ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 316, 2016-12-20 10:40

מירב בן ארי: בוקר טוב.

מירב בן ארי: אני פותחת את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מירב בן ארי: אני אחליף את חבר הכנסת יעקב מרגי ונאחל לו החלמה מהירה ושירגיש טוב.

מירב בן ארי: היום ה-20 בדצמבר 2016, כ' בכסלו התשע"ז.

מירב בן ארי: יש לנו דיון גם לציון יום הסוכרת ונתייחס לתקנות הפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות החינוך, התשע"ש-2016 וליישום החוק לפיקוח לאיכות התזונה בבתי הספר, חינוך לתזונה בריאה וחינוך גופני בבתי הספר.

מירב בן ארי: נתחיל קודם כל בנושא של התקנות ונבהיר שהתקנות נמצאות על שולחן הוועדה, קיבלנו אותן ב-11 לחודש, ולכן הדיון על התקנות עצמן יהיה לא בשבוע של חנוכה שזה בשבוע הבא וכאן הוא שבוע קצר, אלא בשבוע שלאחר מכן.

מירב בן ארי: אתם כמובן תקבלו זימון, כל הגורמים הרלוונטיים, והתקנות יידונו בזמן הקרוב.

מירב בן ארי: דיברנו עם מרגי על כך.

מירב בן ארי: הן לא יידחו יותר.

מירב בן ארי: אני רוצה לדבר גם על העניין הזה של יום הסוכרת אבל אחרי כן אני רוצה לדבר גם על מה קורה באופן כללי בתוך בתי הספר.

מירב בן ארי: נתחיל עם משרד החינוך.

מירב בן ארי: אני מבקשת את ההתייחסות שלכם גם ליישום החוק לפיקוח איכות התזונה.

מירב בן ארי: עירית ליבנה, מפקחת על תחום הבריאות במשרד החינוך.

<עירית ליבנה: בוקר טוב.

<עירית ליבנה: נתחיל מהמעגל הרחב יותר במשרד החינוך ובמערכת החינוך, במוסדות החינוך.

<עירית ליבנה: תחום הבריאות וקידום הבריאות הוא המהות, חינוכית, והצבנו ביחד יעד ל-2020, מנכ"לית משרד החינוך ומנכ"ל משרד הבריאות, שכל מוסדות החינוך יפעלו כמקדמי בריאות לפי מה שהוגדר ביחד וזה יעד שאנחנו בד בבד קבענו דרכים למילוי והגעה ליעד הזה.

<עירית ליבנה: היעד הזה באמת הוא מהפכה מבחינה זאת והתיאום הוא בין משרדי.

<עירית ליבנה: ממש.

<עירית ליבנה: כך זה גם בתכנון, גם בליווי, גם בביצוע.

<עירית ליבנה: העבודה היא משותפת ומקצועית לחלוטין.

<עירית ליבנה: הגדרנו למוסדות החינוך מה הצעדים שנדרשים כאשר אחד מהנושאים המרכזיים ביעד הזה הוא באמת הנושא של תזונה בריאה ונבונה יותר שבאה לידי ביטוי בכל המעגלים ובמספר אמצעים.

<עירית ליבנה: קודם כל, כל המעגלים הם בית הספר, הגן, הבית ועובדי ההוראה, ובלי המשולש הזה אנחנו לא מתקדמים.

<עירית ליבנה: קהל היעד המסיבי יותר שלנו מהשנה הוא עובדי ההוראה כי אנחנו למדנו ובעולם למדו שכאשר הם יעשו את השינוי בעצמם ברמה האישית, יהיה להם קל יותר גם להנחיל את זה לילדים וכמובן להורים.

<עירית ליבנה: מאז החקיקה – כיוון שזה היה מתואם ולכן אולי הזמן, אבל זה גם בסדר – פרסמנו חוזר, רעננו, הרחבנו ושיפרנו את חוזר המנכ"ל.

מירב בן ארי: מה מגדיר חוזר המנכ"ל?

<עירית ליבנה: חוזר המנכ"ל מדבר על כל ההיבטים.

<עירית ליבנה: קודם כל על ההיבט החינוכי, אחר כך על ההיבט התפעולי, מה האחריות של הצוות החינוכי.

מירב בן ארי: בואי נפענח את זה.

מירב בן ארי: כשאת אומרת בהיבט החינוכי, זה אומר שיש שיעור לתלמידים?

<עירית ליבנה: חוזר מנכ"ל הוא לא שיעור.

מירב בן ארי: אני יודעת מה זה חוזר מנכ"ל.

מירב בן ארי: אל תדאגי.

מירב בן ארי: אני שואלת אותך בפועל, בשטח, האם מורים או בתי הספר מחויבים לתת איזשהו שיעור לתלמידים על החשיבות של תזונה נכונה.

<עירית ליבנה: אם מדברים על לימוד ממש, הלימודים שזורים הן בלימודי המדעים, הן בפעילות הגופנית, הן בפן החברתי.

<עירית ליבנה: הידע מונגש להם כתחום – וזאת ההגדרה שלו – בין מקצועי.

<עירית ליבנה: אנחנו מכשירים את המורים ואת הגננות לצורך זה כדי שיהיה להם את זה.

<עירית ליבנה: אנחנו היום בשלבים עם משרד הבריאות לפיתוח עוד מערכים ועוד מקורות תוכן לעובדי ההוראה וזה קורה בדיוק בימים האלה.

<עירית ליבנה: אנחנו יודעים מהניסיון בעולם ששיעור שלומדים אותו, הוא נגמר ומסמנים וי, לא יעשה את השינוי.

<עירית ליבנה: אנחנו מדברים על הנגשת ידע, אנחנו מדברים על שינוי התנהגות ואנחנו מדברים על קשר עם הבית.

<עירית ליבנה: אלה שלושת המרכיבים שכמובן הם מבוססים על מידע יותר לעובדי הוראה, חלק מהמידע – וזה נמצא בחוזר המנכ"ל – מיועד גם להורים, כל ההמלצות התזונתיות המפורטות בחוזר שהן משוקפות גם בתקנות הן בהתייעצות עם המחלקה לתזונה והן בשפה מאוד ישימה כי כשיש סייעת בגן, כתוב לה כפית וכף ולא 35 גרם.

<עירית ליבנה: זאת אומרת, היישום מחוזר המנכ"ל לעבודה בשטח, ביום יום, הוא מאוד ברור, מובן ומתואם.

מירב בן ארי: אני שואלת אותך שאלה פרגמטית.

מירב בן ארי: יש שיעורים על אלכוהול או על סמים או על הטרדות מיניות, יש שיעורי כישורי חיים, ולא דיברתי על שיעור אחד ואני שואלת למה לא לעשות שיעור על תזונה נכונה, על אורח חיים בריא, וממש להקדיש לזה ולדבר עם התלמידים ולהגיד להם איך הם מונעים את השמנת היתר, את הסוכרת.

<עירית ליבנה: בהחלט.

<עירית ליבנה: זה חלק מתוך התהליך של כישורי החיים שנעשה.

מירב בן ארי: בימים אלה אתם בונים את זה?

<עירית ליבנה: כן.

<עירית ליבנה: התפיסה שלנו מדברת על כך שכל מורה וכל גננת מבחינתנו היא ה-רול מודלינג כדי שיהיה שינוי.

<עירית ליבנה: זה לא שיש שיעור של מישהו וזה לא יהיה מסומן מ-9:00 עד 10:00 כי זה לא יהיה אלא זה יהפוך לשיעור למידה וסימון וי.

<עירית ליבנה: אנחנו מדברים על זה שכן, קידום בריאות הוא אישיו.

<עירית ליבנה: אני אומרת סתם.

<עירית ליבנה: היעד הזה הוא לא הוגדר כיעד שלא עומד ומתבסס על כל העשייה.

<עירית ליבנה: זה תהליך שבסופו זה לא עניין של הלמידה והשיעור אלא זה השינוי ההתנהגותי ואם זה לא יהיה שזור - - -

מירב בן ארי: בסדר, עירית, את מכירה אותי, אנחנו עובדות ביחד כבר הרבה זמן.

מירב בן ארי: אם בימים אלה את עובדת על תכנית כזו שבאמת משקפת לצוות ההוראה שבסוף ישקף לתלמידים, תוך כמה זמן נראה לי שתוכלי להציג אותה בוועדה?

מירב בן ארי: זה מאוד חשוב.

<עירית ליבנה: אני אומרת שזה חלק מהקשרים.

<עירית ליבנה: אנחנו עושים היום יחד עם משרד הבריאות איזשהו מכלול כולל של התערבויות וההתערבויות, דרך אגב, הן גם במכללות כי משנה הבאה, מתשע"ח, בכל המכללות להכשרת עובדי הוראה יהיו לימודי חובה של קידום בריאות.

<עירית ליבנה: אבל זאת לא רק תזונה.

<עירית ליבנה: כאן היום אנחנו ממקדים את זה.

מירב בן ארי: מכללות לחינוך.

<עירית ליבנה: מכללות להכשרת עובדי הוראה.

<עירית ליבנה: מתשע"ח קידום בריאות יהיו לימודי חובה.

<עירית ליבנה: זאת אומרת, אנחנו עובדים על כל המגזר, גם בהתפתחות ב-אין סרוויס וגם ב-פרי סרוויס וגם כמובן עם הרשויות והן יספרו איך עושים את המכלולים האלה כמשותפים כי אין תכנית לקידום בריאות שהצליחה בשיעור מ-9:00 עד 10:00.

<עירית ליבנה: זה ממש לא.

מירב בן ארי: אני לא שם.

מירב בן ארי: אני לא ברמה הזאת אלא אני ברמה של תהליך.

<עירית ליבנה: מאוד.

מירב בן ארי: גם סדנאות בנושא הטרדות מיניות לצורך העניין שמעביר המרכז לנפגעות תקיפה מינית, אלה שלושה מפגשים.

מירב בן ארי: זה תהליך.

<עירית ליבנה: אנחנו בונים את זה.

<עירית ליבנה: יש לנו סטנדרטים שנבנו למוסדות החינוך בתיאום.

<עירית ליבנה: בעקבות היעד שהוכרז, אנחנו בונים תכנית פעולה לשלוש השנים הקרובות שהיא תוצג כאן.

מירב בן ארי: ספרי לנו קצת על מה קורה מבחינת הקפיטריות בבתי הספר.

<עירית ליבנה: קודם כל, בחוזר המנכ"ל, בתקנות ובחוק, הנושא של הקפיטריות והמכונות, אלה הגילים היותר בוגרים.

מירב בן ארי: בתי ספר התיכוניים.

<עירית ליבנה: חטיבות הביניים והתיכוניים.

<עירית ליבנה: אלה בדרך כלל הגילים.

<עירית ליבנה: קודם כל, ישבנו עם מועצת התלמידים ונציגה יוכל להרחיב יותר.

<עירית ליבנה: מועצת התלמידים הקימה ועדה עשינו מיקודים עם תלמידים כדי לחשוב איך עושים את השינוי בפועל כי זה לא עניין של הקיוסקאי וההיצע אלא השאלה היא איך אתה גורם לבני הנוער לבחור מאותו היצע מזון שאתה משנה לו ויש קצת התנגדויות.

מירב בן ארי: צריך לעבוד גם על התלמידים.

<עירית ליבנה: אנחנו עובדים.

מירב בן ארי: וגם צריך להוציא.

<עירית ליבנה: גם וגם.

<עירית ליבנה: זה בדיוק זה.

<עירית ליבנה: זה גם וגם.

<עירית ליבנה: זה לא מספיק, כי אז מה שקורה זה שהם לא יקנו בקיוסק או במכונה שבתוך בית הספר אלא הם יעברו את הכביש ויקנו בחוץ ולא זאת המטרה שלנו.

<עירית ליבנה: המטרה שלנו היא לגרום להבנה ולשינוי אתם כדי שהם יפנימו את זה.

<עירית ליבנה: מההיצע שהוא באמת רחב אלא שהוא הוציא את הקצוות מבחינת התקנות, מה מותר ומה אסור, את זה אנחנו רוצים.

מירב בן ארי: אבל התקנות האלה שיובאו בעוד שבועיים כתוב מה מותר ומה אסור בבית הספר?

<עירית ליבנה: כן.

מירב בן ארי: היועצת המשפטית, נעמי, בתקנות שאת מכירה שיובאו לכאן בעוד שבועיים, תמשיכי את הדברים של עירית, יוגדר מה מותר ומה אסור בשטח בית הספר?

<נעמי יולס: נכון.

<נעמי יולס: הכוונה היא שכל ספק שמוכר, גם קפיטריות וגם מכונות אוטומטיות שנכנסות בגדר החוק.

<נעמי יולס: התקנות מפרטות בתוספת הראשונה שלהן מה מותר ומה אסור.

<נעמי יולס: פירוט של כל הדברים שאסורים למכירה או לאחזקה בתוך המוסדות.

<נעמי יולס: החלק השני של התקנות, שם קיימות טבלאות מפורטות על כל הארוחות במהלך היום, ארוחות הבוקר בגן הילדים ובבתי הספר בארוחות צהרים.

מירב בן ארי: זאת אומרת, התקנות מגדירות מהגן עד התיכון.

<נעמי יולס: מהגן.

<נעמי יולס: הפירוט של הארוחות, יש גם גן וגם בית ספר אבל בבית ספר, מגיל היסודי עד גיל התיכון, בחלוקה לפי גילאים עם בדיוק איזה היצע אנחנו כן מאפשרים וגם מה הכמויות.

מירב בן ארי: סתם מעניין אותי לדעת מה יוצא מהשטח של בית הספר.

<נעמי יולס: אפשר לראות לדוגמה בתוספת הראשונה את כל המזונות שפורטים בטור א'.

<נעמי יולס: אם אנחנו הולכים לדוגמה בסעיף של המשקאות, המשקאות שהם אסורים אלה משקאות דיאטטיים, משקאות אנרגיה, משקאות מתוקים וממותקים.

<נעמי יולס: במקביל יש גם כמובן מה אפשר – מים, חלב, סודה, משקה סויה ללא תוספת סוכר או ממתיק מלאכותי, קפה ותה ללא סוכר או ממתיק מלאכותי, תוספת כמות מסוימת של חלב.

מירב בן ארי: אני רוצה לראות את הילד הראשון שישתה סודה בהפסקה.

מירב בן ארי: אני לא נחשפתי לסודה עד גיל 35.

<נעמי יולס: יש גם התייחסות לאופן הכנת המזון.

<נעמי יולס: למשל מזונות שעברו טיגון יוצאים מהמוסדות ומה שנכנס זאת אפייה, צלייה, בישול או אידוי.

<נעמי יולס: כמובן כל התקנות בהתייעצות עם המחלקה לתזונה במשרד הבריאות ויש היצע מאוד גדול של מה שכן מאפשרים, ואת זה אפשר לראות גם בטור א' וגם בתפריטים עצמם.

מירב בן ארי: אין לנו את זמן לעבור על זה עכשיו.

מירב בן ארי: זאת הייתה סקרנות שלי מאחר ואנחנו עוסקים בזה.

<עירית ליבנה: אני חושבת שאחד האתגרים שעומדים בפנינו הוא באמת להגיע ליעד הזה שכל מוסדות החינוך – וזה בקונספט בין לאומי, זאת אומרת, לא המצאנו אלא עשינו התאמה, מה זה אומר מוסד חינוכי, גן ילדים או בית ספר מקדם בריאות.

מירב בן ארי: הבנתי שבארצות הברית זה מאוד חזק.

<עירית ליבנה: יש לנו עוד הרבה מה ללמוד.

<עירית ליבנה: הצבנו את היעד ביחד עם משרד הבריאות ולשם אנחנו מתקדמים.

<עירית ליבנה: כל המעגלים החברתיים ש"אפשרי בריא", עם משרד הבריאות, עם התכנית הלאומית שעוצבה, פועלת וחידשה במלוא המרץ בתקופה האחרונה, אנחנו אחראים על מה שעושים פנימה אבל יש מעגלים נוספים של החברה הקהילה והרשויות ששותפים.

<עירית ליבנה: אנחנו מנהלים עכשיו שולחנות עגולים.

<עירית ליבנה: סיימנו שולחנות עגולים בבריאות ויש כאן שותפויות מדהימות.

<עירית ליבנה: אנחנו חותמים על אמנה משותפת שעומדים בה גם המנכ"לים של שני המשרדים וגם כל השותפים שלנו.

מירב בן ארי: עוד שאלה.

מירב בן ארי: יש תקציב לפעילות הזאת?

<עירית ליבנה: התקציב הזה מתוקצב.

<עירית ליבנה: "אפשרי בריא" מתוקצב בידי שני המשרדים עם איזון בין מה לתקצב כדי שיהיה בעל ערך וריאלי.

<עירית ליבנה: אנחנו עובדים בצורה מתוכננת, הגיונית, לא בבת אחת, לא בהוצאת כותרות אלא עם עובדי ההוראה, בקשר עם ההורים, עם התלמידים עצמם, זה מותאם לגילאים.

<עירית ליבנה: ציינה כאן נעמי את התקנות, כך שמגן הילדים ועד סוף כיתה י"ב ולא להיכנס עם ראש בקיר אבל כן להקפיד.

<עירית ליבנה: הנתונים של משרד הבריאות שבאים מכל הסקרים שלנו לא טובים.

<עירית ליבנה: אנחנו יודעים שבתהליך חינוכי נוכל ביחד להגיע לזה.

<קריאה: אלה לא שלושה משרדים?

מירב בן ארי: לכן עכשיו נשאל את משרד הבריאות.

<חוה אלטמן: אני אעשה את זה מאוד קצר כי התקנות נמצאות כאן ואנחנו מעורבים בכתיבה שלהן.

<חוה אלטמן: אני רוצה לדבר על כמה דברים ואת אמרת איזה משפט שרציתי להתייחס אליו.

<חוה אלטמן: את אמרת שאת לא מכירה ילדים שישתו סודה בהפסקה.

<חוה אלטמן: אני חושבת שזה שורש הבעיה.

<חוה אלטמן: אנחנו לא מכירים שום דבר ממה שמתרחש היום.

<חוה אלטמן: זאת אומרת, אנחנו לא מכירים דבר אחר שיכול להיות וזאת בדיוק המטרה.

<חוה אלטמן: לכן העניין החינוכי מאוד חשוב.

<חוה אלטמן: לכן הליווי, ההדרכה, אנשי מקצוע, חינוך של מורים, של מורות, של סייעות וכולי, כל אלה צריכים להיות מעורבים בתהליך.

<חוה אלטמן: זה תהליך שייקח זמן, זה תהליך של שינוי, זה לא משהו שקורה מעכשיו לעכשיו.

<חוה אלטמן: לכן, מה שאנחנו לא רואים היום, אנחנו מאוד מקווים שנתחיל לראות לאט לאט.

מירב בן ארי: דרך אגב, אני מאוד מסכימה אתך.

מירב בן ארי: לכן שאלתי אותך איך את בתוך בית הספר יוצרת את התשתית שהוא בכלל יודע מהי סודה.

מירב בן ארי: סביר להניח שהוא לא יקנה את זה כי הוא לא שתה את זה גם בבית.

מירב בן ארי: ציינתי את הסודה כמשל.

מירב בן ארי: כל דבר שילד נחשף אליו, זה קודם כל מתחיל מהחינוך.

מירב בן ארי: גם אם בבית הוא ימשיך לשתות קולה, הוא יבוא לבית הספר והמורה תסביר לו.

<חוה אלטמן: אנחנו מדברים קודם כל על חשיפה, שייחשפו לעוד דבר חוץ מקולה.

<חוה אלטמן: החשיפה הזאת היא בעייתית, כמו שאת אומרת, כי אם אף אחד לא קונה, אף אחד לא ירצה למכור משהו אחר.

<חוה אלטמן: אנחנו קודם כל צריכים לחשוף את הדברים ושהם יהיו שם.

<חוה אלטמן: אחר כך יש את העניין של הסבר, של חינוך, של לימוד ושל כל המערכת שהיא שותפה.

<חוה אלטמן: אני רואה כאן אנשים ממסגרות שונות וזה בדיוק מה שחשוב שיקרה, שכל המסגרות של העיריות, של בתי הספר, של המורים, של הגננות, של המוסדות להכשרת מורים, של המוסדות להכשרת גננות, כולם יהיו בתוך המאמץ הזה.

<קריאה: של ההורים.

<חוה אלטמן: של ההורים.

<חוה אלטמן: כולם צריכים להיות שותפים.

<חוה אלטמן: אנחנו מדברים על איזושהי דרך ועל איזשהו שינוי בתפיסה של כולנו ולא רק של הילדים.

<חוה אלטמן: דבר שני.

<חוה אלטמן: אנחנו עובדים היום במרץ על תכנית שמדברת על ללמד בבית הספר את המקצוע הזה – תזונה.

מירב בן ארי: את מדברת על המכללות?

<עירית ליבנה: לא.

<עירית ליבנה: לא רק.

<חוה אלטמן: אני אפרט.

<חוה אלטמן: העניין הוא שאנחנו בעצם רוצים שיהיו גם מורים שהם מקצועיים, למשל דיאטניות שיתחילו ללמד תזונה בבתי הספר ולצורך זה אנחנו מקדמים תכנית לדיאטניות שילמדו בכיתות הגבוהות יותר, שיוכלו לעשות תעודת הוראה ולהיכנס לבתי הספר וללמד את זה.

<חוה אלטמן: בכיתות הנמוכות יותר אנחנו מכינים תכניות למורים, לגננות, לסייעות, לכל מיני אנשים בשיתוף עם משרד החינוך, בשיתוף עם אנשי מקצוע נוספים שבנו תכניות ואנחנו רוצים ליישם את זה.

<חוה אלטמן: ברכת הכנסת בהחלט תעזור בקטע הזה.

<חוה אלטמן: אנחנו גם מדברים על כך שכל המורים, גם בבתי הספר התיכוניים, יקבלו רקע בתזונה.

<חוה אלטמן: זאת אומרת, כל מערכת החינוך בעצם צריכה לקבל רקע מתאים בתזונה כדי שכולם ידברו בשפה אחת.

<חוה אלטמן: עד כאן, אלא אם יש לך שאלות.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: השלטון המקומי.

<מיכל מנקס: היינו בטוחים שהמיקוד יהיה בתקנות.

מירב בן ארי: אל תדאגי, בעוד שבועיים יהיה מיקוד בתקנות.

<מיכל מנקס: אני יודעת.

<מיכל מנקס: אנחנו גם ניצור קשר עם משרד החינוך, הייעוץ המשפטי, בנושא.

מירב בן ארי: את מכירה את התקנות?

<מיכל מנקס: בוודאי, אבל למרות שיתוף הפעולה נחשפנו אליהן לראשונה מהחומר שהוצג לוועדה וזה קצת מפתיע.

<מיכל מנקס: נגיד שזה חד פעמי ואנחנו באמת עובדים בשיתופי פעולה מדהימים.

<מיכל מנקס: אני רוצה לומר משהו.

<מיכל מנקס: אנחנו יושבים כאן סביב שולחן עם תכניות מדהימות ומציירים לנו עולם ורוד.

<מיכל מנקס: לדעתי אנחנו קצת חוטאים למטרה.

<מיכל מנקס: הילדים לא חיים בתוך בועה, הם לא יפסיקו לשתות קולה, אז הם לא יאכלו את הבורקס כאן אבל הם יאכלו אותו כשהם יבואו לכנסת כי יש אותו במזנון.

<מיכל מנקס: אנחנו לא יכולים לגדל בועה ולתלות את יהבנו רק במערכת החינוך.

מירב בן ארי: את הולכת רחוק עם הכנסת.

מירב בן ארי: הוא יצא משער של בית הספר ויקנה את הבורקס שם.

<מיכל מנקס: נכון.

<מיכל מנקס: אני מעט צינית אבל זה באמת ממקום שרוצה לשנות.

<מיכל מנקס: השינוי חייב להיות במסרים שמגיעים מהשרים, כולל לשכת הפרסום הממשלתית, כדי שישיקו את כל המהלכים האלו וזה יובא לידיעת כל.

<מיכל מנקס: המדיה חייבת להיות בסיפור.

<מיכל מנקס: שר הבריאות ברור ומכוון לשם.

<מיכל מנקס: שר החינוך צריך לעמוד בראש.

<מיכל מנקס: שרת הספורט צריכה לעמוד בראש.

<מיכל מנקס: זאת אומרת, צריכה להיות אמירה שמדינת ישראל הולכת לצד אחר וכך נגייס את ההורים.

<מיכל מנקס: גם ההורים נמצאים אתנו וכולנו באותו מקום.

<מיכל מנקס: אנחנו רוצים את אותם דברים אבל אני חוששת ממערכת חינוך שתשדר שפה שלא מתכתבת עם השפה שיש בבית, שיש ברחוב, שיש לא בוואקום שהילדים האלה חיים.

מירב בן ארי: יש כאן מישהו ממשרד הרווחה?

מירב בן ארי: אין.

מירב בן ארי: גם משרד הספורט לא כאן.

<קריאה: הם חלק מהעניין.

מירב בן ארי: אל תדאג.

מירב בן ארי: הוועדה תפנה לשרת הספורט שקיבלה לרשותה את לשכת הפרסום הממשלתית לטובת הנושא עליו דיברה עכשיו מיכל שהוא חשוב מאוד לקמפיין.

מירב בן ארי: אנחנו בכל מקרה נפנה אליה כוועדה.

מירב בן ארי: פרופסור איתמר רז, בבקשה.

<איתמר רז: אני דיברתי אתמול עם שרת הספורט והיא מגויסת לעניין ותעשה את כל מה שצריך.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אנחנו נכתוב אליה.

<איתמר רז: אני נשיא עמותת מהיום ויושב ראש המועצה הלאומית לסוכרת.

<איתמר רז: אני כן חושב שיש לנו חלון הזדמנויות לעשות מהפך.

<איתמר רז: אני חושב שהדבר הזה צריך לצאת גם מהוועדה הזאת.

<איתמר רז: במשך ארבעים שנים לא קרה מה שקורה עכשיו.

<איתמר רז: אנחנו במשך עשר שנים, לא רק אנחנו אלא הרבה עמותות, הרבה גופים והרבה עיריות – יושבים כאן נציגים של עיריית תל אביב, של עיריית אשדוד ועיריות אחרות – עושים הרבה מאוד אבל זה לא הפך למשהו לאומי.

<איתמר רז: אורח חיים בריא זה דבר קריטי היום במדינת ישראל.

<איתמר רז: זה דבר שהממשלה צריכה להתגייס אליו ולא רק המשרדים.

מירב בן ארי: האמת היא הממשלה מגויסת.

מירב בן ארי: אנחנו היינו גם בכנס שלכם ושמענו גם את השר.

מירב בן ארי: אני בעצמי נכחתי שם.

מירב בן ארי: הממשלה מגויסת.

מירב בן ארי: לפרוט את זה ברמה יותר טכנית, מה שאנחנו צריכים לעשות כאן גם ברמה של הוועדה.

מירב בן ארי: נראה לי שהשר הזה מתבטא כמו שאף פעם לא התבטאו לפניו.

<איתמר רז: אני מסכים.

מירב בן ארי: אפילו את הסופגניות הוא כבר שבר.

מירב בן ארי: כולנו היינו שם ושמענו את מוטיב הסופגניות.

<איתמר רז: אני מסכים.

<איתמר רז: אני חושב שהייתה כאן הערה נכונה מאוד של מיכל.

<איתמר רז: מדובר במהלך לאומי.

<איתמר רז: יש לנו חלון הזדמנויות בלתי רגיל, יש את החוק שמתחיל ללבוש צורה, יש את משרד הבריאות שהתייצב מאחורי זה ועושה תכנית מניעה גדולה ומי מתקצב אותם מספיק בינתיים.

<איתמר רז: אני מדגיש את זה, אבל עצם המהלך, יש בו חשיבות גדולה מאוד.

<איתמר רז: , אבל יש עוד חורים לא קטנים.

<איתמר רז: בואו נחשוב מי יכול לעשות מהפכה ואיך אפשר לעשות מהפכה במדינת ישראל.

<איתמר רז: רק דרך הילדים.

<איתמר רז: הילדים הם אלה שהפסיקו לקטוף פרחי בר, הילדים הם אלה שלימדו אותנו לשים חגורות בטיחות, הילדים הם אלה שהולכים לים ושמים משחת שיזוף.

<איתמר רז: אין טובים מהילדים לעשות את המהפך.

<איתמר רז: אני דווקא מאוד מסכים עם עניין הסודה.

<איתמר רז: אם נחנך את הילדים, אם נלמד את הילדים, הילדים יעשו את המהפך.

<איתמר רז: איפה אנחנו נמצאים היום.

<איתמר רז: אנחנו נמצאים היום בזה שהצלחנו להעביר בוועדת ההסדרה את הסימונים שיהיו מאוד בהירים ובעיקר הצלחנו להעביר את נושא כפיות הסוכר.

<איתמר רז: אם אתם שמים לב, יש כבר חברות שאימצו את זה ולא מחכים להנחיות שלנו.

<איתמר רז: בעזרת כפיות סוכר, אתה יכול ללמד ילדים כל כך פשוט מה כמות הצריכה הסבירה ואיפה הם מתחילים להרעיל את עצמם.

<איתמר רז: זאת אומרת, אם אנחנו לא נאחד את הסימון הזה ואת המהלך הזה ואת חוסר הפרסום הזה ואת ההתערבות בקפיטריות ובסופרמרקטים ובבתי החולים, אם לא נאחד אותו בשני דברים – ביידוע של הציבור ובחינוך של הילדים בבתי הספר – המהלך לא יצליח.

<איתמר רז: איך ניידע את הציבור.

<איתמר רז: אנחנו כרגע בונים קואליציה, זה נקרא יחדה או אחודה, איך את רוצה.

<קריאה: יחדה היא קואליציה.

<איתמר רז: אני קורא לזה אחודה.

<איתמר רז: אני יותר אוהב את השם הזה.

<איתמר רז: כנין של בן יהודה מותר לי לשבש לפעמים.

<קריאה: מותר לך להמציא.

<איתמר רז: אנחנו בונים היום גוף שמאחד את כל מי שיש לו עניין בבריאות בישראל, ויש כאלה עשרות אלפים.

מירב בן ארי: תחת גג אחד.

<איתמר רז: תחת גג אחד.

<איתמר רז: כרגע זה של עמותת מהיום אבל כולנו יושבים ביחד כדי שנתחיל להעביר את המסר הזה.

<איתמר רז: אנחנו נצטרך לגייס כספים, והרבה כספים, כדי להעביר את זה אבל הדבר העיקרי, לכן אנחנו כאן היום, זה החינוך בבתי הספר.

<איתמר רז: את זה לא צריך לעשות לא בטיפות ולא במשך שנים אלא צריך לעשות תכנית נבונה בבתי הספר.

מירב בן ארי: עירית התייחסה לזה.

<איתמר רז: מה שעירית אמרה, בעיני זאת טיפה בים.

<איתמר רז: אני חושב שזה צריך להיות דבר מרכזי.

<איתמר רז: דרך אגב, זה לימוד ביולוגיה.

<איתמר רז: אנחנו כרגע מתקצבים 1,200 מורים שאנחנו מלמדים אותם ביולוגיה ואיך להעביר בבתי הספר את הנושא של בריאות ואת הנושא של מניעת סוכרת.

מירב בן ארי: גם מדעים, גם ספורט.

<איתמר רז: אני רוצה להגיד שמכאן צריך לצאת מסר שהמהפכה תתחיל ותמשיך דרך הילדים.

<איתמר רז: ההורים לבד לא יספיקו.

<איתמר רז: אין מצב.

<איתמר רז: הילדים יחנכו את ההורים ולא ההורים את הילדים.

<איתמר רז: כדי לעשות את המהפכה הזאת, חייבים ששר החינוך ייקח אותה כדגל, בדיוק שעשה שר הבריאות.

<איתמר רז: אף אחד לא צריך לעשות לנו טובות.

<איתמר רז: זה ה-א'-ב'.

<איתמר רז: שר החינוך ימצא את הדרך לעשות שיעורים באופן קבוע ברמה שבועית בכל הנושא של אורח חיים בריא כאשר רק דרך זה נוכל להעביר להם את כל המסרים האלה ורק דרך זה נוכל לעשות את המהפך הגדול הזה.

<איתמר רז: זאת חובה.

<איתמר רז: מעבר לזה, אני רוצה להזכיר לכם שבמדינת ישראל היום יש שני דברים.

<איתמר רז: אין לנו מספיק שיעורים לפעילות גופנית.

<איתמר רז: התואנה תמיד היא שכל שעה עולה מיליארד שקלים.

<איתמר רז: אז אולי שיוותרו פעם על ספרות או על תנ"ך או על מתמטיקה או על משהו ויעשו את הדבר הזה.

<יהודית גידלי: אם מותר, הערה קטנה.

<יהודית גידלי: אתמול היינו במגזר הבדואי – אין בכלל מגרשי ספורט.

<איתמר רז: הערה שנייה.

<איתמר רז: במדינת ישראל חסרים 2,500 מתקני ספורט כתוצאה מהזנחה של 15 השנים האחרונות.

<איתמר רז: אבל אנחנו מדינה שאפשר לעשות בה פעילות גופנית כמעט כל יום במשך השנה גם בלי מגרשי ספורט וזאת לא תואנה לא לעשות את הדבר הזה.

<איתמר רז: צריך לעשות היפוך בראש.

<איתמר רז: למה מדינת ישראל עד היום, כשזה מגיע לפעילות גופנית, אנחנו לפלפים בעולם?

<איתמר רז: אנחנו טובים בסטרט-אפים, אנחנו טובים בכל, אנחנו טובים בכל דבר חוץ מאשר בספורט.

<איתמר רז: מי שטוב אצלנו בספורט, אלה אנשים שמגיעים מחוץ לארץ.

<איתמר רז: אנחנו לא מבינים את התחום הזה.

מירב בן ארי: זה כבר נושא אחר.

מירב בן ארי: אל תיכנס אליו.

<איתמר רז: אני מוריד את הנושא הזה.

מירב בן ארי: הנושא של הספורט רשום.

מירב בן ארי: לבדוק את מצב הספורטאים בעולם, זה יכניס אותנו לדיון אחר.

מירב בן ארי: אין ספק שזאת נקודה חשובה.

מירב בן ארי: אנחנו טובים גם בסטרט-אפים וזה לא אומר שאנחנו לפלפים.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את מועצת התלמידים.

<דניאל אמיתי: זאת ועדה ראשונה שלי בכנסת ואני מתרגש מאוד.

<דניאל אמיתי: אני מקריית מוצקין, מחוז חיפה.

<דניאל אמיתי: התעסקנו כאן בנושא של הנחלת ערכי התזונה הנכונה.

מירב בן ארי: באיזה כיתה אתה?

<דניאל אמיתי: בכיתה י"ב.

<דניאל אמיתי: דיברנו כאן על הנחלת ערכי התזונה הנכונה בבתי הספר, בגני הילדים, ביסודי, במטרה שבאמת יחד, במאמץ משותף של משרד החינוך, המורים בבתי הספר, ההורים והילדים נוכל ליצור כאן איזושהי תשתית לשנים הבאות בה תלמידים יבינו מה זה לשמור על אורח חיים בריא.

<דניאל אמיתי: אני רוצה לשאול שאלה פשוטה.

<דניאל אמיתי: מישהו מכם עיין פעם בתכנית הלימודים לתחום החינוך הגופני של 2007?

<דניאל אמיתי: זאת התכנית הנוכחית.

<דניאל אמיתי: התכנית הזאת כבר מכילה בתוכה לימודים עיוניים בתחום של תזונה נכונה.

<דניאל אמיתי: זאת ועדה שמתעסקת בתחום של תזונה נכונה בבתי הספר וכושר גופני, פעילות גופנית יום יומית.

<דניאל אמיתי: על המורים בבתי הספר לקיים את השיעורים העיוניים האלה, על המורים להוות דוגמה בקרב התלמידים בכל הנושא של תזונה נכונה בשילוב של כושר גופני.

<דניאל אמיתי: אני נפגשתי בסוף החודש האחרון עם אברהם זוכמן, מפמ"ר ארצי לתחום החינוך הגופני, במטרה לנסות להבין את התמונה הכללית של תחום החינוך הגופני בבתי הספר כי שיעורי הספורט לא באמת מרגישים מנוצלים ואין בהם מספיק נפח.

<דניאל אמיתי: זה מסריקה שעשינו ברמה הארצית.

<דניאל אמיתי: הגענו לפגישה וגילינו תכנית לימודים מדהימה שנכתבה ב-2007.

<עירית ליבנה: ועכשיו היא עוברת עוד שדרוג.

<דניאל אמיתי: היא מכילה בתוכה לימודים מעשיים ועיוניים.

<דניאל אמיתי: זאת אומרת, התלמיד יוכל לקבל שיעורי בית.

<דניאל אמיתי: אני אקרא לזה שיעורי בית אבל מדובר כאן בתכנית אישית מותאמת שהמורה מכין לכל תלמיד בצורה אישית כדי שהוא יתעסק בספורט ושהוא יבין מהי תזונה נכונה.

<דניאל אמיתי: לימודי פיזיולוגיה.

<דניאל אמיתי: אלה דברים ברמה מדעית.

מירב בן ארי: הוא מסיים את תפקידו בסוף החודש.

<דניאל אמיתי: נכון.

מירב בן ארי: בכל מקרה, אנחנו כבר קבענו עם מפמ"ר הספורט החדש.

<עירית ליבנה: נבחר מפמ"ר חדש.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: הוא נכנס לתפקידו בינואר.

מירב בן ארי: מה אתם עושים כמועצת תלמידים?

מירב בן ארי: עזוב את משרד החינוך.

מירב בן ארי: אני מתעסקת אתם כל הזמן אבל מה אתם כמועצת התלמידים עושים לטובת הנחלת הנושא של תזונה נכונה ואורח חיים בריא?

<דניאל אמיתי: סיכמתי את הפגישה הזאת יחד עם שאר חברי המליאה במועצה הארצית והגענו למסקנה שבגלל היעדר פיקוח על בתי הספר, התלמידים לא מקבלים את מה שמגיע להם וכתוצאה מכך הם לא באמת מבינים את ערכי התזונה הנכונה, את ערכי הכושר הגופני.

<דניאל אמיתי: זאת אומרת, החינוך לבריאות לא מיושם עד הסוף.

<דניאל אמיתי: אי אפשר להנחית – אני אשתמש במילה הזאת – על התלמידים קפיטריות בתפריט שונה לחלוטין כי זה גם מיושם ברוב בתי הספר בארץ, לפי בדיקה שלנו, כי בסופו של דבר הם ינסו למצוא את הפתרון האחר.

<דניאל אמיתי: הם ינסו לצאת למכונה באולם הספורט בה יש שתייה מתוקה, הם ינסו לצאת למרכז מסחרי מחוץ לבית הספר כדי לקנות להם את ההמבורגרים, את הצ'יפס ואת השתייה המתוקה.

מירב בן ארי: זאת הוועדה הראשונה שלך ולכן אני אקל עליך, למרות שהחבר'ה במועצת התלמידים כבר מכירים אותי.

מירב בן ארי: אל תלך לי סחור סחור.

מירב בן ארי: אני כל הזמן אומרת כאן בוועדה שאתם צריכים להיות פעילים, אתם צריכים לקחת אחריות.

מירב בן ארי: אמרתי את זה כבר הרבה פעמים.

מירב בן ארי: יש כנס של כל יושבי ראש מועצת התלמידים – אני הייתי בכנס אחד כזה בירושלים – תקדישו שעה לאורח חיים בריא, לתזונה נכונה, לספורט שציינת כאן.

מירב בן ארי: בית ספר, פיקוח, אתה יודע מה?

מירב בן ארי: אני אגיד לך עוד משהו.

מירב בן ארי: ביום שהתקנות ייכנסו לתוקף, יהיה כאן דיון והן ייכנסו לתוקף, הקפיטריה תשתנה וזה נכון מה שנאמר כאן לגבי הסודה, הם יצטרכו את העזרה שלכם מול התלמידים.

מירב בן ארי: הם יצטרכו אתכם שתהיו אתם בחזית ותסבירו את העניין, אבל אתם צריכים לעשות צעד שבא מכם ולא כל הזמן לדבר על הפיקוח בקפיטריה.

מירב בן ארי: דע לך, אני הייתי במועצת התלמידים לפני שנים והעניין הוא שמנהיגות לוקחים.

מירב בן ארי: לא מקבלים.

מירב בן ארי: קחו.

מירב בן ארי: ראשית, תהיו שותפים שלהם כי הם יצטרכו אתכם בחזית הזאת בבית הספר, אבל בלי קשר, תעשו מיזמים שלכם.

<איתי שובל: דובר מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<איתי שובל: אני מתיכון היובל בהרצליה, כיתה י"ב.

<איתי שובל: החבר'ה של עירית ממשרד החינוך ואנחנו עובדים בחודשים האחרונים, מתחילת השנה, ובזמן הקרוב אמור לצאת, אחרי חנוכה, קמפיין בנושא הזה שכולל סקר מקיף מאוד בו אנחנו הולכים לאפיין גם את כל הנושא של הקפיטריות וגם את כל הנושא של התזונה הבריאה, החינוך הגופני בבתי הספר, ומשם יוצאת לדרך.

<איתי שובל: יש לנו נתונים ממשיים מבתי הספר בארץ.

<איתי שובל: אנחנו יודעים שזה תהליך שהוא מורכב והוא לא ייקח שבוע.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: ברור שזה יהיה תהליך ארוך.

<איתי שובל: זה יהיה תהליך ארוך.

<קריאה: איזה קמפיין?

<איתי שובל: הקמפיין נקרא "בחרתי בריא".

<איתי שובל: אנחנו נוציא עליו הודעות בהמשך.

<איתי שובל: הסקר כבר יצא.

<איתי שובל: אנחנו כמובן מרחיבים את הפעילות שלו מיד אחרי חנוכה כי בתקופה הזאת לא ממש יענו עליו כי לא נמצאים בבתי הספר.

<איתי שובל: אנחנו ניכנס בנושא הזה מאוד מאוד חזק.

<איתי שובל: אנחנו גם רוצים להביא לתלמידים בצורה הכי פשוטה שיש את ההסברים על החינוך הגופני בבתי הספר, מה יש בתכנית הלימודים שהם לא יודעים עליה שלדעתי זה אחד הדברים הכי חשובים שיכולים להיות.

<איתי שובל: תלמיד שרואה שהמורה שלו עושה משהו והוא יכול לעשות אותו בנוסף, לפי התכנית הזאת, והוא לא יודע.

<איתי שובל: דברים פשוטים שיעזרו לו ויקלו עליו בשיעורי הספורט ולפעמים אלה הדברים שבסופו של דבר יגרמו לו לרצות לעשות ספורט.

<איתי שובל: לי יש לא מעט חיסורים בספורט ואני גם צריך לסדר את זה, מודה, ואחת הסיבות היא לא בגלל המורה אלא אני פשוט מרגיש שאני לא יכול להביא מעצמי את מה שאני רוצה בחינוך גופני, לעשות את הכושר שמתאים לי.

<דניאל אמיתי: יש כמה ספרים.

<איתי שובל: נכון.

<איתי שובל: שמעתי מדניאל אחרי הפגישה עם המפמ"ר לחינוך גופני מה אני יכול לעשות וממש הופתעתי.

<איתי שובל: זה מה שאנחנו רוצים להביא לתלמידים ולהגיע ממש לכל בתי הספר ולדעת גם מהם מה הבעיות.

<מהרטה ברוך רון: יש גם תלמידות במועצה שלכם?

מירב בן ארי: בטח.

<מהרטה ברוך רון: אתה מדבר על תלמידים.

<מהרטה ברוך רון: אני חושבת שאם תצרפו תלמידות, אתם תזיזו דברים הרבה יותר טוב.

מירב בן ארי: הרוב במועצה הן נשים.

מירב בן ארי: פגשתי אותן.

<איתמר רז: הערה קצרה למועצה.

<איתמר רז: הבת שלי מספרת לי שאחת הבעיות של המורים היא שהם לא יודעים לדבר עברית.

<איתמר רז: אני רוצה שאתם כמועצה תתחילו לחשוב איך מדברים עברית.

<איתמר רז: למשל, תביאו מילה חדשה לקמפיין.

<איתמר רז: אין מילה.

<עירית ליבנה: אני רוצה להרחיב לגבי מועצת התלמידים.

<עירית ליבנה: התחלנו בקיץ, ישבנו.

<עירית ליבנה: בנתניה היה ניסיון מדהים משותף ודרך אגב, זה הוצג גם בכנס ערים בריאות ובכנס שדרות לחברה ומה שהם לקחו, מתוך התובנה, זה להפיץ את זה ברמה הארצית כדי לשמוע ולעשות.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: זה היה לי חשוב.

<עירית ליבנה: זה לשבחה של מועצת התלמידים.

<עירית ליבנה: בכל בית ספר יש מועצת תלמידים.

<עירית ליבנה: יש נציג בכל הרמות והם עובדים.

<גלעד בוק: השאלה מה קורה במגזר החרדי והערבי, אם עושים את הדברים האלה.

<קריאה: לחרדים אין מועצות.

מירב בן ארי: מהרטה ברוך רון, סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו.

<מהרטה ברוך רון: שלום.

<מהרטה ברוך רון: האמת היא שזה מרגש לראות את כל השותפים שיושבים כאן סביב השולחן וחושבים על הדבר החשוב ביותר שהיא הבריאות שלנו.

<מהרטה ברוך רון: אני שמחה להיות כאן כנציגה של עיריית תל אביב.

<מהרטה ברוך רון: בעיריית תל אביב אנחנו מובילים תכנית מזון עירונית.

<מהרטה ברוך רון: העירייה החליטה יחד עם הרשות לאיכות הסביבה שרות מובילה ומובילה תכנית מזון עירונית שהמשמעות שלה היא חשיבה עירונית בכל מה שקשור למזון, לחינוך למזון בריא ולהנגשה של מזון לכלל התושבים.

<מהרטה ברוך רון: המהלך הזה נעשה בשיתוף פעולה גם עם עמותת מהיום.

<מהרטה ברוך רון: אני חושבת שהחשיבות של המהלך העירוני היא באמירה העירונית שהנושא הזה הוא חשוב לנו כעיר.

<מהרטה ברוך רון: חשוב לנו, חשוב להנהלת העיר, לראש העיר, למנכ"ל העירייה והמסר הזה קודם כל הוא חשוב ומשם אנחנו מתחילים.

<מהרטה ברוך רון: התחלנו בזה ששינינו את הכיבוד שאנחנו מגישים, את האוכל שאנחנו מגישים באירועים של העירייה.

<מהרטה ברוך רון: אנחנו עושים סדנאות לגננות.

מירב בן ארי: הכול על חשבון העירייה?

<מהרטה ברוך רון: הכול על חשבון העירייה.

<מהרטה ברוך רון: תקציב העירייה.

<מהרטה ברוך רון: כמו אמרתי, יש לנו שיתוף פעולה עם עמותת מהיום.

<מהרטה ברוך רון: אני חושבת שהמהלך העירוני, המשמעות הנוספת החשובה שלו היא שכשאנחנו מדברים על מזון בריא ועל נגישות למזון בריא, יש כאן ממד של פערים חברתיים.

<מהרטה ברוך רון: גם אצלנו בעיר אנחנו יודעים שבדרום העיר ארבעים אחוזים מהילדים סובלים מהשמנה בעוד שבצפון העיר אלה עשרים אחוזים.

<מהרטה ברוך רון: העובדה שהעירייה לוקחת את המהלך הזה, זה מהלך שיש לנו יכולת להשפיע על כל החלקים של העיר.

<מהרטה ברוך רון: דיברנו על פעילות גופנית.

<מהרטה ברוך רון: אני יודעת שאצלי בשכונה, ואני גרה בחלק הצפוני של העיר, יש ילדות בנות 11, ההורים משלמים עבור שיעורי התעמלות פעמיים בשבוע.

<מהרטה ברוך רון: כמובן שהדבר הזה לא נגיש לכל המשפחות ולא נגיש בכל האזורים.

<מהרטה ברוך רון: העובדה שהעירייה לוקחת את זה על עצמה, בעיני חשובה.

מירב בן ארי: דיברת על הגננות, אבל איך זה למשל בבתי הספר?

<מהרטה ברוך רון: על כך רותי תוכל להרחיב.

<רות שטסל ויינר: אני רכזת מדיניות מזון עירונית.

<רות שטסל ויינר: לתכנית שלנו קוראים "תכנית בתיאבון".

מירב בן ארי: עירית, את מכירה את התכנית שלהם?

<עירית ליבנה: כן.

<רות שטסל ויינר: אנחנו בקשר עם משרד החינוך, עם משרד הבריאות ועם עמותת מהיום.

<רות שטסל ויינר: מה שאנחנו עושים בבתי הספר, אנחנו התחלנו עם דרום ומזרח העיר, כאשר הדבר הראשון שעשינו השנה הוא שינוי התפריט שמוגש לילדים.

<רות שטסל ויינר: הוצאנו יום אחד בשבוע את המנה הבשרית, הוספנו קטניות - - -

מירב בן ארי: לתפריט של הצהרונים?

<רות שטסל ויינר: של הצהרונים בבתי הספר.

<רות שטסל ויינר: אני מדברת כרגע על בתי הספר.

מירב בן ארי: היכן שהתלמידים מקבלים ארוחת צהרים.

<רות שטסל ויינר: כן.

<רות שטסל ויינר: שם אנחנו מתחילים השנה – זה פיילוט חדשני – בהובלה של קבוצות מובילות של תלמידים לתלמידים.

<רות שטסל ויינר: התלמידים ייקחו אחריות.

<רות שטסל ויינר: כמו שפנית כאן למועצת התלמידים, כך אנחנו מצפים שהתלמידים שלנו יעשו בדיקה מה מתנהל בבית הספר, מה הילדים אוכלים, מה הם לא אוכלים, למה הם לא אוכלים וכמה נזרק, וייכנסו לכיתות ילדים מכל השכבות ויעודדו ילדים אחרים לאכול.

<רות שטסל ויינר: אנחנו גילינו שהאוכל שמוגש לילדים בסך הכול הוא טוב.

<רות שטסל ויינר: אין כאן כרגע בעיה.

<רות שטסל ויינר: אני לא צריכה ללכת לחברת הקייטרינג.

<רות שטסל ויינר: יש לי שתי בעיות מרכזיות: האחת, שברוב מערכת החינוך יש אנשים עם הרגלים וההרגלים האלה לא נכונים ואני לא רוצה שהם יקנו את ההרגלים האלה לדורות הבאים כי אני רוצה לגדל כאן דור ילדים שחושב בצורה פתוחה על תזונה, שאוכל מגוון מזונות, שלא מפחד לטעום, והדבר השני, שילדים קצת מפונקים וצריכים לבוא ולשווק להם את האוכל בצורה אחרת.

מירב בן ארי: מה את עושה עם ההורים?

<רות שטסל ויינר: שאלה מצוינת.

<רות שטסל ויינר: עם ההורים אנחנו עושים שני דברים.

<רות שטסל ויינר: האחד, אנחנו מתחילים מגני הילדים.

<רות שטסל ויינר: כל סייעת וגננת שעוברת הכשרה – ומדובר על הכשרה שנתית בת עשרה מפגשים – ומדובר על שינוי עמוק.

<רות שטסל ויינר: לא מדובר על מפגש קטן של שגר ושכח אלא אנחנו עובדים אתן על תכנית שמפתחת לשינוי התנהגות בתוך הגן.

<רות שטסל ויינר: היא גם מקבלת פעילות בשיתוף עמותת מהיום, פעילות הורים וילדים או פעילות רק של הורים.

<איתמר רז: גם טיפות חלב.

<רות שטסל ויינר: כן.

<רות שטסל ויינר: אנחנו בעצם מייצרים קשר בין מה שקורה בגן לבין מה שקורה בבית.

<רות שטסל ויינר: דבר נוסף שאנחנו עושים, אנחנו בקשר עם ועד הורים מרכזי.

<רות שטסל ויינר: כרגע אנחנו יושבים אתם ויש לנו יוזמה עירונית של נאמני מזון בצהרונים.

<רות שטסל ויינר: הורים שרוצים להיכנס לצהרונים, כדי לא לייצר מהומות רתמנו אותם אלינו.

מירב בן ארי: מה הם עושים?

<רות שטסל ויינר: הם רוצים לבוא ולבדוק.

<רות שטסל ויינר: הם אומרים שיצא חוזר מנכ"ל, הם רוצים לבוא למפעיל הפרטי לראות שהוא עומד בחוזר מנכ"ל.

<רות שטסל ויינר: תחשבי שהורה שהילד שלו נמצא בגן ייכנס לגן, זה לא נעים לא לילד ולא לגננת.

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: לכן אני שואלת.

<רות שטסל ויינר: רתמנו אותם אלינו ואנחנו נמצאים אתם עכשיו בקש.

מירב בן ארי: מה העלויות של תכנית כזאת?

<מהרטה ברוך רון: נכון לעכשיו אנחנו מתוקצבים ברבע מיליון שקלים.

מירב בן ארי: הכול תקציב של הרשות.

<מהרטה ברוך רון: כן.

מירב בן ארי: מיכל, יש עוד דוגמאות?

<מיכל מנקס: יש מוסד מדהים שהוא רשת ערים בריאות שבוודאי תכף יספרו עליו.

מירב בן ארי: היא הבאה בתור.

<מיכל מנקס: אני יודעת אבל אני רוצה לומר שאני שומעת כאן דברים מדהימים ומוטרדת יותר.

<מיכל מנקס: אני מוטרדת בעיקר נוכח העובדה שאין מדיניות ממשלתית מוסדרת.

<מיכל מנקס: רשות שיכולה – מממנת, גוף שיכול וסמוך – עובד, הרשויות שצריכות אותנו באמת – לא בטוח יקבלו את החינוך ההוליסטי כמו שאנחנו רוצים.

<מיכל מנקס: כמו שאמרתי קודם, חייב לצאת לא רק פרסום ממשלתי אחיד אלא באמת תכנית.

מירב בן ארי: את מערים בריאות?

<אילנה שמלה ללום: אני סגנית יושבת ראש רשת ערים בריאות.

<אילנה שמלה ללום: אני מנהלת את מחלקת הבריאות בעיריית אשדוד וגם מייצגת כאן את הרשת כי נבצר ממילקה להגיע לכאן.

<אילנה שמלה ללום: אני אתחיל קודם כל בנימה אופטימית.

<אילנה שמלה ללום: באמת כשאנחנו מסתכלים היום, אנחנו כעיר כבר הרבה מאוד שנים בתהליך הזה.

<אילנה שמלה ללום: לפני חמש שנים חברנו גם לעמותת מהיום.

<אילנה שמלה ללום: רשת ערים בריאות פועלת ב-46 רשויות אבל לא כולן יכולות לפעול באותה רמה, כמו שאמרה מיכל.

<אילנה שמלה ללום: אלה שנמצאים ברשת מתחילים איכשהו, אבל שוב, הרמה של מה שרשות חזקה כמו אשדוד או תל אביב יכולה לתת, לא בהכרח מה שיכולות לתת רשויות אחרות.

<אילנה שמלה ללום: אני יכולה לציין שהחשיבות של חיבור רשות לעשייה משפיעה במעגלים רחבים יותר על נושא החינוך כי בהתחלה, כאשר התחלנו, אנחנו כבר חמש שנים מכשירים נאמני בריאות בתכנית שהעירייה מממנת.

<אילנה שמלה ללום: בתי ספר שאין להם כסף, אנחנו מתקצבים אותם תקצוב מלא.

<אילנה שמלה ללום: בתי ספר שהם במימון עצמי ויש להם יכולת לשלם, הם משלמים חצי ויש כאלה שאני כבר לא משלמת להם אלא הם פשוט מפעילים את התכנית כבר שנה חמישית.

<אילנה שמלה ללום: המעגלים הורחבו כי זה בא מתוך הילדים.

<אילנה שמלה ללום: זה גיוס התלמידים עצמם.

<אילנה שמלה ללום: את דיברת על לקיחת אחריות - וחבל שמועצת התלמידים לא הביאה נציגות מאשדוד – אנחנו חמש שנים פועלים עם קמפיין, מסע תעמולת פרסום.

<אילנה שמלה ללום: תעמולה שיווקית.

<אילנה שמלה ללום: אנחנו כבר חמש שנים.

<אילנה שמלה ללום: יצאנו עם קמפיין של אשדוד שותה מים, כאשר בהתחלה היו דוגמנים אקראיים שמשרד הפרסום הציב ושנה לאחר מכן הבנו שאנחנו לא רוצים מישהו שלא שייך ובשנה השנייה לקחנו את הספורטאים שלנו שזכו במדליות, ויש לנו הרבה.

<אילנה שמלה ללום: שנה לאחר מכן לקחנו את תלמידי בית הספר שהם נאמני הבריאות שהעבירו את המסר.

<אילנה שמלה ללום: שנה לאחר מכן הבאנו הורים מתוך האוכלוסייה.

<אילנה שמלה ללום: גולת הכותרת הייתה שבשנה שעברה הבאנו הצגת ילדים לגן ובהצגה הזכירו שאולי ילד צריך לשתות פטל, אז ילד בגיל חמש קם ואמר: אבל אצלנו לא שותים פטל, אנחנו שותים רק מים.

<אילנה שמלה ללום: זאת אומרת, גם הנושא של הסודה לא צריך להיחשף אבל הם כבר רגילים לשתות מים.

מירב בן ארי: את אמרת שאת מרשת ערים בריאות חוץ מזה שאת באשדוד.

מירב בן ארי: זה ארגון שיש לו תקציב?

מירב בן ארי: בערים שמדורגות נמוך, מי מממן להן את התכנית?

<אילנה שמלה ללום: השנה הגענו להסכמה עם משרד הבריאות.

<אילנה שמלה ללום: דרך "אפשרי בריא" משרד הבריאות יתקצב על פי קול קורא רשויות שיבקשו, במיוחד רשויות בסוציו אקונומי נמוך.

<אילנה שמלה ללום: הן יתוקצבו לפעילות.

<אילנה שמלה ללום: שוב, התקציבים הם מזעריים.

<אילנה שמלה ללום: כאשר אתה מסתכל ברמה ממשלתית, אין מה להשוות.

<אילנה שמלה ללום: כשאני נכנסתי לתכנית כפיילוט לפני שלוש שנים, קיבלתי תקציב של 250 אלף שקלים ואני הבאתי את המצ'ינג שלנו אבל יכולתי לעשות.

<אילנה שמלה ללום: יש רשויות שאין להן את המצ'ינג, נתנו להן פחות.

<אילנה שמלה ללום: כאשר אתה נותן תקציב של שבעים-שמונים אלף שקלים לשנה, אל תצפה.

<אילנה שמלה ללום: אני אופטימית, אני באמת אופטימית ואני שמחה להיות בשולחן הזה.

<קריאה: כמה תושבים יש באשדוד?

<אילנה שמלה ללום: באשדוד יש 250 אלף תושבים וכאשר אתה מסתכל על מעגלי ההשפעה, עשינו - - -

<מהרטה ברוך רון: אני מוכרחה לציין שברור שיש ערים שזקוקות ליותר, אבל אנחנו את התכנית העירונית עושים במקסימום 300 אלף שקלים.

<מהרטה ברוך רון: אני לא חושבת שזה עניין תקציבי.

<אילנה שמלה ללום: אני לא באתי לכאן כדי להסתמך על נדיבותם של אנשים.

<אילנה שמלה ללום: אני חושבת שממשלה צריכה לקחת אחריות.

<אילנה שמלה ללום: אני רשות שיש לה כסף ואני חושבת שאשדוד יכולה להוות מודלינג לכל פעילות הבריאות אבל אני גם בכובע השני שלי.

<אילנה שמלה ללום: אנחנו לא מרפים את ידינו.

<אילנה שמלה ללום: אני חושבת שהוכחנו שגם באפס תקציב.

<אילנה שמלה ללום: זה לא שפתאום נפלו עלינו תקציבים אלא אנחנו עשינו גם בלי כסף וגייסנו אוכלוסייה.

<אילנה שמלה ללום: יש לנו גם קורסים.

<אילנה שמלה ללום: אתמול בערב סיימנו סדנה שלישית לתושבים שהכשרנו אותם כפעילי בריאות וסביבה כאשר רובם יעסקו בפרויקטים שעוסקים באורח חיים בריא ושילוב תזונה ופעילות גופנית.

<אילנה שמלה ללום: אני רואה שמעגלי השפעה של עיר הם הרבה יותר רחבים.

<אילנה שמלה ללום: אני פועלת גם בשולחן העגול של עירית וגם מול משרד הבריאות בשותפות.

<אילנה שמלה ללום: השנה עשינו גם כנס ועסקנו הרבה בנושא של תזונה גם מהגיל הרך כולל הוצאת חוברת עם הסברים ועם מתכונים.

<אילנה שמלה ללום: עיר יכולה להוביל מהלכים אבל שוב, כאשר עיר יודעת והיא גם עוברת הכשרות, מנהלי המחלקות ומקדמי הבריאות עוברים הכשרות דרך רשת ערים בריאות ויש לנו בית מקצועי, אבל עדיין אי אפשר לפסול את זה שאתה לא יכול לעשות אם אין לך תקציב.

<אילנה שמלה ללום: שוב, בתי ספר שיש להם – עושים, ובתי ספר שאין להם – עושים פחות.

<אילנה שמלה ללום: עוד דבר אחד חשוב שעלה דווקא מהתלמידים.

<אילנה שמלה ללום: הנושא של בתי הספר התיכוניים.

<אילנה שמלה ללום: קשה מאוד לחבר אותם.

<אילנה שמלה ללום: השפה היא שפה אחרת.

<אילנה שמלה ללום: אנחנו עכשיו לומדים אותם.

<אילנה שמלה ללום: גם ברשת עשינו יומיים של השתלמות בנושא של צעירים ואחד הדברים שחייב לצאת כנוהל, עירית, זה שינוי הפסקות האוכל.

<אילנה שמלה ללום: ילדים בתיכון, אין להם את אותן שעות הפסקת אוכל כמו ילדים ביסודי.

<אילנה שמלה ללום: זה עלה מצורך של תלמידים שלנו.

<אילנה שמלה ללום: אנחנו שינינו בחלק מבתי הספר, בשיתוף מועצת התלמידים, את השעה שתהיה שעת אכילה גם בתיכון.

<אילנה שמלה ללום: זאת אומרת, בשעה 10:00 יוצאים.

<אילנה שמלה ללום: הם בחרו לצאת קודם להפסקה ואחר כך לאכול.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: יש דברים שאני כן יכולה לעסוק בהם ויש דברים שאני יכולה פחות לעסוק בהם.

<אילנה שמלה ללום: זה תפקיד מערך החינוך, גם להגדיר שעות הפסקה.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: דוקטור רחל ווילף מירון.

<רחל ווילף מירון: אני רופאת ילדים ונוער ואני מנהלת מיזם חברתי של חברת תקשורת שנקראת ענני תקשורת שמעמידה את כל הערוצים שלה כדי לחולל שינוי.

<רחל ווילף מירון: אנחנו שותפים של כולם.

<רחל ווילף מירון: אני אקלקל את השמחה ואני אומר - איתי בעצם רמז לכך - שהמורים לצערי בחלק גדול מהמקרים הם לא מודל לחיקוי.

<רחל ווילף מירון: אני מסתובבת הרבה שנים בארבעה בתי ספר של אורט בהם יש לנו תכנית ורואה שבמקרה הטוב שבעים אחוזים מההורים לא עומדים ביעד של פעילות גופנית.

מירב בן ארי: הורים או מורים?

<רחל ווילף מירון: ההורים.

<רחל ווילף מירון: חלקם הגדול לא אוכלים בריא והמורים והמנהלים מספרים לנו על כך.

<רחל ווילף מירון: אני חושבת שצריך לגייס מודלים לחיקוי לבני הנוער ולהורים שלהם בקמפיין תקשורתי.

<רחל ווילף מירון: ה-CTC למשל הריץ קמפיין שנקרא "ורב", למתג מחדש את הפעילות הגופנית לצעירים בני תשע עד 13, שם במיוחד מתחילה לנו בעיה.

<רחל ווילף מירון: אחת מ-13 או מ-14 נערות עומדות ביעד של פעילות גופנית.

<רחל ווילף מירון: דרך אגב, הבעיה בעיקר היא בקרב נשים וכולם יודעים זאת.

<רחל ווילף מירון: צריך לדבר בכלים של הנוער.

<רחל ווילף מירון: בשנת 2017 הנערים נמצאים בדיגיטל, הם נמצאים ברשתות החברתית, הם צריכים מודל לחיקוי ואני חושבת שצריך לקחת כוכבי נוער - אתם יודעים כמה הכוכבים האלה משפיעים – ושפים כדי למתג מחדש את התזונה הבריאה והפעילות הגופנית כמשהו נכון.

<רחל ווילף מירון: זה יחד עם כל הפעילות הקדושה שנעשית במשרדי החינוך והבריאות.

<רחל ווילף מירון: צריך לעשות משהו ארצי.

<רחל ווילף מירון: היום בין גדרה לחדרה, לכל ילדה יש שני חוגי ספורט וכשבאים לרשום ילדה לשיעורי שחייה בבריכה, שואלים בעוד כמה חוקים היא פעילה.

<רחל ווילף מירון: מעל גדרה ומתחת לחדרה, זה לא כך.

מירב בן ארי: גם בין גדרה לחדרה יש הרבה ילדים שלא משתתפים בחוגים.

מירב בן ארי: אני לא מסכימה אתך.

מירב בן ארי: במרכז הארץ יש הרבה ילדים שלא הולכים לחוגים אלא מעדיפים את הדיגיטל.

<רחל ווילף מירון: צריך להשתמש בדיגיטל כדי לשנות את המודעות ולהפוך את ההתנהגות לקולית.

<רחל ווילף מירון: זה יחד עם הצופים, עם התנ"סים.

<רחל ווילף מירון: פעילות בעירייה, אין ספק.

<רחל ווילף מירון: בהולנד למשל יש 110 ערים שעושות תכניות פעילות, בועטות וחיות עם תוצאות יפהפיות.

<רחל ווילף מירון: שווה ללמוד מהם.

<רחל ווילף מירון: זאת רשת ה-איפוד, הרשת הבין-לאומית למלחמה בהשמנת ילדים.

<רחל ווילף מירון: הם הופכים את ראש העיר – כמו שאילנה מספרת כאן – לסוכן.

<רחל ווילף מירון: מחויבות פוליטית, צריכים לשים את הבריאות על שולחן ראש העיר כי שם חיים בריא.

<רחל ווילף מירון: הסביבה בה בית הספר חי, הוא לא חי בוואקום.

<אילנה שמלה ללום: אצלנו ראש העיר, דוקטור לסרי, נתן חוג חינם לכל ילד.

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: גם פדלון נתן את זה אבל זה עדיין לא אומר שכולם יכולים לעשות את זה.

<איתי גוטלר: אני עובד בעמותת מהיום עם פרופסור רז ואיילת אבל רציתי להתייחס בכובעי כחבר מועצת העיר ירושלים ומחזיק תיק הבריאות.

<איתי גוטלר: גם בירושלים הולכת לצאת תכנית שאני לא אכנס לפרטיה.

מירב בן ארי: אתה חבר מועצת העיר ירושלים?

<איתי גוטלר: כן.

<איתי גוטלר: התכנית מאוד דומה למה שקורה באשדוד ובתל אביב.

<איתי גוטלר: אני מכיר היטב את שתי התכניות ואני מברך גם את אילנה שהתחילה בזה בזמנו.

<איתי גוטלר: זאת התכנית שספציפית נעשתה עם משרד הבריאות והיא הולכת להיות מושקעת מאוד גם בטיפות חלב, גם בקהילה וגם בבתי הספר ועם דגש מאוד מאוד מרכזי על מזרח העיר ועל האוכלוסייה הערבית וגם על צפון העיר והאוכלוסייה החרדית.

מירב בן ארי: מה אתם עושים בירושלים?

<איתי גוטלר: התכנית כנראה עומדת להיכנס במרץ.

<איתי גוטלר: תכנית התערבות בתוך טיפות חלב יחד עם האחיות.

<איתי גוטלר: זאת אומרת, ברמת חינוך להורים שמגיעים לטיפות חלב.

<איתי גוטלר: בבתי הספר שנבחרו, חינוך תזונתי שהוא תוספת של שיעורים גם לחינוך תזונתי וגם בהפסקות על כושר גופני.

<איתי גוטלר: בקהילה, הרצאות ותגבור הרצאות של רופאים וגם קבוצות ריצה משותפות להורים וילדים ביחד.

מירב בן ארי: ירושלים היא לא בין הערים הבריאות שלך.

<אילנה שמלה ללום: ירושלים היא גם ברשת.

<אילנה שמלה ללום: בוודאי.

<אילנה שמלה ללום: תל אביב ברשת ערים בריאות.

<קריאה: אבל זה מודל ייחודי נפרד.

<אילנה שמלה ללום: זה מודל שהם בנו בירושלים.

<איתי גוטלר: זה מודל ייחודי.

<איתי גוטלר: אני מדגיש גם את מה שנאמר כאן ואומר שבסוף יש הבנה שאני לא חושב שהיא חלחלה בממשלה ובכל העיריות, שהעיריות צריכות לקחת אחריות על הנושא של בריאות ברמה העירונית.

<איתי גוטלר: זה הסיפור הגדול של אורח חיים בריא.

<איתי גוטלר: פרופסור רז יזם לפני מספר שנים חוק שנקרא חוק אורח חיים בריא שכולל התייחסות לעניין הזה.

<איתי גוטלר: החוק הזה כבר שלוש קדנציות רץ ומי שהתחילה אותו זאת רחל אדאטו והוא מתייחס למקום הזה.

<איתי גוטלר: החוק הזה קובע תמריצים לרשויות להיכנס לסיפור של בריאות, שקובע תקנות לרכזי בריאות ברמה העירונית.

<איתי גוטלר: בסוף, כמו שאת מכירה לדעתי מכל התפקידים שמילאת בעבר, זה שיש רכזת בריאות עירונית בעיריית אשדוד, זה עושה את השינוי.

<איתי גוטלר: זה שיש רכזת מדיניות מזון בתל אביב, זה מה שעושה את השינוי.

<איתי גוטלר: בירושלים יש עכשיו פרויקטור לתכנית שאני מדבר עליה, תחת האחריות שלי, שהוא מטפל בזה.

<איתי גוטלר: לא בכל העיריות זה קורה.

<איתי גוטלר: ברור שלא כל העיריות יכולות לעמוד בעלויות האלה ואז השאלה איפה הממשלה נכנסת לזה אבל אם רוצים לייצר את המעטפת שמשנה את כל הדברים וגם נכנסת לבתי הספר, בירושלים במסגרת הפרויקט הזה הולך לקום פורום של הורים ושל מנהלי בתי ספר ליישום הפיקוח על התקנות האלה ולראות איך אנחנו יכולים להיכנס בתיאום עם עירית.

<איתי גוטלר: זה השינוי הגדול.

<איתי גוטלר: אלה דברים מאוד מאוד טכניים.

מירב בן ארי: מדהים אותי שבירושלים רק עכשיו יש פרויקטור לזה.

<אילנה שמלה ללום: זה במסגרת "אפשרי בריא".

<אילנה שמלה ללום: בירושלים יש לכם רכזת כבר קרוב לעשרים שנים.

<אילנה שמלה ללום: היא שותפה דרך ערים בריאות ועכשיו איתי נכנס לזה.

<עירית ליבנה: לא.

<עירית ליבנה: זה לא מדויק.

<עירית ליבנה: ירושלים היא עיר בריאה.

<עירית ליבנה: היא הייתה הראשונה, היא מובילה והיא עוברת תהפוכות.

<עירית ליבנה: יש יוזמות נוספות.

<איתי גוטלר: אני מדבר על יוזמה נוספת.

<עירית ליבנה: יש יוזמות נוספות.

<עירית ליבנה: דיברנו על תכנית לאומית של "אפשרי בריא" וצריך להרחיב אבל אחד מעמודי התווך של "אפשרי בריא" זה באמת תמיכה ברשויות מסוימות.

<עירית ליבנה: ראש העיר ניר ברקת לקח את זה קדימה.

<עירית ליבנה: צריך ללמוד ממודלים כדי להמשיך ולהרחיב את זה.

מירב בן ארי: התאחדות התעשיינים.

<גליה שגיא: אני רוצה קודם כל לברך על הדיון החשוב והעיסוק בנושא ולנצל את הפלטפורמה שיושבים כאן נציגים של הרשויות המקומיות ולהביא גם את החשיבות של התיווך, בעיקר בגני הילדים.

<גליה שגיא: מהשיחות שלנו עם חברות ההסעדה שכמובן מקיימות וכפופות וכולי, רואים את השינוי בין רשות מקומית שעושה הדרכות לסייעות בגנים ולמעשה מובילות כסוכן שינוי לילדים את השינוי, לבין רשויות שלא מלוות – אני מדברת על גני הילדים ולא על בתי הספר – מבחינת האמנות, היכן השינוי התזונתי מצליח לעשות את קפיצת המדרגה.

<גליה שגיא: הרשות באמת מתגייסת יחד עם הסייעות בגני הילדים ועושה ליווי לאורך כל התהליך.

<גליה שגיא: יש חברות הסעדה שאומרות לי שהן ממש מבקשות מהרשות שתיתן להן לעשות איזושהי הדרכה כדי שהמזון שהוא לעתים שונה ממה שהילדים מכירים מהבית, באמת יצליחו לעשות את קפיצת המדרגה ושהוא יתקבל גם בקרב הילדים.

<גליה שגיא: אני רוצה לחזק את שיתוף הפעולה בין הרשויות המקומיות לבין חברות ההסעדה באמצעות איגוד המזון ובעיקר להעביר את החשיבות כי כמו שאמרו כאן, אם אנחנו נייצר את האוכל בריא עם ערכים תזונתיים ככל שיהיו, אם הצד השני לא ירצה לצרוך אותם, המהפכה לא תצלח.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: האגודה לסוכרת נעורים בישראל.

<אפרת טיש: אני רוצה לייצג כאן את הקול של הילדים שכבר חולים באיזושהי מחלה כרונית וכל נושא המזון מהווה אתגר כל כך קשה.

<אפרת טיש: זאת לא רק המניעה והעתיד אלא ביום יום כל החשיפה הזאת לכל המזון הלא בריא גורמת לערכי סוכר גבוהים.

<אפרת טיש: אני חושבת שבאמת שוכחים לחבר, מערכת החינוך והבריאות – את מתייחסת לעיר אשדוד אבל ברוב הערים העמותה שלנו עושה מאמצים רבים בהדרכות, לעבור בית ספר, עבודה סיזיפית כדי להראות עד כמה היום יום הזה משפיע.

<אפרת טיש: אני חושבת שזה עוד תמריץ.

<אפרת טיש: אני מייצגת את הילדים הסוכרתיים.

<אפרת טיש: שוב, גם בעמותות אי אפשר בלי התקציבים והשחיקה בתמיכה בעמותות בכלל ובעמותה שלנו בפרט קיימת.

<אפרת טיש: זאת היכולת להשפיע, להתערב ולעשות תכניות שהיא קשה.

מירב בן ארי: מה הפעולה שלך בבתי הספר?

<אפרת טיש: אנחנו עושים תכניות כשכבר יש ילד סוכרתי בבית הספר ומנסים להגיע להדרכות.

מירב בן ארי: אבל מה לגבי מניעה?

<אפרת טיש: אנחנו מציגים את הנושא.

מירב בן ארי: את אומרת שיש ילד סוכרתי בבית הספר.

<אפרת טיש: נכון.

<אפרת טיש: זה לא שהוא צריך תזונה מסוימת.

<אפרת טיש: התזונה הבריאה היא לכולם.

מירב בן ארי: האם יש תכניות מניעה של האגודה לסוכרת בתוך בתי הספר.

<אפרת טיש: אין תכניות שלמות.

<אפרת טיש: אנחנו עובדים עכשיו עם עמותות נוספות כי מבחינתנו כל השינוי הזה, יש לו ערך מאוד מאוד משמעותי.

<אפרת טיש: אני רוצה לחזק את הקול הזה ולהזכיר לכם כי אחר כך זה חוסך עוד דיונים שכל פעם מתקיימים לגבי הילדים עם מחלה כרונית, ילדים שיש להם אלרגיות והמזון אליו הם נחשפים.

<אפרת טיש: אני חושבת שבכל הנושא הזה צריך להשפיע.

<אפרת טיש: עוד נקודה חשובה.

<אפרת טיש: זה נכון שאורח חיים בריא, לתת לילדים את כל הכלים ופעילות גופנית, אבל בלי הפרסום, בלי החברות, בלי הסימון התזונתי, גם ילדים שעושים פעילות גופנית וכן שומרים על איזשהו אורח חיים בריא, הם אפילו לא מודעים לכמויות הסוכר או לכמויות החומרים שיש בתוך האוכל שהם קונים כך שהפעילות הגופנית לא משפיעה ולא עוזרת לירידה במשקל ובטח לא מונעת.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה גברתי היושבת ראש.

עליזה לביא: פרופסור איתמר רז.

עליזה לביא: כל הכבוד על הדיון הזה ועל היום הזה.

עליזה לביא: סוכרת היא מחלה קשה ואיומה.

עליזה לביא: אני גדלה עם אבא שנלחם שנים.

עליזה לביא: גיבור גדול.

עליזה לביא: עוד לפני שהיו את כל התחליפים, בגיל צעיר הוא חלה בסוכרת.

עליזה לביא: קשה.

עליזה לביא: קשה מאוד.

עליזה לביא: אבל החינוך והמודעות בבית קיימים בבית שלנו מגיל צעיר כי אבא שלי הוא גיבור גדול והוא נלחם.

עליזה לביא: אנחנו כאן כל פעם מאזנים ושואלים וכאן המקום שוב לחזור ולומר לך, פרופסור רז, תודה על מה שאתה מוביל ועושה שנים רבות.

עליזה לביא: המחלה הזאת פוגעת.

עליזה לביא: לפני חמש שנים אחיינית אהובה שלנו חזרה מהגן עם יובש והיא שותה ושותה ושותה בלי הפסקה ולוקחים אותה ומסתבר שיש לה סוכרת נעורים מגיל חמש.

עליזה לביא: היום היא בת 18.

עליזה לביא: אני רואה את הבת הקטנה שלי שהיא בת 18 שמגיל חמש יודעת מה הבת דודה שלה צריכה.

עליזה לביא: איך המורה, כשזה קורה בכיתה, נבהלת ולא יודעת מה לעשות והילדות בכיתה עושות את זה ומסייעות בידה לצאת למחנות ולטיולים.

עליזה לביא: עכשיו הן היו בפולין ביחד כי הן יודעות מה לעשות כשזה קורה.

עליזה לביא: הילדות גדלות עם זה.

עליזה לביא: זאת לא מחלה אלא זה אורח חיים וזאת נוכחות שלהן שהן מלוות אותה והדרכה מצוינת.

עליזה לביא: אני חייבת לומר שהמשפחה זוכה לליווי נהדר.

עליזה לביא: אפשר להחזיר לחיים תקינים.

עליזה לביא: יש היום פיתוחים, המשאבות וכולי.

עליזה לביא: אני חיה במקום שעוד רגע מוצאים לו את הפתרון כי אומרים שסוכרת נעורים זה רגע לפני הפתרון.

עליזה לביא: אני לא יודעת אבל בטח שצריך מודעות למניעה אבל אם חלילה זה קורה, זאת לא מחלה.

עליזה לביא: אפשר לחיות עם זה.

<אפרת טיש: אין מניעה.

<אפרת טיש: בסוכרת סוג 1 לצערנו אין מניעה.

עליזה לביא: אתם המומחים.

עליזה לביא: הרבה מאוד מההורים והילדים חוששים לשלוח ולאפשר לילדים הללו.

עליזה לביא: צריך להבין שאפשר לחיות עם זה.

עליזה לביא: אם עושים הנחיה – כפי שקרה במקרה של זוהר ושל הכיתה – ואנשים לא נבהלים ומורים לא חוששים לקחת אחריות.

עליזה לביא: יש חשש כי לא כולם יודעים מה לעשות במקרה כזה.

עליזה לביא: אני רואה איך גם במקרים הקשים הבנות הצעירות שמלוות אותה מגיל חמש יודעת איך לטפל גם כשהמורה למתמטיקה כמעט מתעלפת.

עליזה לביא: זה משהו שצריך לדבר עליו.

עליזה לביא: באתי לומר תודה רבה על העבודה הנהדרת, על ההתקדמות המחקרית והמדעית אבל מצד שני כן צריך לחנך ובטח שצריך לסמן ולהזהיר.

עליזה לביא: גם אני כסבתא, אי אפשר שלא להביא את הפטל וזאת בעיה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

<גלעד בוק: אני גם חבר בפורום לאורח חיים בריא ויושב ראש פורום הבריאות של לשכת עורכי הדין.

<גלעד בוק: אני רוצה קודם כל לברך אותך חברת הכנסת בן ארי גם על המעורבות וגם על הדיון.

<גלעד בוק: את היית שותפה גם בפורום עצמו.

<גלעד בוק: בדרך כלל מגיע שר הבריאות אבל לא ראינו הרבה חברי כנסת ואני חושב שזה מאוד משפיע וחשוב.

<גלעד בוק: ירושלים כמודל, ואני מתחבר למה שאמרו אילנה ומיכל.

<גלעד בוק: רשת ערים בריאות קיימת שנים רבות.

<גלעד בוק: זה לא עושה את האפקט מכמה סיבות, ראשית, ההיבט התקציבי, ושנית, ההיבט הלאומי.

<גלעד בוק: אם ניקח מודל אחר, ואני לא רוצה להתייחס אליו, המודל של עיר ללא אלימות, זה מודל שתוקצב מכמה מוקדים, מודל שהוא לא רגולטורי.

<גלעד בוק: אני נגד החקיקה ארוכת הטווח הזאת שמתחילים אתה ולא מסיימים אותה.

<גלעד בוק: גם עירית מסכימה אתי בסיפור הזה.

<גלעד בוק: אני חושב שאם לוקחים מודל כמו המודל אותו ציין איתי, ירושלים היא פיילוט נהדר.

<גלעד בוק: גם מנכ"ל משרד הבריאות התגייס לזה, גם ראש העיר ניר ברקת, גם איתי הוביל את זה, גם ראש מנח"י.

<גלעד בוק: שם זה עובד ומה שיעבוד בירושלים כעיר שיש בה מגזרים רוסים, ערבים, חרדים, שזה מאוד משמעותי.

<גלעד בוק: דיברתי עם החברים ממועצת התלמידים, אנחנו נסייע להם ונחבר את המגזר החרדי הלא פורמלי.

<גלעד בוק: הנגישות שלנו למגזר החרדי הלא פורמלי, למגזר הרוסי, למגזר הערבי, היא מאוד משמעותית.

<גלעד בוק: בואו נזכור שיש 256 רשויות ואם זה לא יעלה רמה ויהיה ברמה של איזשהו צוות היגוי, ועדת שרים וכדומה, משהו שיתכלל ויתוקצב, זה לא יתקדם.

<גלעד בוק: מחוללי השינוי הן הרשויות המקומיות, ארגוני התלמידים, ארגוני ההורים והמגזרים.

<גלעד בוק: כל מה שוועדתה הסדרה עשתה, זה נהדר, זה חשוב, זה טוב.

<גלעד בוק: אם משרד הספורט שהוא חלק מהחלטת הממשלה של "אפשרי בריא" לא כאן, ודיברנו על זה בכנס ואת התייחסת לזה, צריך להיות קוהרנטי.

<גלעד בוק: זה מרכיבים של ספורט, של חינוך של הורים, של בית, של ערים ואז זה יצא לפועל.

<גלעד בוק: לדעתי זאת מטרת העל של התאגוד של הסיפור ושם תהיה ההצלחה.

מירב בן ארי: צודק.

<מלכה אוברלנדר: חשוב לכם לשמוע אותי כי אני העם של כל מה שדיברתם כאן.

<מלכה אוברלנדר: אני אימא לילד סוכרתית, אני חרדית, אני מאשדוד.

מירב בן ארי: כולנו עם.

<מלכה אוברלנדר: ברור.

<מלכה אוברלנדר: אני אדבר קצר ואם תרצו, אני ארחיב היכן שתרצו.

<מלכה אוברלנדר: אני לא מדברת רק בשם חרדית ולא רק בשם אימא לילדה סוכרתית אלא אני באה באמת לספר לכם מה קורה בשטח.

<מלכה אוברלנדר: אחרי כל התכניות הנהדרות, ויש הרבה תכניות, תכנית שכבר קיימת חמש שנים וחוזר מנכ"ל שיצא בתחילת השנה, ואנחנו קבוצה של אימהות לילדים עם סוכרת, מאוד שמחנו וחיבקנו את חוזר המנכ"ל והרגשנו שזאת הבשורה.

<מלכה אוברלנדר: אבל זה לא קורה בשטח ולא צריך לעשות תהליכים מאוד גדולים כדי שזה יקרה, לא תכניות של טווח ארוך של שלוש שנים ושל חמש שנים אלא זה משהו שיכול לקרות השבוע אבל הוא לא קורה.

<מלכה אוברלנדר: אני מדברת אתכם על גננת שנותנת פרס עידוד לילדה – עדשים, סוכריות, טופי.

<מלכה אוברלנדר: זה נמצא בגן על מדף בגדול.

<מלכה אוברלנדר: אני מדברת אתכם על מורה שבאופן רגיל פעם בשבוע יש אימא של שבת – וזה רגיל ולא משהו מעבר – פעם בשבוע יש יום הולדת, שלא נדבר על חגים, על מסיבות, על פרסים, על תכניות מיוחדות.

<מלכה אוברלנדר: שם זה עוד יותר.

<מלכה אוברלנדר: אתם מדברים כאן הרבה על מה שקורה במסגרות שנותנות את ההסעדה מטעם בית הספר.

<מלכה אוברלנדר: זה קיוסק שקיים בבית הספר.

<מלכה אוברלנדר: בואו נזיז את זה הצידה כי על זה הרבה יותר קל לפקח.

מירב בן ארי: הקיוסק נקבע בתקנות.

<מלכה אוברלנדר: על זה הרבה יותר קל לפקח.

<מלכה אוברלנדר: אני מדברת על כך שילד בא בבוקר עם שקית של ממתקים לחלק לכל הילדים לכבוד זה שנולד לו אח, כי הם עברו דירה וכולי.

<מלכה אוברלנדר: זה קורה בשטח ואני לא מדברת רק על החרדים ואני לא מדברת רק על ילדים סוכרתיים אלא אני מדברת על מה שקורה.

<מלכה אוברלנדר: אני חברה בקבוצה של 150 אימהות מכל הארץ ומכל המגזרים.

<מלכה אוברלנדר: אני פעילה בארגון מתוקים לדרך, ארגון שפעיל למען ילדים סוכרתיים דתיים וחרדים.

<מלכה אוברלנדר: אנחנו פועלים בהרבה מישורים באורח חיים בריא.

<מלכה אוברלנדר: הילדים הסוכרתיים הם אלה שלא צריכים את ההדרכה.

<מלכה אוברלנדר: הם יודעים מתוך שינה להגיד לכם מה זה טופי ומה זה וופל לעומת מה זה קמח מלא או קמח רגיל.

<מלכה אוברלנדר: הם יודעים את זה בעל פה.

<מלכה אוברלנדר: לתקתק במשאבה כמה פחמימות וכמה כפיות סוכר יש.

<מלכה אוברלנדר: הילדה שלי בת שבע, מגיל ארבע מזריקה לעצמה ומחליפה לעצמה את הסטים, היא מלמדת את המורה שלה ואומרת לה שהיא לא תבין אבל היא צריכה להחליף את זה למשהו אחר כי זה יותר טוב לה.

<מלכה אוברלנדר: בבית שלנו שותים רק מים, עוד לפני הסוכרת אבל בבית הספר מחכה לה בצד ערכה שהיא לא תהיה המסכנה היחידה.

<מלכה אוברלנדר: היא לא מסכנה, היא מחונכת היטב, אבל בכל זאת שהיא לא תופלה, מחכה לה שם מיץ דיאט שאצלי בבית לא נכנס כי הוא לא בריא עם כל הממתיקים המתועשים.

<מלכה אוברלנדר: זה מחכה לה כי לא יעבור שבוע שלא תהיה איזו מסיבה שיחולק בה מיץ או ארטיק או סופגנייה.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: אני מודה לך שבאת.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר שכל מי שנמצא כאן בשולחן הזה, אלה בהחלט אנשים שמכירים ומגויסים לעניין.

מירב בן ארי: זאת אומרת, לא מנתקים.

<מלכה אוברלנדר: משפט סיכום.

<מלכה אוברלנדר: באתי לחזק מחוזקים.

<מלכה אוברלנדר: המורים והמנהלים לא יודעים עדיין על חוזר המנכ"ל.

מירב בן ארי: אל תדאגי.

<מלכה אוברלנדר: לא רק המנהלים החרדים.

<מהרטה ברוך רון: חשוב לי לסכם ולומר שזה מהלך לאומי.

<מהרטה ברוך רון: צודק פרופסור רז.

<מהרטה ברוך רון: אני חושבת שצריך לייצר סביבה שתומכת במהלך הזה, וכדי לייצר סביבה תומכת צריך את שיתוף הפעולה של כולם.

<איילת מייזנר: אני מברכת על הדיון הזה ומברכת את השותפים.

<איילת מייזנר: אנחנו רואים כאן בין השורות אילו שותפויות מדהימות בין מגזריות נוצרות ואיך זה יוצר דחיפה בשטח.

<איילת מייזנר: כמו שהוזכר כאן כמה פעמים, הקול של הממשלה שצריך לדחוף בתמריצים את כל הרשויות בישראל לעשות את הפעילות יחד עם משרד החינוך ויחד עם משרד הבריאות ואנחנו מחכים כבר שתתחיל התכנית הלאומית "אפשרי בריא".

מירב בן ארי: מתי היא אמורה להתחיל?

<איילת מייזנר: בימם אלה יוצאים קולות קוראים.

<עירית ליבנה: היא פועלת כל הזמן.

<עירית ליבנה: איילת, את מדברת לגבי הרשויות.

<עירית ליבנה: "אפשרי בריא" פועלת כל הזמן.

<עירית ליבנה: ועדת ההסדרה שעבדה עם כמה שותפים היא חלק מ"אפשרי בריא".

<עירית ליבנה: היא מקבלת תנופה כל הזמן.

<עירית ליבנה: יש מנהלת, יש תקציב, יועבר תקציב.

<עירית ליבנה: אנחנו כל הזמן בתנועה משפרים ומרחיבים.

<עירית ליבנה: ירושלים כדוגמה היא חלק מ"אפשרי בריא".

<איילת מייזנר: לא אחזור על מה שאמרו.

<איילת מייזנר: אני כן חושבת שהוועדה הזאת צריכה להסתכל גם על המכללות והאוניברסיטאות המתוקצבות.

<איילת מייזנר: אנחנו התחלנו פעילות בנושא הזה באוניברסיטת תל אביב וזה משהו שבהחלט הגיע הזמן להניע עכשיו אחרי שבירכנו על התקנות בבתי הספר.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני חייבת לסכם את הדיון כי אני חייבת להתחיל את הדיון הבא בשעה 12:00.

מירב בן ארי: אני מודה לכולכם, לכל מי שהגיע לכאן, לכל הנציגים, גם של המשרדים, גם של הרשויות, גם של הארגונים החברתיים.

מירב בן ארי: אין ספק שיש כאן באמת פעילות נפלאה.

מירב בן ארי: זה מוזר שזה מתחיל רק בשנים האחרונות אבל פתחנו פערים גדולים מאוד בנושא הזה ועכשיו אנחנו צריכים להתחיל לעשות חינוך מחדש.

מירב בן ארי: היו כאן דוגמאות מאוד יפות שנתת איתמר גם על פרחי הבר וכולי.

מירב בן ארי: אלה תהליכים שכבר ראינו ואנחנו כן יכולים לשנות.

מירב בן ארי: שוב, אנחנו צריכים לשים את הסקפטיות והציניות בצד ולחשוב איך כן לעשות את זה.

מירב בן ארי: אנחנו נפנה לשרת הספורט בנושא של הפרסום - זה חשוב וזה עלה כאן - גם כגיבורי נוער, גם להשפיע על ההורים.

מירב בן ארי: חייבת להיות פנייה בנושא.

מירב בן ארי: לשכת הפרסום עברה לשרת הספורט ואנחנו נפנה אליה.

מירב בן ארי: אנחנו יודעים שהיא מגויסת לעשות קמפיין ברמה ארצית.

מירב בן ארי: זה ייתן גב גם למשרד הבריאות וגם למשרד החינוך.

מירב בן ארי: לגבי התקנות.

מירב בן ארי: כמו שאמרתי, בעוד שבועיים הן יעלו ואנחנו נתכנס כאן כל האנשים הרלוונטיים.

מירב בן ארי: אנחנו גם נוודא שהתקנות עולות כדי לקדם ואז נוכל לבדוק שהתקנות יוצאות לפועל.

מירב בן ארי: לוועדה תהיה אחריות גם במסגרת סיור, במסגרת אחד הסיורים הבאים של הוועדה בבתי הספר, להסתכל על הקפיטריה ולראות את המכונות.

מירב בן ארי: אני גם אדבר על זה עם מרגי ואני בטוחה שהוא יקרא את הסיכום.

מירב בן ארי: אנחנו מסיירים הרבה בבתי ספר.

מירב בן ארי: רק אתמול הייתם במגזר הבדואי.

מירב בן ארי: יש הרבה סיורים ואני משתתפת ברובם.

מירב בן ארי: גם כוועדה ניקח עלינו את האחריות לראות מה קורה בתוך בית ספר אליו אנחנו נכנסים בלי קשר לסיור אחר.

מירב בן ארי: דבר נוסף שאני רוצה לומר בנושא של הספורט.

מירב בן ארי: אני בקשר טוב עם המנכ"לית.

מירב בן ארי: ביקשתי להיפגש עם המפמ"ר בנושא אחר ואמרו לי שנחכה למפמ"ר החדש.

מירב בן ארי: אכן נחכה למפמ"ר החדש שמתחיל בתפקידו בינואר.

מירב בן ארי: הנושא של הנשים בספורט אותו העליתם כאן, אני כבר ישבתי עם ארגון אתנה שמוביל את הנושא של נשים בספורט והובטח לי על ידי המנכ"לית שנשב ביחד עם המפמ"ר כדי שאותן נשים, בעיקר בנות, הן עוד לא נשים, שנמצאות על הגדר או לא שותפות, שהן כן ייקחו חלק.

מירב בן ארי: אני בעניין הזה של הספורט וישבתי על זה עם המנכ"לית.

מירב בן ארי: לגבי המעורבות.

מירב בן ארי: הסיכום כמובן יצא גם לשר הבריאות, גם לשר החינוך וגם ליושב ראש השלטון המקומי.

מירב בן ארי: אין ספק שצריך להיות כאן איחוד של הכוחות לעניין המעורבות הממשלתית.

מירב בן ארי: אני חושבת ששר הבריאות מאוד מאוד מעורב בנושא, הנושא מאוד בנפשו.

מירב בן ארי: הוועדה כן תפנה לשר החינוך שגם הוא צריך לקחת חלק בעניין הזה, בעיקר אם אנחנו רוצים לשנות את בתי הספר ובעיקר אם אנחנו יודעים שעד שהתלמיד מגיע לגיל המבוגר, הוא פספס הרבה ואלה אותם פערים שפתחנו במערכת החינוך.

מירב בן ארי: משרד החינוך חייב להיות יותר מעורב בנושא הזה.

מירב בן ארי: עירית, אני רוצה בעוד כחודשיים שתבואי לכאן לוועדה ותציגי את התכנית.

<עירית ליבנה: תכנית של "אפשרי בריא", מעכשיו קדימה.

מירב בן ארי: בדיוק.

מירב בן ארי: תציגי את התכנית עם מצגת.

מירב בן ארי: תבואי ותגידי מה עשיתם, יצא קול קורא, מי קיבל אותו וכולי.

מירב בן ארי: זה התפקיד של הוועדה, לפקח על העבודה של משרדי הממשלה אבל גם ללמוד.

מירב בן ארי: כל פעם אנחנו לומדים גם ממשרד הבריאות.

מירב בן ארי: לגבי השלטון המקומי.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לך מאשדוד על הפעילות החשובה שאתם עושים בערים.

מירב בן ארי: אין ספק שהנושא של המצ'ינג – הצימוד, כמו שיהודית אומרת בעברית – היא בעייתי בעיקר ברשויות החלשות.

מירב בן ארי: אנחנו גם ניתן על זה דגש מול השלטון המקומי ונצטרך להבין את הפערים מבחינת תקציב.

מירב בן ארי: דבר אחרון שאני חייבת לומר לך האימא החרדית.

מירב בן ארי: מלכה, תשמעי, יש שינוי.

מירב בן ארי: הוא איטי, היא עם פערים גדולים.

מירב בן ארי: אני עבדתי עשר שנים עם בתי ספר ובתחילת הדרך גם הייתי עם מורות שעישנו לי מול הפנים בחדר מורים והיום אין שום סיכוי שתראי את זה, לפחות לא בחדר המורים.

מירב בן ארי: יש שינוי.

מירב בן ארי: זה תהליך.

מירב בן ארי: אגב, נושא הבריאות במדינת ישראל, כמו בארצות הברית שלקחה את זה על עצמה אשת הנשיא ועשתה למען הנושא הזה של מזון בריא, זה תהליך.

מירב בן ארי: זה בהחלט קורה רק בשנים האחרונות לצערי ועל הדרך הכנסנו עוד ילדים סוכרתיים ומבוגרים סוכרתיים וילדים שמנים שסובלים ואפילו לא מצליחים להתגייס לצבא בגלל זה.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: עשינו הרבה טעויות בדרך אבל אני רוצה להגיד לך שאני דווקא כן רואה תהליך.

מירב בן ארי: יש עוד דרך אבל אנחנו שם.

מירב בן ארי: אמרתי ליהודית שלאחיין שלי הייתה יום הולדת לפני שבועיים והמורה אמרה שאין שקיות ממתקים ואין כלום.

מירב בן ארי: עוגה ביום שישי ובזה נגמר הסיפור, עם הנחיות מפורשות להורים.

מירב בן ארי: לפני שנה זה לא היה כך.

מירב בן ארי: אי אפשר שלא לומר שאין תהליך.

מירב בן ארי: אני מאוד מודה לכולכם.

מירב בן ארי: הוועדה תתכנס גם לתקנות וגם לסיפור של "אפשרי בריא".

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.