ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 344, 2017-01-23 11:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 23 בינואר 2017, כ"ה בטבת תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא, נסיעות המורות התומכות וצוותי החינוך הנוספים, על פי בקשתו של חבר הכנסת איציק שמולי.

יעקב מרגי: אני מקווה שאני אצליח להתנתק רגשית מן הדיון הקודם שהיה כאן, אני עדיין עצבני.

יעקב מרגי: לכן אני אחסוך מעצמי את הפתיח.

יעקב מרגי: בדרך כלל כשאני רגוז, אם המילה יותר עדינה מעצבני, אז אני מאוד, איך אומרים?

יעקב מרגי: בוטה בדברי הפתיחה, אז אני אתן לאיציק שמולי, שלא מושפע מהדיון הקודם, להציג את הבעיה כפי שהיא.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: לפני כן, איציק.

יעקב מרגי: אנחנו היום מארחים באולם הוועדה את תערוכת ציוריו של סגן הדר גולדין ז"ל, שהוא עצמו צייר.

יעקב מרגי: לצערנו הרב, גופתו עדיין לא הוחזרה, היא מוחזקת על ידי ארגון הטרור חמאס, תוכלו להתרשם אחרי הדיון מהציורים של סגן הדר גולדין ז"ל.

יעקב מרגי: בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב ראש ותודה לך על הקביעה המהירה מאוד של הדיון הזה וההבנה של חומרת הבעיה ודחיפותה.

איציק שמולי: אנחנו קיבלנו מספר פניות מלא מעט מורים ומורות, שאולי בנוסף לבעיית השכר הגדולה שהתגלתה לפני מספר חודשים במערכת המחשובית של משרד החינוך, תוך כדי הבנו שיש עוד בעיה אחת נוספת וזו הבעיה הממוקדת של מי שנקרא המורים או המורות הנודדים והנודדות.

איציק שמולי: בעצם, אדוני היושב ראש, מדובר באנשי חינוך שעוברים מדי יום בין מספר מסגרות, בדרך כלל בין שלוש לשש מסגרות ביום, כדי לתת מענה פרטני ממוקד לילדים עם לקויות כאלו ואחרות, שהמערכת הפורמלית בדרך כלל לא מסוגלת, אם באופן קבוע או אם באופן זמני, לתת להם את המענה שלו הם זקוקים.

איציק שמולי: התרעומת הגדולה מאוד והזעקה שקמה מהמורים זה על העוולה שקשורה בתשלום החזר הנסיעות.

איציק שמולי: אני מזכיר לוועדה, אדוני היושב ראש, שכאשר ירד התעריף של הנסיעה בתחבורה הציבורית הזדרז משרד החינוך, החשב הכללי, להפחית את זה ממשכורות המורים וזה גרם לחלק גדול מהבלגן שראינו לפני כמה חודשים.

איציק שמולי: אבל מה?

איציק שמולי: כאשר המציאות היא הפוכה ומורים ומורות נדרשים לשלם עשרות שקלים ביום, מאות ולפעמים גם אלפי שקלים בחודש, כדי לנוע ממסגרת למסגרת, הרי אתה מתאר לעצמך, אדוני היושב ראש, שלא כל הילדים גרים סמוך זה לזה ולכן הם נאלצים לפעמים מדי יום לנסוע מרחקים ארוכים מאוד ולא מקבלים תגמול עבור הנסיעות הללו.

איציק שמולי: הם מקבלים עבור "חופשי חודשי" או משהו כזה כסף ממשרד החינוך ולמעשה הם אלה שאמורים לסבסד את תשלום הנסיעות של עצמם.

איציק שמולי: זה אבסורד שזועק לשמים.

איציק שמולי: יש פה איזו טבלה שחולקה לחברי הוועדה - - -

<קריאה: תחולק.

איציק שמולי: היא תחולק, אבל רק כדי לסבר את האוזן, מהיישוב מיתר לישיבת "אוהל שלמה" בבאר שבע, 20 ק"מ, מקבלים 7.60, מלהבים למיתר, 20 ק"מ, מקבלים 10 שקלים, כי ההחזר, אדוני היושב ראש, הוא לפי המחיר בתחבורה הציבורית.

<קריאה: המוזל.

איציק שמולי: המוזל.

איציק שמולי: כמובן שאלו הן רק דוגמאות.

איציק שמולי: ואני מזכיר לאדוני, המורות והמורים הללו נאלצים לעבור מרחקים אדירים מדי יום.

איציק שמולי: משפט סיכום, אני חושב שלפני שהמערכת רצה לעשות כל מיני פרויקטים וכל מיני פרויקטים של מצוינות, צריך להבין שהיכולת של מערכת החינוך לזוז קדימה ולהתפתח ולתת לתלמידים את הטוב ביותר תלויה קודם כל בהשקעה בהון האנושי, במורים, שהם אלה שבסופו של דבר אמורים להוציא אל הפועל את אותה מדיניות.

איציק שמולי: אם מתייחסים למורים כך, אז שלא יתפלאו בסופו של דבר, משרד החינוך והגורמים האחראים, שאנשים לא רוצים לבוא באופן כללי למקצוע ההוראה ולמערכת החינוך ובאופן פרטני למערכת החינוך המיוחד או למערכת השילוב בחינוך הרגיל.

איציק שמולי: אני קורא לוועדת החינוך לתקן את העוול הזה.

איציק שמולי: אני קורא גם למשרד החינוך להידרש לעניין.

איציק שמולי: זה כבר כמה חודשים, גם בגלי צה"ל וגם במקומות אחרים, באוויר, ואני לא רואה שזה מזיז למישהו במשרד החינוך.

איציק שמולי: זה לא צריך להיות ככה, צריך לטפל בבעיה הזאת אחת ולתמיד, תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיד אני אתן לחבר הכנסת מאיר כהן.

יעקב מרגי: אנחנו נתקלים בסוגיה הזו של מורים ומורות, הנודדות, כמו שקראת להם, בוועדה.

יעקב מרגי: דווקא שם צריך לתת את התמריץ בסוגיה של ילדים חולים, בפרויקטים שהם מחוץ לשעות ההוראה הפורמאליות, פרויקטים שמשרד החינוך מעודד.

יעקב מרגי: לעתים אומרת לך מורה, עכשיו יש ילד חולה, היא גרה בגבעתיים, צריך לשלוח אותה לפתח תקוה, היא עושה חשבון פעמיים אם היא כן תיקח את זה או לא תיקח את זה, תצא או לא תצא.

יעקב מרגי: הסוגיה הזו גם ככה מאוד קשה ובעייתית.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לתת מענה.

יעקב מרגי: אני יודע שיש עבודה בנושא הזה, אנחנו נשמע את האוצר ואת משרד החינוך, אני רוצה לדעת, בהתייחסות שלכם, תגידו לנו האם זמן הנסיעות, ערך שעה, זמן הנסיעות נלקח בחשבון?

יעקב מרגי: זה להמשך.

יעקב מרגי: אני שואל, אני לא יודע.

<קריאה: לא.

יעקב מרגי: סליחה, אני לא שואל אתכן, אתן נוגעות בדבר.

יעקב מרגי: אני שואל את משרד האוצר ואת משרד החינוך, לא בגלל שדעתכם לא חשובה, נשמע אתכם בהמשך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מצטער שאני אצטרך לצאת, אבל אני מכיר את הסוגיה הזו לפני ולפנים.

מאיר כהן: כשאתה מנהל בית ספר בדימונה אז מגיעים גם חבר'ה מאופקים ואני זוכר את המאבקים שלהם, התמידיים.

מאיר כהן: אנחנו פתרנו את זה במישור המקומי, בחלק מהמקרים הרשות לקחה עליה, כי רצינו מאוד שמורים טובים יגיעו והיינו משלמים להם.

מאיר כהן: אני חושב שהסוגיה הזו בראש ובראשונה, נמצאים כאן, אני מזהה כאן את אנשי הסתדרות המורים, נכון?

מאיר כהן: אני חושב שהסוגיה הזאת בראש ובראשונה צריכה לבוא לפתחכם ואני מאוד מקווה שבכל משא ומתן על שכרם של המורים, הנקודה הזאת נמצאת שם.

מאיר כהן: לא יעלה על הדעת שכשאין תחבורה מסודרת, בוא נניח באים, אני רוצה לספר לך, באים כל יום 600 מורים - - -

יעקב מרגי: תרשה לי קודם רק לקדם בברכה את ראש המועצה האזורית שלי, מר שי חג'ג'.

מאיר כהן: שי חג'ג' היקר.

מאיר כהן: יש 600 מורים, אולי פחות היום, שמגיעים מבאר שבע לדימונה, אבל יש אוטובוס מסודר שיוצא ושם אין בעיה, אבל כל מורה שמגיע, כולל מורים בדואים שהיו מגיעים מהפזורה ונסעו ברכבים שלהם.

מאיר כהן: הדבר האלמנטרי הוא לפחות להשוות את השכר לקילומטר, כמו שקורה בכל מקום.

מאיר כהן: נדמה לי שזה 1.80 שקל או 1.90 שקל לקילומטר.

מאיר כהן: זה הדבר האלמנטרי שאתם צריכים להיאבק עליו, כי זה לא הוגן.

מאיר כהן: נותנים להם 8 שקלים על 20 ק"מ, איזה מן עניין הזה?

מאיר כהן: שלרוב הם באים עם הרכבים שלהם.

מאיר כהן: ואם אנחנו נפליג אפשר גם בהחלט לתת להם עזרה באחזקות רכב, או לפחות חלק מאחזקה.

מאיר כהן: אני מקווה מאוד שההנהגה החדשה בהסתדרות המורים תבין שזה צריך להיות בין ארבע או חמש המשימות הראשונות שלכם, בכל הסכם שכר שנכתב.

<קריאה: אגב, זו אחת המשימות הראשונות שיהיו לנו.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

יעקב מרגי: מאה אחוז, מודה לך.

יעקב מרגי: איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת ונציגים.

איתן ברושי: תראו, אני לא אומר את זה בפעם הראשונה, האם יש פה ממשרד החינוך?

יעקב מרגי: נראה לך שיהיה פה דיון כזה בלי משרד החינוך, איתן?

איתן ברושי: רציתי לוודא.

יעקב מרגי: לא היה מתקיים הדיון.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד משהו.

איתן ברושי: תמיד אומרים לנו, מה אתם תוקפים את הפקידים, אבל השרים שולחים פקידים ואחר כך אומרים שאי אפשר להגיד לפקידים כלום כי "מה אתה רוצה מהפקידים?

איתן ברושי: הם נציגי השרים".

איתן ברושי: השרים לא באים בדרך כלל - - -

יעקב מרגי: אנחנו לא תוקפים פקידים, אנחנו מדברים אל משרד החינוך כמשרד החינוך, זה לא אישי.

איתן ברושי: אני גם תוקף ולנו יש הרי זכות להגיד מה שאנחנו רוצים.

איתן ברושי: אני כן תוקף, לא מכיר את האנשים פה.

איתן ברושי: ולמה אני תוקף - - -

יעקב מרגי: תתקוף את משרד החינוך, לא את הפקידים.

איתן ברושי: כן, אבל בסוף הם צריכים להעביר את זה.

יעקב מרגי: הם יעבירו.

איתן ברושי: אני לא בטוח.

איתן ברושי: מה שאני אומר ואני רוצה לחזור לעניין.

איתן ברושי: תראו, הבעיה פה היא בשכר המורים.

איתן ברושי: כל הדיבורים על מעמד המורה בטלים בששים אם אלה המשכורות ולא רק זה, המשרד לא מתבייש וכבר חודשים לא נותנים את המשכורות בגלל הקיזוזים של פתיחת השנה.

איתן ברושי: היה פה דיון ביוזמתי, שלחו לפה את המנכ"לית שהשר תמיד אומר "המנכ"לית המצוינת", כך הוא מציג אותה, אני לא יודע עד מתי, בינתיים זה כך, וממשיכים לבלבל את המוח, עם חשב שיושב פה - - -

יעקב מרגי: מה זה עד מתי?

יעקב מרגי: אני רוצה להבין, עד מתי היא תהיה מצוינת או עד מתי הוא יאמר?

איתן ברושי: מרגי, אני רוצה להגיד לך, החינוך זה לא מדע מדויק.

יעקב מרגי: אני סוף סוף מחייך הבוקר.

איתן ברושי: תן לי בשפה שלי לומר שזו הצגה מיותרת.

איתן ברושי: מילא פעם אחת, אבל כל פעם לחזור, "המנכ"לית המצוינת"?

איתן ברושי: ואיזה משרד זה, שהוא אחראי על תקציב השני בגודלו בתקציב המדינה, השני בגודלו, אחרי הביטחון, איך זה יכול להיות שזו רמת השכר של המורים?

איתן ברושי: אם הייתה פה משכורת ראויה לא היו כל כך מתעסקים עם הוצאות הרכב.

איתן ברושי: אני, כמי שבא מהתנועה הקיבוצית, הרבה שנים הייתי עם תלושי משכורת, גם כראש מועצה, אני לא תמיד מבין בזה ואני זוכר את הבדיחות שהיו, הציגו הוצ', הוצאות רכב, ממה מורכב תלוש?

איתן ברושי: הרי אי אפשר להבין בכלל ממה הוא מורכב אבל מהי השורה התחתונה שלהם?

איתן ברושי: השפלה, שורה מעליבה.

איתן ברושי: אומרים שהחינוך זה הכי חשוב, שבלעדיו לא תהיה פה מדינה, אבל הופכים את המורים לכמעט עובדי קבלן, גם אלה שהם לא.

<קריאה: גם יש עובדי קבלן.

איתן ברושי: אני יודע, אמרתי "גם" וגם אלה שלא.

איתן ברושי: לכן - - -

יעקב מרגי: אני אתן לך את רשות הדיבור, אין קריאות ביניים.

איתן ברושי: ולכן, אדוני היושב ראש - - -

יעקב מרגי: מספיק מה שיש לנו במליאה בקדנציה הזו, לא צריך להוסיף גם פה.

איתן ברושי: הבעיה היא שיש פער בין המלים למעשים ויש פה פער בין זה שהחינוך הוא כל כך חשוב ובין זה שהמשכורות כל כך עלובות ואז יכולה גם ממשלה לתת לדבר כזה להתרחש.

איתן ברושי: אני, כמי שבא ממועצה אזורית והייתי גם בתפקידים במדינה, אני אומר שהבעיה היא לא הדיון הזה, שהוא חייב להסתיים באיזושהי החלטה, הבעיה היא, אדוני היושב ראש, גם בגיל הרך, גם במקומות אחרים.

איתן ברושי: אני חושב שהתפקיד שלנו היה לטפל במעמד המורה, הקדשת לזה גם כמה דיונים ומאיר כהן הקים עמותה, אבל כשהוא כינס את העמותה אני הייתי הח"כ יושב היחיד שהיה איתו במשך הדיון ורוב הדיון היה, גם אצל מאיר כהן, על השכר.

איתן ברושי: לכן השאלה היא איך דיון כזה הוא מעשי.

איתן ברושי: יש ועדות שהדיונים לא תמיד נגמרים בהחלטה, ואני חושב שיש פה דוגמה שאפשר לטפל בה ויש פה נושא של מעמד המורה, שאם לא תשונה רמת השכר, אם לא ייעשה דיון חוזר, אדוני היושב ראש, על מה שעשינו פה לפני זמן קצר והבטיחו לתקן תוך חודשיים את השלמת השכר, מה שלא נתנו מתחילת השנה, אם לא נעשה את זה יכול להיות שאין טעם בוועדה הזאת.

איתן ברושי: הוועדה הזאת, אם היא לא תגן על המורים לא יהיה פה חינוך.

איתן ברושי: בלי מורים אין חינוך, בלי מדריכים אין נוער ובלי מטפלות אין הגיל הרך.

איתן ברושי: עם כל הכבוד לכל המערכות האלו, הן נשענות על ההון האנושי, שזה המורים.

איתן ברושי: אני מציע להיכנס הרבה יותר חזק בנושאים האלה ואני גם אומר לכם, להסתדרות וכל הגורמים, ראיתי שתקפו בעקבות השביתה שהייתה.

איתן ברושי: אני חושב שהשביתה הייתה מוצדקת משום שהבעיה היא לא כמה זמן לקח להחליף את וסרמן, אדוני היושב ראש, אני לא נכנס לזה, השאלה היא כמה זמן המדינה מרשה לעצמה לא לתת משכורות מלאות למי שקם בוקר בוקר לעבודה ונושא על שכמו את החינוך.

איתן ברושי: אני מציע שניכנס יותר חזק בעניין הזה.

איתן ברושי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: קודם כל יש לציין שזה משב רוח מרענן שנציגות של הסתדרות המורים קיבלה על עצמה - - - כל הקדנציה הזו הלנתי על כך שהם לא נמצאים בדיונים ואני רואה שהשינוי כבר מתקיים.

יעקב מרגי: אני חושב שזה חשוב.

יעקב מרגי: אתם שומעים את הקולות, תוכלו להתייחס לזה בהמשך.

יעקב מרגי: אני מקדם בברכה, נמצאת איתנו ד"ר ריקי טסלר ויחד איתה סטודנטים מקורס "מה זה מפלגות" המכללה האקדמית ספיר.

יעקב מרגי: אני מקדם אתכם בברכה, אתם טועמים טעימה קטנה מההליך הדמוקרטי בתוך ועדת החינוך, איך דיון עולה לסדר היום ואיך מתייחסים אליו.

יעקב מרגי: ותמיד הפער בין מה שקורה בוועדות לבין מה שאתם רואים במליאה הוא פער עצום, לכן, אל תתרשמו מהמליאה, תבואו, תתרשמו מהוועדות.

יעקב מרגי: משרד החינוך, אני אתן לכם לקראת הסוף להתייחס לכל הטענות.

יעקב מרגי: פנו אלינו מספר מורות, נכון?

<קריאה: כן.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: אני רואה שהדרום מככב פה או שזה מכל המחוזות?

<לילך פרטוש שמר: אני לא יודעת, אני רוצה בכל אופן - - -

יעקב מרגי: הציגי את עצמך.

<לילך פרטוש שמר: שמי לילך.

<לילך פרטוש שמר: לילך שמר, לקויי ראייה, באר שבע, אני שבע שנים בתחום.

<לילך פרטוש שמר: הגענו למצב של התאגדות ארצית.

<לילך פרטוש שמר: יש פה חתימות של כלל המורים, זה בערך 864 מורים שחתמו על התאגדות ארצית שהיא לא קשורה להסתדרות.

<לילך פרטוש שמר: אנחנו הגענו למצב הזה כי לא היה טיפול בנושא שלנו דרך ההסתדרות.

<לילך פרטוש שמר: זה יפה שהם נמצאים פה, אני שמחה שהם נמצאים פה - - -

יעקב מרגי: באלו מסגרות אתן מועסקות?

<לילך פרטוש שמר: אם יורשה לי בכמה דקות, אני הכנתי דברים כתובים.

יעקב מרגי: אני אתן לך, אני אתן לך, אבל אני חייב למקד אותך.

יעקב מרגי: תני לנו את אופי ההעסקה.

<לילך פרטוש שמר: לגבי אופי ההעסקה שלנו, הכול התחיל מחוק השילוב ב-1988 שבעצם מה שאנחנו אומרים הוא שהחוק הזה לא הושלם.

<לילך פרטוש שמר: למה?

<לילך פרטוש שמר: כי לא הגדירו בדיוק את התפקיד של המורים הנודדים, מה זה אומר המורים הנודדים, מה הם צריכים, מה הצרכים שלהם, והיום אנחנו מתמקדים בנושא של הנסיעות וההצטיידות שלהם.

<לילך פרטוש שמר: אלה שני נושאים שיוצאים מכיסם של המורים.

<לילך פרטוש שמר: כן חשוב לי להבהיר בנושא הזה שהייתה פנייה בנושא שלנו למזכ"לית של ההסתדרות.

<לילך פרטוש שמר: אנחנו רוצים לציין ולהדגיש כי אין אנחנו רואים בהסתדרות אחראית על הטיפול בנושא, כפי שלא הייתה קשורה לשינוי של הרפורמה החדשה, בדיוק לפני כשנה, בה לא נזקקתם להסתדרות, ובזה אני מדברת אל הגורמים הרלבנטיים, להסתדרות שתאשר או לא תאשר את הרפורמה החדשה.

<לילך פרטוש שמר: אנחנו רוצים להוסיף ולציין כי לאורך שש שנים, היו פניות אל ההסתדרות וההסתדרות, בלשון המעטה, התעלמה מהנושא שלנו.

<לילך פרטוש שמר: כיום אני יכולה גם לציין שהיה ניסיון לפצל את הכוחות, הצליחו במידה מה.

<לילך פרטוש שמר: הם טוענים שהם הולכים לייצג - - -

יעקב מרגי: ההסתדרות כרגע לא הדיון.

<לילך פרטוש שמר: אוקיי, אבל - - -

יעקב מרגי: ההסתדרות כרגע היא לא הדיון.

<לילך פרטוש שמר: אין בעיה, אני רק רוצה לומר שאנחנו מייצגים גם את לקויי הראייה והשמיעה.

<לילך פרטוש שמר: זאת אומרת, יש לכם - - -

איתן ברושי: את עובדת משרד החינוך?

<לילך פרטוש שמר: אנחנו עובדות משרד החינוך.

איתן ברושי: של מחוז דרום?

איתן ברושי: מי מפעיל אתכן, המחוז?

<לילך פרטוש שמר: מי שמפעיל אותנו זה מתי"אות, שהם שפ"י, משרד החינוך.

איתן ברושי: זה גוף אזורי?

איתן ברושי: של עמירה חיים?

<לילך פרטוש שמר: כן.

איתן ברושי: היא בעל הבית של זה?

<לילך פרטוש שמר: כן.

יעקב מרגי: משרד החינוך בעל הבית.

איתן ברושי: כן, אבל - - -

יעקב מרגי: אחד אחד, אחד אחד, רגע, רגע.

יעקב מרגי: חבר כנסת, מותר לו לשאול.

איתן ברושי: מי הכתובת שלכם?

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: המתי"אות מופעלות על ידי משרד החינוך?

<לילך פרטוש שמר: כן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עכשיו תמשיכי.

<לילך פרטוש שמר: אמרתי, החוק בעצם לא הושלם ואנחנו מבקשים, תשלימו את החוק.

<לילך פרטוש שמר: המורות נוסעות מרחק גיאוגרפי.

<לילך פרטוש שמר: יש לנו פה את כרמל, שהיא מאזור נתניה ויש לנו את עינת ואת צאלה, כל אחת פרא רפואית, גננת שילוב, אני לקויי ראייה, יש פה עוד מורות אחרות, הן גם לקויי ראייה, אם אני לא טועה - - -

יעקב מרגי: הן מלמדות לקוי ראייה, הן לא לקויות ראייה.

<לילך פרטוש שמר: כן.

<לילך פרטוש שמר: הן לא לקויות ראייה.

<קריאה: יש אחת - - -

<לילך פרטוש שמר: רגע, רגע, בואו, שנייה.

יעקב מרגי: כולם ברוכים.

<לילך פרטוש שמר: כל אותן מורות שאתם רואים כאן בעצם מתניידות, זו לא סתם מורה רגילה שקמה בבוקר, הולכת למסגרת אחת ובזה מסתיים יום העבודה שלה.

<לילך פרטוש שמר: אני הכנתי פה טבלה כי רציתי שתראו דוגמאות לזה, לראות את ההפרש בפועל.

<לילך פרטוש שמר: בפועל משלמים לי או למורה אחרת, 55 אגורות לקילומטר.

<לילך פרטוש שמר: צריך להבין שאת התפקיד הזה אי אפשר לקיים בלי הרכב הפרטי שלנו.

<לילך פרטוש שמר: בנוסף, יש את הנושא של ההצטיידות, שפה אני מדברת שוב על הגדרת החוק, שבו - - -

יעקב מרגי: מהו ממוצע שעות העסקה של מורה כזאת?

<לילך פרטוש שמר: 36 שעות.

יעקב מרגי: כולן עובדות משרה מלאה?

<לילך פרטוש שמר: רובן עובדות משרה מלאה.

<לילך פרטוש שמר: יש גם וגם, אבל לא על זה מדובר.

<קריאה: אבל זה לא מדויק, אדוני.

<קריאה: תיכף אנחנו נעזור לכם.

יעקב מרגי: רגע, רגע, בדיון הזה, אמרתי, אין קריאות ביניים.

יעקב מרגי: כל מי שרוצָה לדבר נרשמת ואני אתן את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: יש כמה שנרשמו, יקבלו את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: מי שרוצֶה להוסיף אחר כך יוכל להרים יד, ניתן לו מענה, לא צריך להתפרץ.

יעקב מרגי: היא ודאי לא תציג את המאה אחוז, את כל הזוויות של הבעיה.

יעקב מרגי: היא תציג מבחינתה, אבל תתמקדי.

<לילך פרטוש שמר: יש פה טבלה.

<לילך פרטוש שמר: אני רוצה להסביר את גודל ההפרש בפועל.

<לילך פרטוש שמר: אחת מקבלת 68 אגורות ואחת 55 אגורות לקילומטר.

<לילך פרטוש שמר: מזה יוצא שאנחנו נותנות משכורת נוספת בעצם למדינה.

<לילך פרטוש שמר: 13,000 לשנה מכיס המורה ויותר הולך אל המדינה, מכיסה של המורה.

<לילך פרטוש שמר: עד מתי?

<לילך פרטוש שמר: אנחנו הגענו לנקודה שבה אנחנו לא יכולים לשתוק עם הנושא הזה.

יעקב מרגי: כמה מורות כאלו יש?

<לילך פרטוש שמר: לדעתנו עד כ-1,000 מורים.

יעקב מרגי: ברחבי הארץ?

<לילך פרטוש שמר: בארץ.

<לילך פרטוש שמר: אנחנו לא קבוצה כל כך גדולה, כדי להגיד, "וואו, אנחנו צריכים עכשיו לעשות איזשהו שינוי עצום".

יעקב מרגי: מה אכפת לך?

יעקב מרגי: למה את עונה בשמי או בשם מישהו אחר?

יעקב מרגי: אל תיכנסי לראש של מישהו אחר.

יעקב מרגי: עכשיו נתתי לך טיפים איך להציג.

<לילך פרטוש שמר: אוקיי, אגב, אני גם מהמועצה שלך לשעבר.

איציק שמולי: מתי היה הניסיון האחרון שלכן לפנות למשרד החינוך בעניין?

<לילך פרטוש שמר: לא מזמן.

<לילך פרטוש שמר: הנה, המכתב ב-19 בינואר.

<לילך פרטוש שמר: זה אחרי שרשרת מכתבים.

<לילך פרטוש שמר: בפברואר שנה שעברה נמסר באופן ידני לשר החינוך מכתב ראשון בכל התהליך שלנו, במחאה הזו בנושא הזה.

יעקב מרגי: כרמל, עינת, דניאלה וצאלה אמרו לי, "משפט אחד", בואו נראה אם אתן עומדות בזה.

יעקב מרגי: שבו סביב השולחן.

יעקב מרגי: בבקשה, הציגי את עצמך ובקצרה.

<כרמל סולומון זיגל: כרמל סולומון זיגל, אני פיזיותרפיסטית ילדים, אני עובדת 20 ומשהו שנה במשרד החינוך, אני בוגרת של החינוך המיוחד.

<כרמל סולומון זיגל: לאור השינוי, שיש ילדים עכשיו בחינוך הרגיל, חשבולנכון שכדאי שאנשים שמתמחים בתחום ייצאו אל החינוך הרגיל.

<כרמל סולומון זיגל: אני מאוד שמחה על השילוב, אני בעד השילוב, אנחנו נותנים המון המון תמיכה לילדים.

<כרמל סולומון זיגל: בתפקיד החדש שלי אני אחראית על כ-60 ילדים במשהו כמו 40 מסגרות, בשמונה רשויות מקומיות.

יעקב מרגי: כמה פעמים את רואה ילד בשנה?

<כרמל סולומון זיגל: תלוי בילד.

<כרמל סולומון זיגל: יש ילדים שאני מלווה אותם באופן צמוד, היותר מורכבים, ואני יכולה לראות אותם פעם בשבוע, אבל זה על חשבון ילדים אחרים שאני רואה אותם אולי שלוש פעמים בשבוע.

יעקב מרגי: למרות שאת חושבת שהיה מגיע להם יותר?

<כרמל סולומון זיגל: ודאי שהיה מגיע להם יותר, אבל אלו השעות שיש לי.

<כרמל סולומון זיגל: מעבר למעט שעות שיש לי לכמות ילדים, אני צריכה לעשות מרחקים עצומים - - -

יעקב מרגי: מאיזה אזור את בארץ?

<כרמל סולומון זיגל: חפר שרון.

יעקב מרגי: היה דיון כאן, המצוקה של המקצועות האלה בדרום היא עוד יותר קשה.

יעקב מרגי: עוד יותר קשה.

<קריאה: כי אין אנשים שרוצים להשתמש ברכב שלהם.

יעקב מרגי: לא משנה.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיכי.

<כרמל סולומון זיגל: אני מתניידת, לדוגמה, מחר, אני צריכה להספיק להגיע לתל מונד, שם יש לי התאמת כיסא לילד מאוד מאוד מורכב שצריך לקחת למדוד, טיפול לילד CP שנמצא בבית ספר רגיל, אחד בתל מונד, אחד בפרדסיה.

<כרמל סולומון זיגל: אחר כך אני נוסעת לכפר יונה לראות בגן ילדה שעכשיו אובחנה עם CP.

<כרמל סולומון זיגל: אחר כך אני נוסעת לנתניה, בתקווה שהמפקח יאחר, כי אנחנו מדברים שם על שילוב של ילד בכיסא ממונע שיש לו ניוון שרירים, הוא צריך לעלות לחטיבת ביניים ואנחנו מחפשים לו שם תיכון ואחר כך אני נוסעת, כי אני עובדת בשתי מתי"אות, לרעננה לטפל בשלושה ילדים.

<כרמל סולומון זיגל: כל זה באוטו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עוד מורה?

<אביבית חזן: כל ילד הוא עולם ומלואו - - -

יעקב מרגי: הציגי את עצמך.

<אביבית חזן: אני אביבית חזן, גננת שילוב במועצה אזורית מרחבים, ראש הרשות שלנו נמצא כאן, ובשער הנגב.

<אביבית חזן: אני עובדת בשתי רשויות, אני עובדת ב-11 גנים בשבוע, אני צריכה להגיע לכל ילד פעמיים.

<אביבית חזן: את כל זה אני צריכה להספיק מהר.

<אביבית חזן: יום אחד גם שוטר תנועה דלק אחריי, כי פשוט כל הזמן אתה ממהר להגיע ולהספיק למסגרת שלך.

<אביבית חזן: ילד עם צרכים מיוחדים, אחד עם לחיזוק הרגליים - - -

<קריאה: רגע, אני יכול, אדוני?

<קריאה: רק - - -

יעקב מרגי: לא.

<קריאה: לא, לא - - -

יעקב מרגי: אתה הולך לדבר, נכון?

<קריאה: להגיב - - -

יעקב מרגי: אבל היא עוד לא אמרה כלום.

יעקב מרגי: אתה הבנת כבר ורוצה לשאול, אני עוד לא הבנתי ממנה כלום.

<קריאה: אני גם לא הבנתי.

יעקב מרגי: בוא, זו הדינמיקה של הדיון כאן.

יעקב מרגי: תרשום לך נקודות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אביבית חזן: ילד עם צרכים מיוחדים, אחד זקוק לחיזוק הרגלי עבודה, קפיצות, מסלולים, אחר על כיסא גלגלים, זקוק לחיזוק פלג הגוף העליון, לכל אחד יש צורך במכשור שונה ואביזרי הוראה שונים.

<אביבית חזן: בגן של החינוך המיוחד הם היו מקבלים את זה בגן, עם פיזיותרפיסטית, עם מישהו שהרבה יותר מתאים לעבוד איתם, אצלנו אין פיזיותרפיסטים בדרום, אני אמורה לנסות לחזק ולתת לו את התחושה של העצמאות.

<אביבית חזן: כשאימא באה ומספרת לי שהבן שלה שואל, "אימא, לנֶצַח אני אשאר ככה?" הייתי רוצה לענות לה שאנחנו נעזור ונעשה הכול שהילד ילמד לחיות בצורה עצמאית והטובה ביותר בעבורו ואני לא יכולה לתת לה את התשובה הזו.

<אביבית חזן: הצרכים של הילד שם שונים וכל ילד צריך לקבל התייחסות שונה.

<אביבית חזן: אני עובדת ב-11 גנים, אני כל הזמן ממהרת, אין לי הפסקות אפילו, רק באוטו.

<אביבית חזן: זמן העבודה שלנו, זמן הנסיעה שלנו הוא על שעות השהייה שלנו, שזה השעתיים, וזה לא בסדר, כי הזמן הזה הוא בעצם זמן שאנחנו צריכות לעשות בו דברים אחרים, להכין להם חומרים, שיחות.

יעקב מרגי: מה אכפת לך אם הצלחתי לייצר, כמשרד, פתרון לשתי בעיות?

<אביבית חזן: פתרו אותנו בדבר הזה, זה שעות שהייה וזהו, וזה גם לא מספיק.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: צאלה.

<צאלה: אני אתאר את המצב שלי.

יעקב מרגי: מי זו אני?

<צאלה: צאלה ממתי"א דרום השרון, שזה אזור הוד השרון.

<צאלה: גם ארבע רשויות.

יעקב מרגי: כשתמצאו משהו בדרום תאמרו לי.

יעקב מרגי: בצפון יש.

<צאלה: המצב בשרון הוא יחסית טוב כי אנחנו מצליחים להגיע לילדים.

יעקב מרגי: מהרבה בחינות הוא במצב יחסית טוב.

<צאלה: אני נוסעת למשל מקיבוץ עינת או מכפר סירקין לאלפי מנשה, מרחק של מעל 20 ק"מ, אני מגיעה כך לשלוש מסגרות ולפעמים ארבע או חמש מסגרות ביום, כשהמרחק ביניהן הוא 20 ק"מ, בין מסגרת למסגרת.

<צאלה: אין לי הפסקות כי בהפסקה אני נוסעת כדי להגיע.

<צאלה: אם אני בשעה שנייה נמצאת במסגרת אחת ובשעה השלישית כבר יש לי פגישה במסגרת הבאה, אני נוסעת בהפסקות, אני אוכלת תוך כדי נהיגה.

<צאלה: אין לנו הפסקות, אין לנו רגע אחד לשבת בשקט עם עצמנו אחרי טיפול בילדים שהוא מאוד מאוד אינטנסיבי לפעמים.

<צאלה: תמיד אנחנו בלחץ ואנחנו נוהגות שעות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש עינת?

<עינת: רק במשפט, באמת מאוד מאוד קצר.

יעקב מרגי: אתן לא עומדות בזה אבל לא משנה.

<עינת: אנחנו מורות.

<עינת: גם אני עובדת במתי"א דרום השרון, אני מומחית תחום לתלמידים עם לקויות מורכבות, ילדים אוטיסטים ואבחנות פסיכיאטריות.

<עינת: אין לי הרבה מה להוסיף על מה שאמרו חברותיי.

<עינת: אני עובדת בשלושה בתי ספר, שמונה גני ילדים ונותנת הנחיה למומחיות תחום צעירות יותר בארבע רשויות.

<עינת: גם יום העבודה שלי נראה כמו שחברותיי תיארו.

<עינת: אני עובדת 36 שעות, אני עובדת גם במתי"א טירה ובמתי"א כפר ברא עם המגזר הערבי, אני כל היום ברכב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יוסי איצקוביץ' נמצא איתנו, נכון?

יעקב מרגי: תמיד היה לי פער, כשהייתי שר והייתי יושב מול הממונה על השכר באוצר, כמה שתסביר לו מה הגדרת התפקיד של עובד שעכשיו נמצא מתחת לשכר המינימום, קשה, אבל טוב שאתה יושב פה ושומע את הדברים האלה.

יעקב מרגי: נמצאת אתנו עדינה נח.

יעקב מרגי: בבקשה, הציגי את עצמך.

<עדינה נח: שמי עדינה נח.

<עדינה נח: אני מורה תומכת לילדים לקויי ראייה ועיוורים וגם לקוית ראייה בעצמי.

<עדינה נח: בהערת ביניים, אני אשמח שכל מי שידבר יציג את עצמו כי אני מנסה לזהות.

יעקב מרגי: אני משתדל להקפיד לתבוע זאת.

<עדינה נח: אני התחלתי לעבוד לפני 20 שנה.

<עדינה נח: שאלתם על אוכלוסיית היעד, אז אנחנו מדברים על ילדים מגיל שלוש עד גיל 21, בחינוך המיוחד ובחינוך הרגיל.

<עדינה נח: זה ברור לכולם שאנחנו צריכות להיות מומחיות בכול, ללמוד את הכול, להתעדכן בכול ולהכיר מסגרות.

<עדינה נח: אני נודדת לפעמים בין חמש מסגרות ביום.

יעקב מרגי: איך את נודדת, אם מותר לי לשאול?

<עדינה נח: כן, בוודאי.

<עדינה נח: חשוב לי שתשאלו.

יעקב מרגי: יש לך נהג צמוד?

<עדינה נח: אני רוצה להגיד שבעבר משרד החינוך מימן למורה לקוית ראייה או עיוורת הסעה.

<עדינה נח: אני לא מקבלת את זה, אני גם לא מקבלת החזר נסיעות מעל 150 שקל בחודש.

איציק שמולי: זו בושה וחרפה.

<עדינה נח: החוק במשרד החינוך אומר שמורה עיוורת זכאית לפי ארבעה כרטיס "חופשי חודשי".

<עדינה נח: זה לא מספיק.

<עדינה נח: אני הגעתי למעל 1,000 שקל החזר נסיעה, כמו שהיה לפני הרפורמה, שזה אומר כל נסיעה.

<עדינה נח: אני רוצה רגע לתאר מה זה מבחינתי או מבחינת כל מורה שנוסעת באוטובוס.

<עדינה נח: קודם כל כול מורה ואחר כך מבחינתי.

<עדינה נח: זה אומר - - -

יעקב מרגי: כל מורה תיארו לנו, מבחינתך.

<עדינה נח: לא, מורה שנוסעת באוטובוס.

יעקב מרגי: אין לי זמן, בואי נסתפק במה שמבחינתך.

<עדינה נח: כשיש יום גשם אני לוקחת מונית.

<עדינה נח: אני לא יכולה לשבת בתחנת אוטובוס, כי הנהג לא רואה אותי, הוא פשוט לא רואה בכלל, אבל לא משנה, בוודאי שהוא גם לא רואה מי שלא - - - הוא מסמן, אני לא רואה שמסמנים לי אז אני צריכה לעמוד על שפת המדרכה וגם עם זה אני מפספסת כשהנהג מחליט לא להיכנס לתחנה אלא לסמן מרחוק האם את רוצה את האוטובוס.

<עדינה נח: במקרה כזה מונית יכולה לעלות לי בין 35 ל-80 שקל.

<עדינה נח: אם אני צריכה להגיע מאזור רמת גן-בני ברק לצפון תל אביב אני משלמת 85 שקלים למונית.

<עדינה נח: יש לי קבלות על זה.

<עדינה נח: מאחר שאני מורה חרדית אני גם מגיעה לפעמים למסגרות שרק אני יכולה להגיע אליהן, זה אומר שאני נוסעת לבת ים, בארבעה אוטובוסים, למרות שמבני ברק יש הסעה שמאחרת עשר דקות למסגרת.

<עדינה נח: אני לא מוכנה לאחר לתלמיד, למרות שאולי זה היה בסדר, אולי היו אומרים, "מסכנה המורה".

<עדינה נח: אני לא מסכנה.

<עדינה נח: אני נוסעת בארבעה אוטובוסים כדי להגיע בזמן.

<עדינה נח: ועדיין, אני מוצאת את עצמי השנה, חבר הכנסת שמולי אמר את זה קודם, מוצאת את עצמי שואלת כל פעם, זה שווה לי כלכלית?

<עדינה נח: למה לא נשארתי עם קצבת הנכות?

<עדינה נח: הייתי מרוויחה 12,000 שקל בלי לצאת מהבית.

יעקב מרגי: כמה שנים את שואלת את עצמך את השאלה הזאת?

<עדינה נח: מאז הרפורמה לפחות.

יעקב מרגי: אני, רק מאז שהתחלת לדבר שאלתי את עצמי ארבע פעמים.

<עדינה נח: זה הרבה יותר.

<עדינה נח: אצלנו אומרים שמדינה - - - אני באמת אומרת שזה לא הוגן.

<עדינה נח: יש לי תלושים שמעידים על פשוט גזל.

יעקב מרגי: עדינה, תודה.

יעקב מרגי: אני חושב שביטאת והבעיה ידועה.

יעקב מרגי: הסתדרות המורים, בבקשה.

<אתי מימרן: קודם כל ברשות

<אתי מימרן: כם אני רוצה רק להתייחס להערה של הגברת - - -

יעקב מרגי: עזבי אותנו, לגופו של עניין.

<אתי מימרן: אני רק אומר, אדוני, ברגע שגברת יפה בן דוד נכנסה לתפקיד, היא ביקשה להיפגש עם עובדות ההוראה, ואכן היא נפגשה עם עובדות ההוראה למרות שאנחנו הבנו שהם קיבלו מסרים מטעם משרד החינוך, איומים לא להגיע אלינו, הן הגיעו לבסוף בערב.

<קריאה: זה לא נכון.

יעקב מרגי: רגע, רגע, אין קריאות ביניים, זה לכולם.

<אתי מימרן: נפגשנו איתן בערב.

<אתי מימרן: נפגשנו עם מורות מכל קצוות המדינה.

<אתי מימרן: הגיעו מקרית שמונה והגיעו מהדרום ומהצפון ומירושלים.

<אתי מימרן: הפגישה הראשונה של מזכ"לית הסתדרות המורים עם נציגי משרד החינוך, ויושבים גם נציגי משרד החינוך והאוצר, הנושא הראשון שהועלה זה הנושא של המורים הנודדים, במיוחד המורים של לקויי - - -

יעקב מרגי: זה על סדר היום שלכם?

<אתי מימרן: זה על סדר היום שלנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מעבר לזה, את רוצה להוסיף משהו?

<אתי מימרן: אני רק רוצה לומר שביחס לאותן עשר עובדות הוראה, יש כעשר עובדות הוראה שהן עיוורות, העברנו את השמות שלהן למנכ"לית משרד החינוך שאמרה שהיא תטפל בזה אישית ואנחנו מחכים בימים הקרובים לתשובה וגם לתשובה של מר איצקוביץ' לאותה תוספת תגמול, לא רק נסיעות ריאליות אלא גם אחזקת רכב כתנאי לעבודתן.

<אתי מימרן: הדבר הראשון ששואלים אותן זה האם יש לך רכב?

<אתי מימרן: אם אין לך רכב אתה לא יכול להיות עובד.

<אתי מימרן: הם פשוט לא מקבלים אותם.

<אתי מימרן: אז לקבל אחזקת רכב זה המינימום.

<אתי מימרן: כמובן שהוצאות ריאליות והוצאות משתנות וביטוחים וטסט, אלה דברים מינימליים שהם צריכים לקבל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הצג את עצמך.

<מאיר אסרף: עורך דין מאיר אסרף, גם מהסתדרות המורים.

<מאיר אסרף: אני רק רוצה לסכם את זה במשפט אחד קצר, מה שהיה לא יהיה.

<מאיר אסרף: התקופה ופרק הזמן שבו אתם פונים להסתדרות המורים ולא מקבלים מענה ראוי – נגמרה.

<מאיר אסרף: הנושא הזה הוא הנושא הראשון שעלה לסדר היום בדיונים עם משרד האוצר ואני פונה למשרד האוצר ואומר להם גם כן, מה שהיה לא יהיה.

<מאיר אסרף: אם לא נקבל מענה, ואני יודע שאנחנו אמורים לקבל מענה, אנחנו ניאלץ לנקוט בכל מה שעומד לרשותנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גב' סימה זגורי.

יעקב מרגי: בבקשה.

<סימה זגורי: אני מורה תומכת ללקויי ראייה ועיוורים במחוז ירושלים.

<סימה זגורי: אני מייצגת מאחורי 13 מחוזות של מורים ללקויי ראייה ושמיעה.

<סימה זגורי: בהגדרת התפקיד שלנו במשרד החינוך אנחנו מורים נודדים תומכים ללקויי ראייה ושמיעה.

<סימה זגורי: עצם ההגדרה הזו של נודדים, היא כבר מצביעה על התפקיד שלנו.

<סימה זגורי: בזמן ראיון הקבלה שואלים אותי, "האם יש לך רכב?

<סימה זגורי: " במידה ויש לי רכב ואני עומדת בשאר הקריטריונים, אני מתקבלת לעבודה.

<סימה זגורי: במידה שאין לי רכב אני לא יכולה לעבוד בעבודה הזאת.

<סימה זגורי: בנוסף לקריטריון הרכב, אחרי שאני נכנסת לעבודה, יש לנו שלוש שנים של הסמכה שאנחנו חייבות לעבור.

<סימה זגורי: אנחנו מקבלות תעודת הסמכה מטעם משרד החינוך כמומחיות תחום.

<קריאה: זה ארבע שנים פלוס שלוש שנים.

<סימה זגורי: כן, אז יש לי תואר ראשון בחינוך, תואר שני בחינוך מיוחד, שלוש שנים הסמכה, הייתי יכולה להיות דוקטור.

יעקב מרגי: התכוונת לרופאה.

<סימה זגורי: מעבר לכל הדברים האלה, אחרי שעברתי את כל המסע המפרך ואני עובדת - - -

יעקב מרגי: גם שם היית מתחילה עם 5,000.

<סימה זגורי: אני מתחילה בשכר ממש זעום, כן.

<סימה זגורי: אני, אישית, עובדת ב-14 מסגרות כשיש לי 22 תלמידים.

<סימה זגורי: אם יש לי תלמיד שקיבל, לדוגמה, חמש שעות, אני לא יכולה לבוא יום אחד ולסיים את כל חמש השעות איתו.

<סימה זגורי: זו לא הוראה מיטבית.

<סימה זגורי: אני צריכה לפרוס את חמש השעות האלו לאורך כל השבוע.

<סימה זגורי: תלמידי חינוך מיוחד, לעתים אני צריכה לפצל שעה אחת לפעמיים בשבוע.

<סימה זגורי: יש לנו הוראות מהפיקוח שלנו איך לפצל את אותן שעות ואני צריכה לעמוד באותן הוראות שלהם.

יעקב מרגי: יש מפקחת ייעודית?

<סימה זגורי: יש, גב' שולמית כהן - - -

יעקב מרגי: לא משנה שמות, יש פונקציה שהיא למורות הנודדות?

<סימה זגורי: כן.

יעקב מרגי: היא למורות הנודדות?

<סימה זגורי: כן.

<קריאה: אגב, לא נכון הייצוג הזה, זו החרגה לא נכונה וזה ניסיון של ההסתדרות לפצל את כוחות המורים הנודדים.

יעקב מרגי: אני לא נכנס פה לדיון של ייצוג עובדים.

<קריאה: לא, זה חשוב לדעת את זה.

<קריאה: ההתנצחות גם הייתה - - -

יעקב מרגי: אם תריבו בינים - - - גבירתי, אני לא מרשה.

יעקב מרגי: אמרת את זה, ביקשת סליחה ארבע פעמים ואת מתפרצת.

יעקב מרגי: הדיון פה כרגע הוא לא על הייצוג, תסגרו את העניינים ביניכם, זה לא הדיון.

יעקב מרגי: אני לא נכנס לזה בכלל.

יעקב מרגי: בבקשה.

<סימה זגורי: מעבר לפריסה של שעות הלימוד בין המסגרות המרובות לאורך כל יום, יש לנו גם נוכחות חובה בישיבות שונות, שזה ישיבות תל"א, תח"י, 22 ילדים, 22 ישיבות.

<סימה זגורי: יש לי את הישיבות - - -

יעקב מרגי: המפקחת הייעודית, היא פעם נדדה איתך ביום עבודה טיפוסי?

<סימה זגורי: מעולם.

<סימה זגורי: אני ראיתי אותה, במקרה פעם אחת.

<קריאה: לא, לא, אני גם מייצגת - - -

יעקב מרגי: רגע, אין "לא, לא".

יעקב מרגי: גבירתי, גבירתי, מה זה?

יעקב מרגי: תני לה לומר מה שהיא רוצה לומר.

יעקב מרגי: את מפריעה לי, את מפריעה גם לה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<קריאה: אל תחששי, יש לך את ההגנה של הכנסת.

יעקב מרגי: נו.

<סימה זגורי: כן, ראיתי כאן הרבה מאבטחים, הם יגנו עליי.

<קריאה: לא, לא.

<קריאה: את יודעת למה התכוונתי.

<סימה זגורי: תראה, הגב' שולמית כהן, אני מאוד מעריכה אותה, אני רואה שהיא עובדת הרבה.

<סימה זגורי: אני במקרה פגשתי אותה פעם אחת.

<סימה זגורי: אני יודעת שהיא אף פעם לא הגיעה אליי - - -

יעקב מרגי: אתן לכן עצה.

יעקב מרגי: ואתן, מאחר ואתן מתיימרות אחר כך גם לייצג עובדים ולהיות בישיבות, השם היה מיותר.

יעקב מרגי: היא לא כאן.

יעקב מרגי: לא ביקשתי את שמה.

יעקב מרגי: למה אתן נכנסות?

יעקב מרגי: שאלתי שאלה פשוטה, למה לסבך את זה?

יעקב מרגי: אנחנו, היהודים, אלופים בלסבך את הדברים הפשוטים.

<סימה זגורי: נכון.

יעקב מרגי: שאלתי שאלה פשוטה, האם אי פעם אותה מפקחת ייעודית התלוותה אלייך ליום עבודה טיפוסי, כדי להבין.

<סימה זגורי: לא.

יעקב מרגי: תודה, למה - - -

<סימה זגורי: היא מוזמנת גם, היא יכולה לבוא.

יעקב מרגי: השאלה שלי הייתה לאוזנם של משרד החינוך, להבין.

יעקב מרגי: כשרוצים להכיר משהו, אי אפשר לקבוע מסגרת העסקה, אי אפשר לקבוע שכר, אי אפשר לקבוע הרבה דברים, אם לא מכירים את מהות העבודה שלא בתיאוריה.

יעקב מרגי: פעם אחת להתנסות, פעם אחת להתנסות כדי להבין, כדי לייצג אותך נאמנה, גם בתוך המשרד.

<סימה זגורי: נכון.

יעקב מרגי: בבקשה, תסיימי.

<סימה זגורי: מעבר לעניין של הנוכחות בישיבות, אנחנו גם מדריכים הורים, אנחנו מגיעים לבתי הילדים.

<סימה זגורי: אנחנו סוחבות ציוד מאוד מאוד כבד, יש לנו טמ"סים, וכל מיני ערכות טכנולוגיות.

<סימה זגורי: האוטו שלי נראה כמו מחסן.

<סימה זגורי: יש לנו משחקים ייעודיים מותאמים לאותם תלמידים, דברים שנמצאים ברכב.

<סימה זגורי: אם הייתי צריכה לנסוע באוטובוס לא יודעת איך הייתי סוחבת את כל הציוד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לסכם.

<סימה זגורי: כיום, מה שמשולם לנו זה לפי נסיעה בודדת בין המסגרות.

<סימה זגורי: מעבר לזה, מגבילים אותנו עד 1,300 לחודש.

<סימה זגורי: נותנים לנו שעתיים נסיעה מתוך שעות השהייה, כשלא מקטינים לי את כמות התפקיד שלי, אני בעצם מחזירה אותם מהזמן הפרטי שלי בסופו של דבר.

<סימה זגורי: עוד משהו, משפט אחד אחרון, צריך להבין שאפילו הפסקה אין לי.

<סימה זגורי: שעות השהייה - - -

יעקב מרגי: זה נאמר.

יעקב מרגי: ארבע פעמים זה נאמר.

<סימה זגורי: זה מאוד חשוב.

<סימה זגורי: עוד משהו אחד, רק מה אנחנו דורשות.

<סימה זגורי: אנחנו רוצות שישלמו לנו לפי כמה שאנחנו מוציאות.

<סימה זגורי: אני מוציאה 2,000 שקל בחודש רק על דלק ואני מקבלת ממשרד החינוך 960 שקל, זה בלי השעות שאני באוטו, בלי החניונים שאני משלמת, בלי אחזקת רכב, בלאי רכב - - -

יעקב מרגי: אוקיי, תודה, הדברים ברורים.

<קריאה: אפשר להוסיף משפט?

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: יש לנו מגבלה של זמן, יש לי עוד דיון.

יעקב מרגי: משרד החינוך ומשרד האוצר, תחליטו ביניכם.

יעקב מרגי: נאמר לי שהסוגיה הזו על השולחן.

<קריאה: נכון.

יעקב מרגי: מאחר והיא על השולחן, אנחנו נשמע.

יעקב מרגי: אתה רוצה לפתוח?

יעקב מרגי: בבקשה.

<יוסי איצקוביץ': כן, יוסי איצקוביץ', סגן החשבת הכללית, משרד האוצר.

יעקב מרגי: אני מודה לך מאוד שהגעת לדיון למרות האילוצים.

<יוסי איצקוביץ': שתי נקודות בקצרה כדי להבהיר.

<יוסי איצקוביץ': הבעיות שהוצגו בשכר המורים רובן ככולן לא קשורות לשכר, לא קשורות לנושא של קצובת נסיעה, גם כמעט לא קשורות למערכת השכר, הן קשורות לתהליכים אחרים במשאבי האנוש במשרד.

<יוסי איצקוביץ': עובדה שזה חוזר על עצמו כל ספטמבר כל שנה - - -

יעקב מרגי: אתה מתייחס למה שאמר איתן ברושי.

יעקב מרגי: הוא לא פה, אז למה?

<יוסי איצקוביץ': זה נאמר גם על ידי חבר הכנסת שמולי, אני רק רוצה להבהיר שהנושא של קצובת הנסיעה הוא לא מה שגרם לבעיות, הבעיות היו כל שנה בספטמבר, רובן ככולן לא קשורות לקצה של תשלום השכר אלא לדברים אחרים.

איציק שמולי: היא הנותנת.

איציק שמולי: כל שנה חודש ספטמבר מפתיע את משרד החינוך מחדש.

איציק שמולי: הרי מנכ"לית משרד החינוך בעצמה ושר החינוך בעצמם אמרו שזו לא בעיה חדשה.

יעקב מרגי: היה דיון.

יעקב מרגי: רגע, איציק.

איציק שמולי: אתם כן הייתם שם.

יעקב מרגי: יוסי איצקוביץ', בוא תקשיב.

יעקב מרגי: הדיון הוא לא זה, היה דיון כאן, המשרד, יחד איתך, הצגתם פה מתווה לפתרון.

יעקב מרגי: אתם מכירים בבעיה, מכירים בזה שהמענה שניתן היום אינו תואם ולא הולם את גודל המשרד ואופיו ודרכי עבודתו, אז למה לפתוח את זה עכשיו?

יעקב מרגי: עזוב, הסוגיה של ספטמבר לא על השולחן.

<יוסי איצקוביץ': כבוד היושב ראש, אני מתייחס למה שביקשת, אני חייב להגיד שנעשתה עבודה מאוד יסודית על ידי מנכ"לית משרד החינוך - - -

יעקב מרגי: אני מקווה שהיא תוכיח את עצמה.

<יוסי איצקוביץ': עבודה רצינית, עבודה יסודית והנושא של קצובת הנסיעה והמורים הנודדים מופיעים שם כסעיף.

<יוסי איצקוביץ': זה לא משהו שעלה כרגע, זה מופיע שם כסעיף וזה מטופל.

<יוסי איצקוביץ': אלו שתי ההבהרות.

יעקב מרגי: לגבי אופי ההעסקה של המורות הנודדות.

<יוסי איצקוביץ': אנחנו כבר זמן מה נמצאים בשיח, גם עם ההסתדרות.

<יוסי איצקוביץ': זה נושא שנמצא על שולחנו של מנכ"ל משרד האוצר.

<יוסי איצקוביץ': אנחנו מגבשים בימים אלה כמה חלופות.

<יוסי איצקוביץ': אנחנו מכירים בבעיה, אנחנו רוצים לפתור את הבעיה, אנחנו לא רוצים שעובד, אם זה עובד מדינה, אם זה עובד הוראה, יוציא מכיסו כסף כדי למלא את תפקידו, זאת לא המטרה.

<יוסי איצקוביץ': נציע כמה חלופות למנכ"ל משרד האוצר ואני מאוד מקווה שבזמן הקרוב - - -

יעקב מרגי: תן הערכת זמנים.

יעקב מרגי: אני לא אתפוס אותך על המילה, אבל לתת לנו תחושה איפה זה עומד.

<יוסי איצקוביץ': אני מאוד מקווה שזה תוך סדר גודל של חודש חודשיים.

<קריאה: לא, לא, סוכם - - -

יעקב מרגי: סליחה.

<קריאה: איתנו סוכמו שלושה שבועות.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: אחרי כן תצאו בחוץ ותשבו.

יעקב מרגי: אני לא מנהל פה את הנושא.

<לילך פרטוש שמר: יש אפשרות להצטרף לוועדות האלו?

יעקב מרגי: לא.

<לילך פרטוש שמר: ממש לא?

יעקב מרגי: לא, אני לא עונה לך לא, כי התפרצת לי.

יעקב מרגי: תקשיבו, פה זו לא ועדת העבודה הרווחה והבריאות, שם דנים בסכסוכי עבודה.

יעקב מרגי: פה זו ועדת החינוך וזה נושק ישירות לחינוך, לכן לקחתי זאת ושמתי את זה על סדר היום.

יעקב מרגי: רק לומר לכם שהנושא הזה עקף מימין עשרות נושאים אחרים.

יעקב מרגי: עשרות נושאים אחרים.

יעקב מרגי: שמנו את זה על השולחן.

יעקב מרגי: בבקשה, יוסי.

<יוסי איצקוביץ': אני למעשה - - -

יעקב מרגי: אתם אומרים שאתם מכירים בבעיה, מכירים את המצוקה הזו, וכשאני אומר מכירים זה לא מצד היכרות אלא מכירים שזה צורך שחייב להיפתר ושצריך לתת לזה מענה.

יעקב מרגי: תקבל חודש, חודשיים, שלושה שבועות, תגיעו לזה, תתיישרו.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אתה צודק, תיאבק על השלושה שבועות - - -

<מאיר אסרף: בטח, מה זה?

<מאיר אסרף: מסקנות - - -

יעקב מרגי: רגע, תן לי, אתה חדש, אני סבלני אליך, בסדר?

יעקב מרגי: תקשיב, תן לי.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, אם האוצר, יושב פה סגן החשבת הכללית באוצר ואומר שזה מונח על שולחנו של מנכ"ל משרד האוצר והוא מבטיח לי חודש חודשיים - - -

<יוסי איצקוביץ': אני מקווה שזה בין חודש לחודשיים.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, אני אופטימי.

<מאיר אסרף: לא יודע.

יעקב מרגי: אתה תמשיך לעבוד איתו לאחר מכן.

<מאיר אסרף: בטח שאני אעבוד איתו.

יעקב מרגי: משרד החינוך, מישהו רוצה להוסיף משהו?

יעקב מרגי: בבקשה, הציגי את עצמך.

<תמר כהן: תמר כהן, מנהלת תחום שכר.

<תמר כהן: אנחנו מכירים את הבעיה.

<תמר כהן: אנחנו לא חושבים שמדובר ב-1,000 אנשים, הבעיה היא הרבה יותר נרחבת כי זה לא רק מורים נודדים, אלו אוכלוסיות נוספות.

<תמר כהן: כולן כרגע בדיון מול האוצר, מול יוסי איצקוביץ'.

<תמר כהן: אנחנו כבר קיימנו מספר דיונים, זה חלק ממסקנות הוועדה שקיימה מנכ"לית משרד החינוך ואנחנו מקווים שכמו שיוסי אמר, בתוך חודש חודשיים כבר יהיו לנו הנחיות אחרות.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד לנציגי הממשלה, אני מאוד מכבד אתכם ואני לא רוצה להגיד דברים קשים ובוטים, אבל בכל הכבוד, לבוא ולוועדת החינוך ולהגיד לנו "אנחנו מכירים את הבעיה והנושא ידוע והנושא מטופל ואני מקווה שבחודש או חודשיים הקרובים זה ייפתר", זה באמת, אני יום אחד, לא רוצה להגיד לכם על עצמכם, אני, אם הייתי במצב שלהם, אם הייתי במצב של המורה לקוית הראייה, שאני לא זוכר את שמה ואני מתנצל, הייתי אומר לך בבושה גדולה, "אני מבקש ממך לעזוב את משרד החינוך".

<עדינה נח: אני מאוד אשמח.

איציק שמולי: אני לא מבין מה את עושה שם, לא מבין מה את עושה שם, את השתגעת?

איציק שמולי: עוד כמה זמן האידיאולוגיה תוביל אתכן למסגרות החינוך המיוחד?

איציק שמולי: אומר לכם את זה מורה לחינוך מיוחד.

<עדינה נח: הבת שלי שאלה אותי אם יהיה כסף לקנות לה מתנה ליום הולדת.

איציק שמולי: אתן השתגעתן?

איציק שמולי: אתם השתגעתם?

איציק שמולי: זה נראה כאילו זה לא מזיז לכם בכלל, פשוט לא מזיז לכם ואני אומר לָך, אני חושב, אני בטוח שאת עושה את עבודתך בשליחות גדולה ואת אוהבת את מה שאת עושה, אבל אתם מדברים על כל כך הרבה רפורמות במערכת, זה המשאב האנושי שלכם, תראו איך משרד החינוך מתייחס אליו.

איציק שמולי: אתם אומרים לו, "אנחנו נטפל בזה עוד חודש חודשיים", האם יכול להיות דבר כזה?

איציק שמולי: זה לא יעלה על הדעת.

איציק שמולי: זו לא הקופה הקטנה של משרד החינוך.

יעקב מרגי: אני אענה, יוסי, במקומך.

יעקב מרגי: מה אכפת לך?

<קריאה: אני רוצה - - -

יעקב מרגי: רגע, אני אתן לך.

יעקב מרגי: בדרך כלל יושב ראש ועדה נואם נאומים חוצבי להבות.

יעקב מרגי: חסכתי את זה מכם היום.

יעקב מרגי: תקשיבו, אין ספק שהדברים יוצאים מהלב, שמעתם את העוצמות, שגם חבר הכנסת איציק שמולי, ידידי, ביטא אותן.

יעקב מרגי: מאחר ומה לעשות, החיסרון שלי הוא שהייתי שם.

יעקב מרגי: הייתי שם לא רק כשר, הייתי שם כאיש שכר בשירות המדינה, שהוביל הסכמי שכר.

יעקב מרגי: הייתי שר שניסה לשנות את מסגרת ההעסקה של הסקטור הכי עלוב במדינת ישראל, שגם אם יוסיפו לו 20% הוא עדיין יקבל השלמה על פי חוק לשכר מינימום.

יעקב מרגי: תוספת של 20% לא הצלחתי בכהונתי לעשות זאת, אבל כשאומר לי סגן החשב, מה לעשות, יש הליכים במדינת ישראל, הליך סוגיית השכר, לתקן סוגיה של שכר, כשהוא אומר לי חודש חודשיים אני יודע שזה בקצה האחרון, מבחינתי הם סיימו את הטיפול.

יעקב מרגי: יש להם את ה'אני מאמין' יש הסכמה עקרונית ואפילו מקורות מימון, זה לא האחריות שלהם.

יעקב מרגי: הוא אומר לך שיש לו הכרה, לא מצד שהוא מכיר, נפגש עם הבעיה, אלא הכרה, הוא מכיר בצורך שיש.

יעקב מרגי: לכן וידאתי שכשהוא אומר "אנחנו מכירים", מכירים בצורך, אז זה מכירים בצורך או מכירים בהיכרות?

יעקב מרגי: אני מבין שכל יום וכל חודש זה עוד הוצאה שיוצאת מכיס המורים והמוטיבציה נפגעת, אבל איך אומרים?

יעקב מרגי: סבלתם הרבה, תסבלו עוד חודש ואנחנו כאן כדי לוודא שזה קורה.

יעקב מרגי: יוסי, אני באמת קורא לכם, לא להניח את זה, כדי באמת לסיים את זה כבר בחודש הבא.

<מאיר אסרף: יש לי רק - - -

יעקב מרגי: אבל ממש תוספות קטנות ואני מסיים את הדיון, משהו שלא נאמר.

<מאיר אסרף: לגבי שלושה השבועות שהובטח.

יעקב מרגי: אבל אמרתי לך, תעשו את זה אחר כך בחוץ.

<מאיר אסרף: אבל זה משהו שחשוב לי שייאמר לפרוטוקול, אדוני.

<מאיר אסרף: כשמנכ"לית משרד החינוך מסכמת עם מזכ"לית הסתדרות המורים שיהיה מענה תוך שלושה שבועות, אנחנו לא מקבלים את זה ש אתם מגיעים לכאן בלי לדבר איתנו לפני ומודיעים לוועדה שתוך חודש חודשיים, זמן ערטילאי.

<מאיר אסרף: לא יהיה.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<סימה זגורי: משהו שלא אמרתי.

<סימה זגורי: גם את הסכום הזעום שמשרד החינוך אמור לשלם לי על נסיעה בודדת, לא קיבלתי מספטמבר עד עכשיו - - -

יעקב מרגי: זה במסגרת הבעיה הכללית.

<סימה זגורי: קיבלתי פעמיים 150 שקל וזה כל שנה כך, כבר שבע שנים.

<מנאר חדד: אני רוצה להוסיף עוד משהו.

יעקב מרגי: מי זו אני?

<מנאר חדד: אני מנאר, גם מדריכה ורכזת אזורית במחוז הצפון ללקויי שמיעה וגם מדריכה ארצית ללקויי שמיעה המגזר הערבי.

<מנאר חדד: אני רוצה להוסיף שאני, כעובדת של פיקוח ארצי, גם אני נודדת, לא רק המורות נודדות - - -

יעקב מרגי: לכן קפצת כששאלת אותה?

<מנאר חדד: רציתי להוסיף שגם מהפיקוח אנחנו גם מתנסים בזה, אנחנו לא מקבלים, אני גם מקבלת 150 שקל לחודש מתחילת השנה ואני נודדת לא רק בין כפרים או ערים, אלא גם בין מחוזות, בין דרום ומרכז וצפון.

<מנאר חדד: אני רוצה להוסיף שגם המפקחת עצמה לא מקבלת את הסכום שהיא ראויה.

יעקב מרגי: אני מאמין שיהיה מענה לכול סוגיית הנדידות.

יעקב מרגי: זה מה שאמרה תמר.

יעקב מרגי: תמר אמרה שזה לא 1,000, להערכתה זה יותר, היא כיוונה לכל סוגיית הנודדות והנדידה במשרד החינוך.

יעקב מרגי: אני הייתי רגיל עד היום להסתכל כלפי שמיא ולראות את העופות הנודדים בחילופי העונות אבל בסדר, יש גם מורות נודדות, בבקשה.

<לילך פרטוש שמר: אני רוצה להוסיף גם בנושא - - - אני כן רוצה לחזור על זה שבעצם האחריות מבחינתנו, היא של משרד האוצר ומשרד החינוך.

<לילך פרטוש שמר: חשוב לי - - -

יעקב מרגי: אני אגלה לך סוד.

יעקב מרגי: האחריות מבחינתך, משפטית, זה רק של משרד החינוך כי הוא המעסיק שלך.

<לילך פרטוש שמר: אז משרד החינוך.

<לילך פרטוש שמר: אני רוצה לחדד.

<לילך פרטוש שמר: הפגיעה במורים הנודדים היא בעצם בסופו של דבר פגיעה גם בתלמידים.

<לילך פרטוש שמר: כל מה שהמורות ציינו פה - - -

יעקב מרגי: מוטיבציה ולהיות מרוכז ומפוקס.

יעקב מרגי: לא ייתכן שמורה, בזמן שהוא מתעסק עם ילד או ילדה, חושב על הפקקים ועל הדרך.

<לילך פרטוש שמר: יפה.

<לילך פרטוש שמר: ציינו פה את כל הדברים, אבל אני רוצה להגיד שהפגיעה היא בעצם בהיבט האחד שהוא המערכתי והפיזי וזה משהו שלא דיברנו פה.

<לילך פרטוש שמר: המורות לבתי הספר, יש מרכזי תמיכה, זה אנחנו מוצאים, זה משהו אחר, אבל המורות מלמדות במסדרונות, במחסנים, בחדרי מורים, בכל מיני מקומות כאלה, שזו פגיעה גם במורה וגם בתלמיד עצמו.

<לילך פרטוש שמר: זה בהיבט אחד.

<לילך פרטוש שמר: בהיבט השני, יש פה עזיבה של כוח אדם איכותי.

<לילך פרטוש שמר: מצד אחד רוצים לראות כוח אדם שיהיה מקצועי, בעל ידע, להכשיר אותו וכו', אבל מצד שני כל התנאים שדוברו כאן לא ניתנים למורה.

<לילך פרטוש שמר: בסך הכול בשורה התחתונה, מורה נודד צריך רכב וצריך ציוד.

<לילך פרטוש שמר: כמו שאמרה סימה, הרכבים שלנו הם מחסן, הם מיני משרד וחבל, הייתי יכולה לצלם את הרכב שלי כדי להמחיש לכם מה זה רכב של מורה נודד ואלה התנאים שהוא לקיים אותם כדי לקיים את התפקיד שלו נאמנה.

<לילך פרטוש שמר: משרד החינוך ומשרד האוצר צריכים לתת על זה את הדעת ולראות איך מתקצבים את הנושא של הצטיידות והנסיעות ברמה שהיא באמת הוגנת.

<לילך פרטוש שמר: אני לא חושבת שיש פה אנשים שיושבים ועושים נסיעות ולא משלמים להם, שזה יוצא רק מכיסם, אלא אם כן זה מקובל עליהם, אבל הגענו לנקודה שזה כבר לא מקובל ואף אחד כבר לא יכול לשתוק עם הנושא הזה.

<לילך פרטוש שמר: רציתי לשאול האם יש לנו את האפשרות כן להתלוות לכל התהליך הזה של ההחלטות של האוצר והחינוך, כי נכון שיש את ההסתדרות, ההסתדרות לא התייחסה אלינו לאורך שנים, היא עברה טלטלה עוברת והיא עדיין עוברת טלטלה, ולכן אין לנו משהו שאפשר כרגע להסתמך עליו.

יעקב מרגי: מאחר ואת בתחום של החינוך המיוחד אז את מבינה גם בסוגיות של קשב - - -

<סימה זגורי: אני רוצה רק לומר שאני כבר נמצאת ב-14 מסגרות - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע תקשיבי.

<סימה זגורי: קשב וריכוז.

יעקב מרגי: נכון, זו מכת מדינה היום אצלנו וגם הגיל זה הולך ומתחזק.

<מאיר אסרף: אני חושב שזה בגלל העומס, אדוני.

יעקב מרגי: לא, לא, שום עומס.

יעקב מרגי: אני אומר, תקשיבי.

יעקב מרגי: יש סדר במדינה וסדר צריך לעשות.

יעקב מרגי: לפעמים סדר לא ממצה את הכול.

יעקב מרגי: אני לא אתן לך הרצאה פילוסופית עכשיו, שהחליטו שרק ארגונים מציגים.

יעקב מרגי: יש בזה שכל.

יעקב מרגי: אי אפשר לדבר עם כולם על הכול.

יעקב מרגי: תמצאו את הדרך.

יעקב מרגי: אני לא נותן לכם, תקשיבי לי, הלוואי והייתי מסתדר עם ההסתדרות וארגוני המורים והסתדרות המורים, בואו תקשיבו, אני אומר לכם, תקשיבו טוב טוב, אני נותן לכם עצה ממרומי גילי, תאחדו כוחות.

יעקב מרגי: עכשיו אני לא נותן לכם פה בדיון איך עושים את זה.

יעקב מרגי: תתפטרו –תתפזרו, אתם תחלישו את עצמכם, נקודה.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם.

יעקב מרגי: מישהו רוצה להוסיף משפט שלא נאמר?

יעקב מרגי: ואני מסכם מיד אחרייך.

יעקב מרגי: בבקשה.

<עדינה נח: אני רוצה להגיד משפט אופטימי לסיום.

<עדינה נח: למרות כל מה שנאמר פה, אנחנו מבטיחים גם למשרד החינוך, גם לוועדה וגם לכולם, שלמרות שאנחנו מוציאים את זה מהכסף שלנו אנחנו נמשיך להגיע לילדים.

<עדינה נח: וכמה שדיברנו על המוטיבציה - - -

יעקב מרגי: אני זיהיתי מתחילת הדברים שלך את המזוכיזם.

<עדינה נח: אני רוצה להגיד שבכל הדיון הזה אני זוכרת משפט שאימא אומרת לי, היא מתקשרת אליי, אמא שפתאום מגלה שלילד שלה יש קושי ואמרו לה שיש איזו מורה שמטפלת בעניין והיא אומרת לי, "אבל הוא יוכל פעם לקרוא?

<עדינה נח: הוא יוכל פעם להצליח?

<עדינה נח: " וכשאנחנו מלווים אותם עד השלב של התיכון, במקרה שלי של הישיבה או הסמינר או כל דבר אחר, אנחנו מבטיחים שאנחנו נהיה שם בשבילם עם כל הציודים הכבדים ואצלי זה לא רק הציוד לתלמידים אלא גם הציוד עבורי ולא דיברנו על זה שהכול אני קונה מכספי הפרטי, יש ציודים שעולים עשרות אלפי שקלים, ולמרות כל הקשיים אני אחזור היום הביתה לבת שלי ואני אגיד לה שתהיה לה מתנה ליום הולדת, כי אימא כרגע אין לה כסף לקנות, אבל יהיה לה ואנחנו נמשיך להגיע ונמשיך לעבוד את העבודה שלנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, משהו שלא נאמר?

<רינה אסא: משהו שלא נאמר.

<רינה אסא: בגלל מה שהיא אמרה כרגע.

<רינה אסא: אני רינה מהסתדרות המורים, למרות הציונות הזאת של המורים, אנחנו לא ניתן הפעם להמשיך ולנצל את הציונות הזאת ופתרון יהיה, זה בטוח.

יעקב מרגי: תודה.

<רינה אסא: הפתרון יהיה רק בשילוב כוחות.

יעקב מרגי: רבותיי, הוועדה מודה לחבר הכנסת איציק שמולי ולמורות הנודדות, סליחה על הביטוי, על היוזמה לדיון החשוב.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה על מצוקתם של המורים הנודדים, הן בהחזרי תשלום והן בתנאי העבודה.

יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע שהסתדרות המורים מחויבת לנושא.

יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע שמשרד החינוך ומשרד האוצר והסתדרות המורים כבר שמו את הנושא הזה על השולחן.

יעקב מרגי: הוועדה רשמה למעקב את הודעת סגן החשבת הכללית באוצר, מר יוסי איצקוביץ', שהפתרון לסוגיה הזו יינתן במהלך החודש-חודשיים הקרובים הוועדה תעקוב אחרי הנושא הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.