מהם המפגעים הקיימים, מה כולל כל מפעל, מה כולל כל שטח, מה הסיכונים, מה נדרש כדי למנוע את האירועים הבאים – תקציבים, תוכניות, כוח אדם.

<מרסל הדר: לא להשאיר את הדברים עלומים עד אשר יקרה המקרה הבא, כי יקרה המקרה הבא – זו רק שאלה של וריאציה.

<מרסל הדר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

<יעקב פלאצי: אותו סקר בוצע בגן יבנה?

<מרסל הדר: ביקשנו באמצעות איגוד ערים לאיכות סביבה, בישיבה, שיתבקש סקר סביבתי שנוגע לכל הישובים באזור – לא רק גן יבנה.

<יעקב פלאצי: משום שאני הייתי שם במשך ארבעה ימים, התחושה שלי היתה – היתה שריפה עשר דקות מכם.

<יעקב פלאצי: אף נציג שלכם לא בא לראות, מה קורה שם.

<יעקב פלאצי: אף נציג לא בא לשאול, האם אפשר להציע עזרה?

<יעקב פלאצי: מה שנוצר בפועל הוא שמי שהגן על תושבי גן יבנה זה עובדי עיריית אשדוד, זה אני.

<יעקב פלאצי: זה בפועל.

<יעקב פלאצי: הפוסטים זה פופוליזם.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסכם את הישיבה בפנייה.

ישראל אייכלר: קודם כל אני רוצה להודות לכל אלה שהיו פה – הדיון היה מאוד חשוב, ולו לפעמים הבאות.

ישראל אייכלר: נפנה לשר לביטחון פנים ולשר לאיכות הסביבה, להגדיר אירוע עשן כאירוע מסכן חיים, לשחרר חוזים נצורים לצורך טיפול במפגעים שנובעים מעשן, ואולי גם להיות בקשר עם פיקוד העורף במקרים כאלה, להיות מוכנים וערוכים, שכל הכלים הנדרשים, שכב"א תוכל לקבל מהם, ולא רק מים.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים להסדיר בנוהל או בחוק – יכול להיות שצריך חוק, אבל יכול להיות שלא צריך חוק – להגדיר לכב"א, שהיא מטפלת במפגעי העשן, נקודה, בנוסף לכל הדברים הטובים שהיא עושה.

<אריה ונגר: אגב, אדוני, רוב ההרוגים בשריפות בארץ הם משאיפת עשן ולא מהטביעה עצמה.

<הדס בן נפלא: יש הבדל.

<הדס בן נפלא: יש שאיפת עשן במבנה סגור, ולזה יש לנו אמצעים לפיזור עשן.

<הדס בן נפלא: בשטח פתוח אין לנו איך לשמור- - -

ישראל אייכלר: אני בסיכום הדבר.

ישראל אייכלר: סעיף שתיים, מא"א אשדוד דווח לוועדה, כי רק ב-2 באוגוסט יוחלט, בהשתתפות מנכ"ל הגנת הסביבה ורמ"י .

ישראל אייכלר: עדיין לא התקבלה החלטה על שיקום.

<ברוך ובר: בכל מקרה ההחלטה היא לא על שיקום.

<ברוך ובר: מסגרת החלטת הממשלה היא לא שיקום- - -

ישראל אייכלר: לא, אני מדבר על ההחלטה מ-2 באוגוסט.

<ברוך ובר: היא רק על כיבוי.

ישראל אייכלר: אז נוסיף בבקשה שתדונו גם בנושא השיקום, ותדווחו לנו.

<ברוך ובר: זה לא במסגרת החלטת הממשלה.

יעל כהן-פארן: בסדר, אנחנו קוראים לממשלה לקבל החלטה.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שתשבו על נושא השיקום, ותדווחו לנו אחרי עד חודש או עד שבועיים אחרי הדיון, מה סוכם, כדי שנוכל לעקוב אחרי הפגרה.

ישראל אייכלר: סעיף שלוש, רשות מקרקעי ישראל מתבקשת על-ידי הוועדה, להוציא מכרז לשמירה, ולהציב מצלמות בזריזות.

ישראל אייכלר: אנחנו מציינים בברכה את ההחלטה להקציב 4 מיליון שקלים לגדר סביבת הרתמים, ואנחנו מבקשים לזרז את הליכי המכרז.

ישראל אייכלר: לגבי תוכנית השיקום, איגוד ערים יהודה, דווח לוועדה שהם ימשיכו את תוכניות השיקום.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים כי היות שאנחנו יודעים שתוכניות הם דברים שנמשכים המון זמן – להתחיל לזרז את העניין הזה כי נדמה לי, לפי מה ששמענו פה כבר כמה שנים טובות, התוכניות מונחות ולא נעשה בהן דבר.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים מרמ"י לקחת ברצינות את הטיפול בבריכות החמצון באשדוד, ולגשר ולקשר עם כל האחראיים הנוגעים בדבר – אם זה עיריית אשדוד, אם זה לוקחי אשדוד, כל מי שצריך, ואם זה אתם בעצמכם.

ישראל אייכלר: האזרח צריך לקבל את המוצר הסופי, שזה הטיפול בבוצה.

ישראל אייכלר: אנחנו נקיים, בעזרת השם, ישיבת מעקב בכנס החורף כדי לראות מה התקדמנו, ויכול להיות שנקבל את ההצעה של עיריית אשדוד, והוועדה אולי תעשה סיור בכל האתרים האלה בשיתוף המשרד להגנת הסביבה ורמ"י, כדי שנדע על מה אנחנו מדברים.

ישראל אייכלר: תודה רבה, הישיבה נעולה.