ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 756, 2017-07-10 11:00

משה גפני: אני ממשיך את הישיבה.

משה גפני: אני מקדם בברכה את שרת התרבות והספורט.

משה גפני: אנחנו נמצאים פה בפיילוט שאנחנו קבענו אותו לפני זמן מסוים, שבו אנחנו נקיים באופן קבוע פיקוח תקציבי על המשרדים השונים.

משה גפני: הדיונים שמתקיימים עם המשרדים הם לפני התקציב.

משה גפני: לאחר התקציב, כמעט ואין דיון כזה, ואחד התפקידים המרכזיים שלנו זה הפיקוח התקציבי.

משה גפני: אני ביקשתי מהשרה מירי רגב, שהיא תהיה בין הראשונים שנכנסת לעניין הזה.

משה גפני: אנחנו אחרי זה נצטרך להסיק מסקנות, יכול להיות שנצטרך לשנות את התקנון, יכול להיות שאנחנו נצטרך לעשות דברים נוספים.

משה גפני: בינתיים, היה יריב לוין, שר התיירות, ועכשיו את מירי רגב, שרת התרבות והספורט.

משה גפני: יש פה בעיה.

משה גפני: אני מבקש ממיקי רוזנטל לדבר.

משה גפני: הוא הציע בשעתו את ההצעה, שאנחנו נלמד על המשרד לפני שמתקיים הדיון הזה, כדי שנוכל להיות בעניין.

משה גפני: לצערי לא הגיע החומר.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב ראש, שלום לך כבוד השרה.

מיקי רוזנטל: קודם כל תודה רבה שבאת.

מירי רגב: גפני מבקש, אנחנו מתייצבים.

מיקי רוזנטל: אנחנו יזמנו את העניין הזה, כדי שהכנסת תמלא את תפקידה, והוא פיקוח על משרדי ממשלה.

מיקי רוזנטל: זה לא ויכוח פוליטי, חלילה, ואני מקווה שגם הדיון הזה לא יגלוש למקומות פוליטיים, אלא רק פיקוח תקציבי, לראות האם החלטות מיושמות, איך מתקדמות ההחלטות, איך מתקדם התקציב וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: הכלי המרכזי שלנו כדי לבחון את הדברים הוא לקבל נתונים מהמשרד טרם הישיבה הזאת, ואנחנו ביקשנו מספר פעמים ולא קיבלנו, ולכן אנחנו מתקשים – בסוף אנחנו צריכים לבחון את ההחלטות.

מירי רגב: הטענה שלך בהחלט נכונה, לא ידעתי שביקשתם.

מירי רגב: הייתם צריכים לקבל את הגרפים התקציביים, הרי אין לנו מה להסתיר, הכול מפורסם.

מירי רגב: מיד אחרי המצגת, אנחנו נשב עם היושב ראש, מה שהיושב ראש יחליט, הוא יעביר לכם ואתם תקבלו במיילים, אתם יודעים שאנחנו לא מדפיסים חומרים.

מירי רגב: כחלק מתפקידי כיושבת ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, קיבלנו החלטה שלא מדפיסים על דפים בגלל כל סוגיות איכות הסביבה.

מירי רגב: אתם תקבלו הכול למיילים האישיים שלכם, אני מתנצלת שלא קיבלתם את הגרפים מראש.

מירי רגב: בהחלט אני גם שמחה שקיבלתם את ההחלטה לפקח על עבודת הממשלה.

מירי רגב: יש לנו הרבה נושאים לדבר עליהם פה, לראות איזה פיקוח היה לפני, איזה פיקוח קיים כיום, איפה יש פערים, של הכנסת, של ועדת הכספים, וביחד – אני מאמינה שאנחנו רוצים לעשות טוב יותר לחברה הישראלית.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: הבמה לרשותך.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: ראשית, אני רוצה להודות לך גפני על הזימון שלנו כאן.

מירי רגב: אנחנו נמצאים כאן בעצם ההנהלה הבכירה של משרד התרבות והספורט.

מירי רגב: נמצא כאן מנכ"ל המשרד יוסי שרעבי, ראש אגף התקציבים של משרד התרבות והספורט והמדע גיא אטיאס, חביב שעובד יחד אתו, נמצאת כאן ראש מינהל התרבות שלנו גלית והבה שאשו, מנהל מרכז ההסברה של כל הטקסים הלאומיים של מדינת ישראל מושיק אביב.

מירי רגב: נמצאים כאן ראש המטה שלי עמית.

מירי רגב: בעצם נמצא כאן הסגל המרכזי של משרד התרבות והספורט.

מירי רגב: זה משרד קטן עם עשייה מאוד מאוד גדולה.

מירי רגב: אתה העלית את זה, מיקי, אנחנו מציגים לכם כאן שליש או חצי מעבודת המשרד.

משה גפני: אל תגידי מיקי בוועדה, בגלל שיש פה שלושה.

מירי רגב: אז רוזנטל, אנחנו לא מציגים פה לא את כל התאגידים שלנו ולא את כל המועצות שלנו.

מירי רגב: המשרד הזה מורכב מהמון מועצות, מהמון תאגידים, שגם עליהם שווה לשים זום.

מירי רגב: בהזדמנות אחרת אני אשמח לבוא ולהציג את כל העשייה המרובה הזאת גם.

מירי רגב: אנחנו כאן כדי לתת דין וחשבון לכנסת, לוועדת הכספים, כפי שראוי בכל חברה דמוקרטית, שבה הממשלה נותנת דין וחשבון לכנסת על פעילות הממשלה שלה.

מירי רגב: אני מאוד שמחה להגיע אחרי שנתיים, מאוד לא פשוטות, במשרד התרבות והספורט, הרב גפני, שנתיים מלאות בעבודה, בעשייה, בשינוי כיוון, בחישוב מסלול מחודש, בעיקר של התקציבים.

מירי רגב: אני מתייחסת בחרדת קודש לתקציבי המשרד.

מירי רגב: תקציב המשרד זה לא עסק פרטי של אף אליטה ושל אף עיר, תקציב המשרד ממומן כפי שכל תקציבי המשרדים ממומנים ממיסי הציבור כולו – יהודים וערבים, חרדים וחילוניים, ימין ושמאל, פריפריה ומרכז, יהודה ושומרון כמובן גם כן בתוך התמונה הזאת, והתפקיד שלנו כמשרד שמתווה מדיניות לוודא חלוקה צודקת של תקציבים.

מירי רגב: אני זוכרת, כבוד הרב, את מה שאתה יודע מהמשנה – אדם צריך לדעת מהיכן הוא בא, לאן הוא הולך ולמי הוא אמור לתת את הדין והחשבון.

מירי רגב: אני מגיעה ממקום, שלצערי לאורך שנים הפריפריה לקתה בתקציבים חסרים, בהדרה, בקולות שלא באו לידי ביטוי.

מירי רגב: אנחנו הולכים לכיוון והלכנו לכיוון של שוויון, של צדק חלוקתי שתיכף תראה אותו, והדין וחשבון הוא לציבור כולו – לא רק לציבור הבוחרים שלי, לציבור כולו במדינת ישראל, וכמובן לקדוש ברוך, שעושים דברים מתוך אמונה ואמת, כדי לעשות צדק אמיתי במדינת ישראל.

מירי רגב: אני מתחילה עם מפת העושק התרבותי, מפת העושק התרבותי של 2015, בוא נחשוף אותה.

מירי רגב: זאת מפת 2015.

מירי רגב: אני רוצה עכשיו לשחק משחק.

מירי רגב: גפני, זאת מפת העושק של מדינת ישראל מבחינה תרבותית בשנת 2015, זאת המפה שקיבלתי כשנכנסתי לתפקידי.

מירי רגב: בואו ניקח גפני את העיר אלעד, אתה תשחק עם העיר אלעד.

מירי רגב: מיקי, איפה אתה גר?

מיקי לוי: מבשרת.

מירי רגב: אז אתה תיקח את מבשרת.

מירי רגב: בצלאל, איפה אתה גר?

בצלאל סמוטריץ': קדומים.

מירי רגב: אז יאללה, מי שיציג את המפה זה מי שעבד עליה, חברת תפן, זה לא מירי רגב, זה לא משרד התרבות, זאת לא אג'נדה.

מירי רגב: זאת האמת, מפת העושק, מפת התרבות הישראלית.

מירי רגב: בואו נתחיל בבקשה עם אלעד, בואו נשחק באלעד.

מיקי לוי: מה זה מפת העושק?

מיקי לוי: עושק מלשון עושקים אותך?

מירי רגב: תיכף תראה.

מירי רגב: עושק, לעשוק אותך, כן, מי עושק את מי במדינת ישראל.

מירי רגב: טרכטנברג בוודאי יאהב את מה שאנחנו מציגים פה.

מירי רגב: בוא ניכנס לעיר קדומים, העיר קדומים, כמה קיבלה?

מירי רגב: 112,000 שקלים.

מירי רגב: זה רק מראה שהמפה הזאת, חברת תפן, אתם צריכים ללמוד גם להציג אותה בכאלה מקומות, שצריכה להיות יותר אינטראקטיבית כדי שאנשים יוכלו לשחק אותה, כמו שהצגנו אותה בוועידת השלטון המקומי.

מירי רגב: קדומים קיבלו ב-2015 112,000 שקלים תקציב תרבות.

זהבה גלאון: ביחס למה רק 112,000?

זהבה גלאון: ביחס לתל אביב?

זהבה גלאון: כמה אנשים יש בתל אביב?

מיקי רוזנטל: כמה תושבים?

זהבה גלאון: ביחס למספר התושבים?

מירי רגב: נדבר על פי מספר תושבים, על פי הכול.

זהבה גלאון: אז תגידי את זה.

מירי רגב: על פי הכלל, בכל הקטגוריות בתרבות זה 112 בקדומים.

מירי רגב: כנס לאלעד – אלעד אפס, אלעד לא קיימים במפה.

מירי רגב: רכסים – לא קיימים במפה.

מירי רגב: כנס לנצרת הערבית, לא נצרת עילית, יש עלייה גדולה, אבל תראו כמה היה בנצרת.

מירי רגב: חמישה מיליון לנצרת.

זהבה גלאון: אולי תגידו כמה תושבים יש בנצרת וכמה בקדומים?

מירי רגב: תיכף נגיד.

מירי רגב: בוא ניכנס רגע למפה שמסתכלת על מחוזות.

מירי רגב: דרך אגב, אתם תקבלו את זה גם בצורה מסודרת, שתוכלו לשחק עם זה.

מירי רגב: אלה המחוזות של מפת העושק של התרבות במדינת ישראל.

מירי רגב: רוב התקציב הולך למחוז תל אביב, גם פר נפש.

מירי רגב: 309 מיליון מתוך 700 מיליון תקציב אז – תיכף נדבר על הגדלת התקציב שעשיתי – 300 מיליון הולכים למחוז תל אביב, לעיר תל אביב עצמה 264 מיליוני שקלים.

מירי רגב: שתי ערים קיבלו את עיקר התקציב: העיר תל אביב 264.

בצלאל סמוטריץ': עיר תרבותית מאוד.

מירי רגב: העיר ירושלים 151.

מירי רגב: כל מחוז יהודה ושומרון חמישה מיליון, כל מחוז הצפון 28 מיליון.

בצלאל סמוטריץ': כמה תושבים יש בירושלים?

משה גפני: בצלאל, אתה לא צריך לחמם אותה – היא יודעת את זה בלעדיך.

מירי רגב: חבר'ה, מחוז חיפה – 59 מיליון ומחוז המרכז 31 מיליון.

מירי רגב: חברים, היה לי חשוב להראות לכם, אתם יודעים שאני מתנגדת לעמדת שתי מדינות לשני עמים גם בקטע המדיני וגם בקטע החברתי.

מירי רגב: אנחנו רואים כאן בעצם שמפת התרבות של מדינת ישראל ב-2015 מחולקת למדינת תל אביב ושאר הארץ.

מירי רגב: ברור לחלוטין כששר מגיע, פותח את ספר התקציב ורואה עיוות כזה, זה משהו שהוא no go, no go בוודאי עם האג'נדה שאני מובילה.

מירי רגב: הוא no go לדעתי עם כל אחד שיושב כאן סביב השולחן הזה.

מירי רגב: תל אביב היא חשובה, תל אביב היא מטרופולין שצריך להשקיע בו, אבל היא לא העיר היחידה במדינת ישראל, ומרב התקציב של הממשלה לא יכול להגיע לעיר אחת במדינת ישראל.

מירי רגב: מפת התרבות של מדינת ישראל 2015 מול 2017 היא מפה שונה, מפה שונה שתיכף נדבר עליה, מפה שונה לחלוטין, אבל זה מה שאני קיבלתי בשנת 2015, לכן היתה מתיחות רבה עם מוסדות התרבות בתל אביב, עם אותם מוסדות שהתרגלו לקבל את מרב התקציב, עם בג"צים, עם מדיניות שונה, שתודה לאל ניצחנו בכולם.

מירי רגב: אנחנו רואים את פרי המרכז מול פרי הפריפריה, כשהפריפריה היא קטנה, לא רואים אותה, היא לא נספרת, מול פרי המרכז שעיקרו הוא בתל אביב - ושוב, אין לי שום דבר נגד העיר תל אביב, גם אני מבלה בה.

מירי רגב: אבל המצב היה בלתי אפשרי כרגולטור, כממשלה שמחלקת את התקציב הציבורי כולו.

מירי רגב: תמונת המצב היתה שתי מדינות לשני עמים, שהיא לא מקובלת עלי לא בפן המדיני וגם לא בפן החברתי משרד.

מירי רגב: היא היתה משרד שמשמש ככספומט בלבד מוסדות תרבות, שאנחנו רק מעבירים להם כספים.

מירי רגב: אין מדיניות, אין אג'נדה, אין תמרוץ, אין דרך לצמצום פערים.

מירי רגב: בעצם אתה משרד שמעביר כספים, כספומט בלבד.

מירי רגב: חוסר צדק חלוקתי משווע.

מירי רגב: דרך אגב, חוסר הצדק הזה קיים, ואם אתם באמת רוצים להיות מפקחים ואתם רוצים באמת לבצע את תפקידכם, נא בצעו את חלוקת התקציבים גם בבריאות, גם בחינוך, באותם תקציבים שבגדול האליטה התרגלה לקבל אותם פר אדם – זהבה, השאלה שלך מעולה, פר אדם, פר תושב.

מירי רגב: תראי כמה תל אביב מקבלת פר תושב מול פריפריה צפון, מול פריפריה דרום, מול מגזר חרדי ומול מגזר ערבי, עיוות נוראי, בלתי אפשרי, שלאורך שנים לא ביצעו את התפקיד שלהם נכון מבחינת פיקוח על כספים וחלוקה צודקת של תקציבים.

מירי רגב: הדבר הנוסף שאנחנו מזהים שם זה חסמים, חסמים, חסמים.

מירי רגב: כל דבר זה קולות קוראים.

מירי רגב: עיר לא מסוגלת למלא קולות קוראים, העיר הענייה צריכה לקחת חברה בתשלום, שתעזור לה למלא קולות קוראים.

מירי רגב: זה הזוי.

עליזה לביא: מה זאת אומרת?

מירי רגב: מה זאת אומרת?

מירי רגב: זה אומר שהקולות הקוראים של המשרד היו כאלה שאתה צריך להיות בתואר דוקטורט כדי למלא אותן.

בצלאל סמוטריץ': - - - למלא.

עליזה לביא: היו ערים שהגישו באופן עצמאי והיו כאלה שהגישו דרך חברות?

מירי רגב: בוודאי, המרכז החזק תמיד ניצח בקולות קוראים, תמיד הוא קיבל, וכל החלשים תמיד נפלו בקולות הקוראים.

מירי רגב: קריית מלאכי לא זכתה, נצרת לא זכתה, קריית שמונה לא זכתה, רהט מעולם לא ראתה תקציב תרבות, מעולם, אלעד לא ראו תקציבי תרבות, רכסים לא ידעו מה זה תרבות.

מירי רגב: זה היה הזוי.

מירי רגב: היה גם חסם של השנתיים.

מירי רגב: אתה פועל שנתיים – תקבל תקציב.

מירי רגב: לא תפעל שנתיים – לא תקבל תקציב.

מירי רגב: איך בעצם תייצר תיאטרון אתיופי, אם אין לו תקציב ראשוני?

מירי רגב: איך תביא לתיאטרון דרוזי, אם אין לו תקציב ראשוני?

מירי רגב: אי אפשר.

מירי רגב: לכן באתי ליועמ"ש, ואחרי מלחמת עולם, הצלחתי לשנות את זה, ויש לנו תקנה שנקראת תקנת ינוקא.

מירי רגב: זאת תקנה, שאם יש לי אג'נדה לתמרץ את החרדים - - -

היה צריך - - -

מירי רגב: אתם לא יכולים כל דבר לאמץ, בכל זאת.

מירי רגב: ..

מירי רגב: אבל בשמחה.

מירי רגב: אין תקנות.

מירי רגב: היו המון חסמים.

מירי רגב: מצ'ינג זה אחד הדברים שהכי מפריע לפיתוח גם ספורט וגם תרבות, כי אין לו מצ'ינג.

מירי רגב: אני המשרד הראשון שביטלתי מצ'ינג לאחד עד שש.

מירי רגב: אמרתי שאם כתוצאה מזה לא יהיו מתקני ספורט וכתוצאה מזה לא יהיו מוסדות תרבות, אני לוקחת על עצמי את המצ'ינג.

מירי רגב: תיכף נדבר על זה.

מירי רגב: דבר שני, הדרת מגזרים ואוכלוסיות.

מירי רגב: חברים, מגזר חרדי לא נספר בתרבות.

מירי רגב: מגזר ערבי דובר, לא נספר תקציבית בתרבות, ולדבר יפה כולם יודעים, תכל'ס תקציבים כמעט אפס.

מירי רגב: בעלי מוגבלויות, לא היה להם ביטוי בתרבות.

מירי רגב: תיאטרון יפו לא קיבל תקציבים.

מירי רגב: תיאטרון לחירשים, לעיוורים, לנכים, תיכף נדבר גם על הספורט.

מירי רגב: כל מה שאני אומרת פה נכון גם לספורט וגם לתרבות מבחינת האג'נדה, כל מה שלא קיבלה הפריפריה בתרבות, גם לא קיבלה בספורט.

עליזה לביא: מה עם נשים בספורט?

מירי רגב: תיכף נדבר על נשים בספורט, תראי כמה גידול תקציבים יש.

בצלאל סמוטריץ': איך מתקנים את זה?

בצלאל סמוטריץ': יו"ש - - -

מירי רגב: תיכף, אתה תיתן לי לדבר.

זהבה גלאון: - - - אמר מי שמעביר כל היום תקציבים ליו"ש.

מיקי רוזנטל: נגמרו לי הדמעות להיום, נגמרו לי...

זהבה גלאון: כן, בדיוק.

מיקי רוזנטל: מירי, אני לא הולך להפריע לך, אני מקשיב לך בנחת.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להגיד משהו שיעודד אותך, את תשמחי על זה.

מיקי רוזנטל: בבקשה, הערה קטנה, את עשית מזה קריירה.

מיקי רוזנטל: תקשיבי, אני חושב שאין פה אדם סביב השולחן, שלא תומך במדיניות שלך בעד הפריפריה.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים צדק יותר גדול בתרבות, בבריאות.

עליזה לביא: בספורט.

מיקי רוזנטל: בכל דבר שהוא.

מיקי רוזנטל: אנחנו בעד המדיניות שלך באופן עקרוני.

מיקי רוזנטל: יש דבר אחד שמפריע נורא בדרך שבה את מתארת את הדברים.

מיקי רוזנטל: תביאי עוד תקציבים לתרבות ולספורט.

מיקי רוזנטל: במדינות אחרות התרבות מתוקצבת בכמויות.

מיקי רוזנטל: אל תעשי את זה נגד, תעשי את זה בעד, זה הכול.

מיקי רוזנטל: אל תגידי את כל ההערות האלה – שהן פוגעניות, שרוצות את התקשורת.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לתמוך בזה.

מיקי רוזנטל: אני אומר לך, תהיי בעד, תהיי חיובית – נהיה אתך, אל תהיי נגד.

מירי רגב: מיקי, אין מה לעשות.

מיקי רוזנטל: לא, יש מה לעשות, בוא נהיה בעד.

מירי רגב: קודם כל, הגדלתי תקציבים, אני אשמח שאתה תעזור לי להגדיל עוד יותר את התקציבים.

מירי רגב: נתתי 100% הגנה למוסדות תל אביב.

מירי רגב: משנה הבאה, מה לעשות, זה יכאב להם בבטן.

מירי רגב: כשאתה לוקח גבינת שמנת 40% שומן ומחלק אותה, זה כואב, וכשזה כואב זה לא קל, וזה יוצא דרך התקשורת, מה לעשות.

מירי רגב: בירוקרטיה זה אומר שמוסד תרבות ידע תמיד על התקציב שלו בסוף שנה, לא בתחילת שנה, שגרם להם שהם לא יכלו לתפקד כראוי.

זהבה גלאון: הוא עשה לך שיעור בנימוסים.

מירי רגב: אנחנו הולכים לעשות היסטוריה בשינוי מול החשבות ומול היועץ המשפטי לממשלה בהקדמת בחירות לתחילת שנה.

מירי רגב: בתחילת שנה אנשים יידעו, מה התקציב השנתי שלהם, יוכלו להיערך עם זה נכון, ואז הם לא יהיו בפערים כאלה, שבעתיד הם יכולים גם להיסגר, אבל זאת השיטה במדינת ישראל.

משה גפני: את דיברת על העבר ואת מדברת על העתיד.

מירי רגב: עתיד, יעדי המדיניות.

משה גפני: עכשיו אני מבקש להגיע לדיון עצמו, שידבר על ההווה.

משה גפני: מה קורה היום?

מירי רגב: יעדי המדיניות, רק כדי שנדבר עליהם – הנגשת תרבות וספורט לכול, בדגש על פריפריה חברתית וגיאוגרפית, צמצום פערים חברתיים והעדפה מתקנת למגזרים ולאוכלוסיות מודרות, טיפוח הרב-גוניות, עידוד לטיפוח של מגוון הקולות באוכלוסייה הישראלית.

מירי רגב: האופרה נהדרת, אבל גם על האנדלוסית יש לנו מה לדבר.

מירי רגב: תרבות וספורט כמנוע לשינוי חברתי.

מירי רגב: תרבות וספורט כמנוע לחיזוק יחסים בין לאומיים.

מירי רגב: תראו תכל'ס מה קורה עם זה היום, כמה תקציבים אנחנו משקיעים.

מירי רגב: קידום מצוינות בספורט ובתרבות.

מירי רגב: מניעת ההדרה של מגזרים ואוכלוסיות.

מירי רגב: חופש הביטוי מול חופש המימון, נדבר על הפיקוח שלכם, בוא נראה כמה אתם עצמכם מפקחים על הסעיף התקציבי של חופש המימון.

משה גפני: עזבי אותנו, קודם תגידי על המשרד.

מירי רגב: לא לא לא, זה שלכם, זה בחוק התקציב, של נאמנות לתרבות ונראה - - -

מיקי לוי: ברגע שהתקציב עובר, זאת לא בעיה שלך.

מירי רגב: וכמובן שמירה והנחלה של אוצרות התרבות היהודיים שלנו במדינת ישראל.

מירי רגב: איך עשינו את זה?

מירי רגב: שינוי תקנות וחקיקה.

מירי רגב: שנתיים של עבודה קשה, לא פשוטה, מול היועמ"ש, גם מול הכנסת – כן, כשרצה תקשורת.

מירי רגב: לא פשוט לשנות תקנות בשנתיים, כשמשנים תקנות לאורך שנים, ואתם יודעים את זה.

משה גפני: מה שיניתם?

מירי רגב: שינוי של כל התקנות, זאת אומרת שיש לנו תקנות ינוקא ויש לנו תקנות תמיכה והגדלנו את התקנות ושינינו את המדד הפריפריאלי לדוגמה לפריפריה.

מירי רגב: תיכף אנחנו נראה את כל הדברים האלה.

מירי רגב: הגדלת תקציבים – תיכף נראה את הגדלת התקציב – הסרת חסמים, שותפות אסטרטגית עם השלטון המקומי.

משה גפני: איך קראת לזה, ינוקא?

מירי רגב: כן, ינוקא.

משה גפני: הינוקא הזה הולך לרוץ פה עכשיו בכנסת מקומה לקומה.

משה גפני: ..

מירי רגב: אין לי בעיה.

מירי רגב: שינוי האסטרטגיה מול השלטון המקומי.

מירי רגב: לא עובדים רק מול מוסדות תרבות, אלא מול שלטון מקומי, שמבין מה זה הצרכים, מה זה הרצונות של התושבים שלו, ובואו תראו איזה מהפך זה הולך לעשות במפת התרבות 2018-2017 וייזום פרויקטים.

מירי רגב: אנחנו לא רק משרד תומך, אלא יש לנו אג'נדה, יש לנו יכולת תמריצית ויכולת להשפיע.

מירי רגב: אני רוצה להראות את גידול התקציב.

מירי רגב: תקציב על הכול, גם ספורט וגם תרבות, עלה ב-26.5% למיליארד ו-400 מיליון.

מירי רגב: מעולם לא היה כזה תקציב גדול למשרד התרבות והספורט, כשזה כולל גם את הבסיס, גם את שינויו, גם ספורט וגם תרבות, אבל תיכף נדבר רק על התרבות.

מירי רגב: בתרבות אנחנו לראשונה חצינו את המיליארד.

מירי רגב: צריך יותר, הלוואי ויהיה יותר, אבל מ-700 מיליון חצינו את המיליארד.

מירי רגב: עשיתי את זה, כדי שתהיה הגנה של 100% למוסדות תל אביביים.

מירי רגב: No more, ב-2017 מוסדות תל אביביים שנמצאים במשולש אבן גבירול, דיזינגוף ורוטשילד יצטרכו להסביר איך ארבעה תיאטראות יכולים לחיות בעצמם.

מירי רגב: תמיכת המשרד תלך בעיקר לפריפריה, תלך בעיקר לארבעת המטרופולינים חיפה, באר שבע, תל אביב וירושלים עם עוגנים ומפת תרבות שהיא אחרת לחלוטין ב-2018 – גליל, אילת, נגב, שפלה, חרדים, ערבים.

בצלאל סמוטריץ': יהודה ושומרון.

מירי רגב: יהודה ושומרון, ברור.

מירי רגב: לא יעזור יותר שום דבר, הם יכולים ללכת לכל בג"ץ אפשרי.

הגנת ינוקא.

מיקי רוזנטל: המדינה לא מייצרת תרבות, המדינה רק מממנת תרבות, זה הכול.

מירי רגב: אתה תתפלא.

מיקי רוזנטל: לא, אל תעשו מזה פוליטיקה, זאת תרבות.

בצלאל סמוטריץ': תשפוך עלי 250 מיליון שקל בשנה, תאמין לי אני אייצר לך תרבות כמה שאתה רוצה.

משה גפני: בצלאל, הדיון עם מירי רגב מעניין בכל מקרה, אתה לא צריך להוסיף.

עליזה לביא: ברור, אבל אנחנו רוצים להבין מה זה אומר.

עליזה לביא: תסבירי בבקשה מה זה אומר.

מירי רגב: זה אומר שקודם כל בבסיס התקנה, לא ב"על שינוייו" – וזה מה שחשוב, מיקי וזהבה, זהבה בוודאי שכבר מלווה הרבה מאוד שנים את הכנסת ומכירה היטב את ספרי התקציב – התרבות גדלה ב-31.6%, את מבינה מה זה אומר?

מירי רגב: זה אומר שכל שנה בבסיס הוא יגדל אוטומטית, מעבר לשינוייו ומעבר לכול.

מירי רגב: זאת אחת הבשורות הגדולות ביותר לתרבות במדינת ישראל.

מירי רגב: מעולם לא היתה עלייה כזאת בבסיס.

מירי רגב: היתה עלייה כזאת או אחרת ב"על שינוייו", כשב"על שינוייו" אתה יכול לשנות את זה לשנה כזאת או אחרת, בבסיס התרבות זה אומר שגם אם יבוא כל שר תרבות אחר שלא יבוא, התקציב תמיד יגדל בבסיס התקנה, וזאת בשורה ענקית למוסדות התרבות במדינת ישראל.

מירי רגב: כפי שאמרתי, גם ב"על שינוייו" זה עלה.

מירי רגב: כפי שאתם רואים, העוגה חייבת להתחלק אחרת, חצי מהעוגה היתה למרכז האחרת, מעכשיו היא מתחלקת אחרת לפריפריה, ערבים, חרדים וכמובן כפי שאמרתי, לבעלי מוגבלויות.

מירי רגב: מה עשינו?

מירי רגב: צדק חלוקתי בתרבות הישראלית, שינינו את התקנות.

מירי רגב: שאלת איך, אז הנה התקנות.

מירי רגב: אל"ף, שונה מיקום גיאוגרפי.

מירי רגב: אין יותר רק ממרכז פריפריה, יש גם מפריפריה למרכז, עידוד של יוצרים להגיע יותר לפריפריה, אבל לא רק זה, כי עם כל הכבוד, כפי שאמרתי לגילה אלמגור, אל תכתתו את רגליכם לפריפריה חס וחלילה, בואו ניצור את האומנים, נגדל אותם מהפריפריה שהם יוכלו לכתת את רגליהם לתל אביב, זה מה שאני רוצה שיקרה.

מירי רגב: פריפריה זה גם יהודה ושומרון.

מירי רגב: הרצות בפריפריה – דיברנו.

מירי רגב: פעילות ביו"ש, נגב וגליל – היה עלי בג"ץ.

מירי רגב: אני הודעתי: מי שיגיע ליהודה ושומרון, לנגב ולגליל, יקבל יותר.

מירי רגב: הלכו לבג"ץ, כי יש כאן מדיניות מסודרת.

זהבה גלאון: ניצחנו את בג"ץ?

מירי רגב: ניצחנו בבג"ץ.

מיקי רוזנטל: בבג"ץ, בבג"ץ.

מירי רגב: בבג"ץ.

מירי רגב: בג"ץ תמך במדיניות, כי אנחנו ממשלה, אנחנו אמורים לתמוך, לעודד, לתמרץ ייחוד תרבותי.

מירי רגב: חברים, אם לא היינו נותנים לגשר ייחוד תרבותי, גשר היה נסגר.

מירי רגב: אם לא היינו ייחוד תרבותי, אספקלריא היתה נסגרת.

מירי רגב: אם לא היינו נותנים ייחוד תרבותי, מוסדות ערביים היו נסגרים.

מירי רגב: ייחוד תרבותי בא ואומר – וזאת תקנה שהלכנו ליועץ המשפטי לממשלה, היתה בעיה גדולה, אבל ניצחנו גם בה – מי שמביא ייחוד תרבותי משלו, מקבל יותר, למה?

מירי רגב: כי אחרת הם לא מקבלים בתקנות המקצועיות.

מירי רגב: אין לנו תיאטרון שעובד שלוש שנים במגזר החרדי, אין תיאטרון שעובד ארבע שנים במגזר הערבי.

מירי רגב: אין, כדי שהוא יקבל, אני צריכה לתמרץ אותו בתקנה שנקראת "תרבות בקהילה", דרך זה לתת לו שנתיים לעבוד – תיכף אני אסביר לכם מה המנגנון שיצרנו, שזה פשוט מנגנון גאוני – ואז הוא יכול להיתמך גם בתקנות המקצועיות.

משה גפני: ינוקא.

מירי רגב: תיכף, תיכף נדבר על ינוקא.

משה גפני: מה תיכף?

משה גפני: אני במתח כל הזמן, תסבירי עכשיו...

מירי רגב: ייחוד מוסיקלי, חברים, בוא נודה על האמת, האופרה מקבלת 18 מיליון שקלים.

מירי רגב: אין לי בעיה עם האופרה.

בצלאל סמוטריץ': מה עם חזנות?

מירי רגב: שתוק רגע.

משה גפני: זה משהו תרבותי ממש...

מיקי רוזנטל: שרת התרבות אמרה לך לשתוק?

מיקי רוזנטל: שתוק...

מירי רגב: האופרה היא חשובה, היא מייצגת אותנו בכבוד, אבל חברים, לפי סקר שעשינו, מי נהנה מהאופרה?

מירי רגב: 3% מהאוכלוסייה.

מירי רגב: 3% מהאוכלוסייה נהנים מתקציב של 18 מיליון.

מירי רגב: כל מה שקשור לפיוט, לחזנות, לאנדלוסית, לערבים, למוזיקה יהודית, לא קיים, No way.

מירי רגב: שינינו את זה.

מירי רגב: שינינו את זה, כי לא יכול להיות שלא יהיה ביטוי לכלל הייחודים של המוזיקה במדינת ישראל.

מירי רגב: מגזרים – דיברנו.

מירי רגב: סל"ע – זאת המהפכה הגדולה, הרב גפני.

מירי רגב: על זה הלכו אתנו לבג"ץ, ותודה לאל, ניצחנו גם בזה.

מירי רגב: אני אמרתי: חברים, מי שמחולל שינוי במדינת ישראל - -

משה גפני: מה זאת אומרת?

משה גפני: אתם כל הזמן מנצחים בבג"ץ?

מירי רגב: כל הזמן בבג"ץ, תודה לאל, ישתבח שמו, כי אנחנו עובדים מתוך אמת.

משה גפני: גם אתם במוזיקה האנדלוסית וגם זוכים בבג"ץ?

משה גפני: זה משהו חדש.

מירי רגב: חבר'ה, תקשיבו, התקציב היה הולך רק למוסדות תרבות.

מירי רגב: אמרנו: חברים, אנחנו חייבים ללכת מאליטה לעם.

מירי רגב: מי בעצם שגרירי התרבות שלנו?

מירי רגב: ראשי הרשויות, הם נבחרים, הם יודעים מי הם ומה הם הצרכים של העיר, איך אנחנו נעודד שם עוגני תרבות?

מירי רגב: שמנו 50 מיליון שקלים בתקנה שנקראת סל"ע.

מירי רגב: התקנה הזאת עושה מהפכה, מה היא עושה?

מירי רגב: היא יוצרת מצב, שאנחנו יכולים להקים מוסד למחול, מוסד לריקוד, מוסד למוזיקה כזאת או אחרת במגזר חרדי, במגזר הערבי בפריפריה.

מירי רגב: הם רצים שנתיים, ואז הם נכנסים לתקנה המקצועית.

מירי רגב: אנחנו מלווים אותם שנתיים דרך ייעוץ מקצועי, ואז אנחנו נראה בעתיד בנצרת, בפעם הראשונה ברהט יש עוגני תרבות, ברכסים, בבני ברק, במע'אר.

מירי רגב: אנחנו יוצרים דרך התקנה הזאת סטרטאפ שפורץ חסמים.

מירי רגב: אנחנו באים לעיר ואומרים להם: מה מעניין את תושבי העיר?

מירי רגב: אמנות פלסטית?

מירי רגב: בואו נקים עכשיו מרכז לאמנות פלסטית בעיר.

מירי רגב: מביאים את איגוד האמנות הפלסטית, יחד עם מנהל תרבות ומלווים אותם בהקמה.

מירי רגב: אם אתם תהיו מספיק טובים, עוד שנתיים תיכנסו לתקנה המקצועית של אמנות פלסטית, שתפנה לכם כסף לעשות דברים נוספים.

מירי רגב: אם לא תהיו מקצועיים, תישארו בתרבות בקהילה.

מירי רגב: עכשיו יש לכם תמריץ להיות מקצועיים, לפתח כל שנתיים עוגן אחר.

מיקי רוזנטל: אבל תראי, אני ניסיתי לשכנע את סמוטריץ שיבוא למוזיאון ישראל, שם יש תערוכה נהדרת.

מיקי רוזנטל: עכשיו, הוא בחיים שלו לא היה, הוא לא יודע מה זה.

מיקי רוזנטל: איך הוא יידע שהוא רוצה ושזה מעניין אותו, אם הוא לא ילך אף פעם למוזיאון ישראל?

מירי רגב: מי לא ילך?

מיקי רוזנטל: הוא.

מיקי רוזנטל: אני ניסיתי, יש תערוכה של וייוויי.

מירי רגב: אבל מה אתה רוצה?

מירי רגב: שאני עכשיו אדבר אתך עליו?

מיקי רוזנטל: כן, הוא הדוגמה הכי טובה, הוא רוצה כסף לתרבות אצלו, שזה בסדר גמור, אין לי שום בעיה.

מירי רגב: בוודאי, אתה בא מהגישה הפטריארכלית.

מיקי רוזנטל: חס וחלילה.

מיקי רוזנטל: למה את אומרת?

מיקי רוזנטל: חס וחלילה, מירי.

מיקי רוזנטל: מירי, זה לא הוגן מה שאת אומרת, ואת כל הזמן - - -

מירי רגב: מיקי תקשיב טוב, אני – התפקיד שלי לייצר עוגני תרבות פה בארץ.

מיקי רוזנטל: אין שום בעיה, רק אנחנו לא בדיון בוועדת החינוך, אלא אנחנו בדיון בוועדת הכספים.

מיקי רוזנטל: אז גברתי, תביאי מספרים, כמה את עוזרת לערבים יותר, לחרדים יותר, ליש"ע יותר.

מיקי רוזנטל: הבנו את המדיניות, יאללה, מספרים, תכל'ס.

אבל יש פה בשורות טובות.

מיקי רוזנטל: אבל אני בעד.

תן לנו ליהנות מזה, מה קרה?

מיקי רוזנטל: אה, אתה רוצה ליהנות?

מיקי רוזנטל: בבקשה.

זהבה גלאון: ליהנות זה במקום אחר.

מירי רגב: למה?

מירי רגב: אני נהנית בתפקיד שלי.

מירי רגב: אני קמה כל בוקר, מבקשת להיות שליחה טובה יותר.

מירי רגב: 50 מיליון בשנה לסל"ע.

משה גפני: באיזה שנה?

מירי רגב: כל שנה.

משה גפני: מה היה קודם?

מירי רגב: לא היה, אפס.

מירי רגב: אפס, אפס, אין ערים, רק מוסדות תרבות, אין ערים.

מירי רגב: 50 מיליון, 160 פסטיבלים בפריפריה מתחת לבית, 480 יוזמות ועוגני תרבות בפריפריה.

מירי רגב: הכול חדש, אפס היה.

מירי רגב: מגזרים ומגדרים שונים, העלייה במגזרים – תרבות דרוזית 120% תקציבים עלו.

משה גפני: כמה כסף?

מיקי רוזנטל: מספרים.

מירי רגב: תרבות דרוזית היתה שלושה מיליון ועלתה לשבעה מיליון.

מירי רגב: תרבות ערבית 10 מיליון, עלתה ל-34 מיליון.

מירי רגב: תרבות חרדית, אתה לא תאהב את זה, מאחד מיליון לשלושה מיליון.

מירי רגב: תרבות לבעלי צרכים - - -

משה גפני: רגע, למה את עוברת מהר?

מיקי רוזנטל: אתה רואה?

מיקי רוזנטל: למה ביקשתי מספרים?

מיקי רוזנטל: שאחרי כל הדיבורים, שנראה.

מיקי רוזנטל: הוסיפו שני מיליון.

מיקי רוזנטל: אני מגן על חרדים, את רואה?

מיקי רוזנטל: אליטה.

זהבה גלאון: מיקי, זה בכלל לא הדיון על סל"ע.

זהבה גלאון: מי קובע את הקריטריונים?

זהבה גלאון: למה את לא אומרת, השרה, שהכסף שאת מעבירה, את ה-50 מיליון, שהוא חשוב ביותר, אין חולק על זה, המשרד שלך קובע את הקריטריונים לאותן ערים, מה יהיו מופיע תרבות?

זהבה גלאון: אתם קובעים קריטריונים.

מירי רגב: בוודאי.

זהבה גלאון: את רוצה לשלוט על תכני התרבות, את עושה פוליטיזציה בערים, תגידי את האמת כאן בוועדה.

זהבה גלאון: את מורחת, חשוב שאת מעבירה כספים לפריפריה, אבל תגידי מה הכוונות שלך מאחורי מה שאת מורחת כאן את כל חברי הוועדה כבר חצי שעה.

בצלאל סמוטריץ': למה?

זהבה גלאון: מה אתה מיתמם?

זהבה גלאון: מה שעושה השרה זה קובעת קריטריונים לראשי הערים, מה הקריטריונים של התרבות.

בצלאל סמוטריץ': מה עשיתם עד היום?

זהבה גלאון: צריך להוסיף כספים לרשויות, אבל מה שאת עושה, את הצנזורית, את קובעת על פי מה יישק דבר, וזה על פיך, אז כדאי שתגידי את זה.

מיקי רוזנטל: מפעם לפעם צריך להעיר הערה.

זהבה גלאון: חצי שעה הקשבנו לך.

משה גפני: אני אאפשר לשאול שאלות, אני רק רוצה שתמשיכי, את פשוט דילגת על החרדים.

מירי רגב: חרדים עלה מאחד לשלושה מיליון, ותיכף אני אסביר לך למה.

מירי רגב: 16 מיליון - - -

משה גפני: לא, למה את עוברת?

משה גפני: זה חשוב מאוד.

מירי רגב: סליחה, שלושה מיליון לצרכים מיוחדים.

משה גפני: זה יפה מאוד שהחרדים מקבלים שלושה מיליון.

מיקי רוזנטל: תגיד תודה.

מיקי רוזנטל: ..

משה גפני: אני אגיד, אני אגיד...

מירי רגב: זה לא קשור לסל"ע, אתם מקבלים בנוסף לסל"ע.

מירי רגב: לגבי סל"ע, אני רוצה רגע להגיב.

מירי רגב: אני לא רוצה להגיד, חס וחלילה, משהו רע על חברתי המלומדת זהבה.

מיקי רוזנטל: אז תשתדלי לא להגיד...

מירי רגב: אם היא היתה פותחת סל"ע, היא היתה רואה שאין שם שום קריטריון איכותי או תוכני, רק קריטריון – אחד, איזה עוגן זה יהיה, האם זה יהיה מחול או ספורט או מוזיקה; מה הלמ"ס, מאחד עד שש, כמה תושבים יש.

מירי רגב: אם היית פותחת, אבל זה לא מעניין אותך.

זהבה גלאון: זה מאוד מעניין אותי, תיכף אני אדבר.

מירי רגב: לכן אין בסל"ע תוכן מבחינתי, יש בסל"ע יכולת וכלים לאפשר להם להתקדם.

מירי רגב: יש תוכן בדברים אחרים, שאת הראשונה שהיית צריכה לטפל בהם כאחראית על חוק התקציב.

זהבה גלאון: אני בשלטון?

זהבה גלאון: את בשלטון, איפה היית לפני שהיית שרת תרבות?

מירי רגב: את גוף מפקח, ותיכף נדבר על זה.

מירי רגב: לכן בכל סל"ע אין שום תוכן, יש בו רק למ"ס, יש בו רק מספר תושבים והמיפוי באזור מבחינת מוסדות תרבות ומה כדאי לפתח, אז תחזרי בך בבקשה מהאמירה שהיא לא נכונה.

משה גפני: לא, היא עוד לא אמרה.

משה גפני: היא תקבל רשות דיבור והיא תגיד.

מירי רגב: 2017 התקציבים הולכים בגדול, ואני אשמח להציג את זה שוב.

מירי רגב: מפת העוגנים החדשה של 2017 בשינויים אדירים בתקציבים, קרן ליוצרים עצמאיים שהוקמה.

מירי רגב: יש הרבה אומנים שהם לא חלק מאיגוד, והם גם ראויים לקבל תקציב.

מירי רגב: קרן ליוצרים עצמאיים זה 15 מיליון שקלים.

מירי רגב: פרויקטים לאומנים ותיקים – אני לא אחשוף את זה כאן, אנחנו הולכים לעשות שלושה מיזמים ענקיים עם הרבה מאוד כסף לאומנים ותיקים שנחשוף בקרוב.

מירי רגב: קרן אמנים במצוקה, המשרד "שם" שני מיליון שקלים, הפיס – שני מיליון שקלים.

מירי רגב: רק הבוקר חתם המנכ"ל לאומנים שאנחנו שומרים על כובד.

מירי רגב: אלה אנשים שהיו בטופ של הטופ ולא מצליחים להתפרנס, אין להם עבודה.

מירי רגב: אני תמיד אומרת להם: תזכרו תמיד שהמשרד הוא הבית שלכם, אל תתביישו לפנות אלינו.

מירי רגב: מעולם לא יראו את השם שלכם.

מיקי רוזנטל: כמה תקציב יש לזה?

מירי רגב: כרגע חמישה מיליון.

מיקי רוזנטל: תבורכי על זה, על זה אין חולק.

מירי רגב: הכפלתי את התקציב מרגע שהרגע שנכנסתי.

מירי רגב: ביקשתי גם מעוזי דיין להכפיל.

מירי רגב: יש הרבה אמנים במצוקה.

מירי רגב: אנחנו מפרסמים להם דרך להגיש, הכול בדיסקרטיות.

מירי רגב: אף אחד במשרד לא יודע מלבדי, מלבד המנכ"ל ומלבד יושב ראש הקרן, כדי לשמור על כבודם.

מירי רגב: בעיני, זאת קרן חשובה.

מירי רגב: זה לא בהיבט החברתי, אלא כדי לשמור על כבודם של אנשים שהיו למעלה ונמצאים למטה ולא מסוגלים לגמור את החודש, זה נורא.

מירי רגב: דרך אגב, הקרן הזאת נפתחת פעמיים בשנה, היא נמצאת בקול קורא לציבור והם יודעים לפנות אליה.

מירי רגב: חלקם פונים אלינו בין לבין, אנחנו מנסים דרך הייעוץ המשפטי לראות איך אפשר לסייע להם, כי לא תמיד בפעמיים בשנה שזה מפורסם האדם נפל מנכסיו.

מירי רגב: דבר אחרון זה אירועים ופרויקטים תומכי מדיניות, אם זה "מפה ומצה", אם זה אירועי סליחות, אם זה אירועי חודש הקריאה בברים, בשווקים, אם זה "לא לדאוגוסט", אם זה כתר המזרח, פסטיבלים ואירועים תומכי מדיניות משרד.

מירי רגב: מוסיקה יהודית, מוסיקה ערבית, מוסיקה שמשלבת תרבות מערב ומזרח יחד.

מירי רגב: מה לעשות, בן גוריון היה אחד הנערצים עלי, אבל כור ההיתוך לא.

מירי רגב: אנחנו בעד ז'בוטינסקי, תזמורת האומה, כל אחד מנגן בכלי המיוחד שלו, וביחד זאת תזמורת שמנגנת בצורה יפה.

מירי רגב: להיות ישראלי ולהשיל את הזהות מאיפה באנו – לא הולך, no go, תרבות זאת זהות.

מירי רגב: כל אחד רוצה להביא את הזהות שלו לידי ביטוי כחלק מהתפיסה שלנו, ושם זה הולך.

משה גפני: את נגד כור היתוך?

מירי רגב: אני נגד להיות ישראלי ולבטל מאיפה באת.

מירי רגב: אני ישראלי, אבל אני זוכר שבאתי מספרד.

מירי רגב: ישראלי – זוכר שבאתי מפולין.

מירי רגב: ישראלי – זוכר שבאתי מיוון.

מירי רגב: כן, כי זאת היכולת שלנו לשמר את המסורות שלנו.

מירי רגב: מה לעשות, ההורים שלנו באו ממקום מסוים.

מירי רגב: אנחנו, אני אישית, בעטתי בהם ואני מתנצלת על זה כל יום מחדש.

מירי רגב: לא רציתי לשמוע פיוטים, לא רציתי לשמוע שירים בספרדית, רציתי להיות ישראלית, עשיתי טעות, אני משלמת על זה מחיר.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: אבל איזה מחיר שילמת?

משה גפני: היום את שרה בכירה בממשלה.

מירי רגב: אני משלמת על זה מחיר אישי, שאני תמיד מבקשת סליחה מהוריי, שלא ידעתי לשמור על התרבות שממנה הם הגיעו.

מיקי רוזנטל: נו מירי, עשית מזה קריירה.

מירי רגב: מורשת ותרבות, רשות העתיקות, ככל שאנחנו חופרים יותר, אנחנו מגלים את הקשר שלנו לעם היהודי.

מירי רגב: אונסק"ו, לא ראיתי שהעם הפלסטיני הביא מטבע לפני 3,000 שנה מהעיר העתיקה בעיר דוד.

מירי רגב: שכולם ידברו, שכולם יחליטו החלטות, איך אמר בן גוריון?

מירי רגב: או"ם שמום.

מירי רגב: אנחנו, העם הזה שייך לנו, המדינה הזאת שייכת לנו, אנחנו נמשיך לחפור בירושלים, ביהודה ושומרון, במערת המכפלה, כי כל המדינה הזאת שייכת לנו בלי להתנצל.

מירי רגב: מכוני מחקר תורניים, לא רוצה לדבר על זה.

משה גפני: למה?

מירי רגב: אנחנו הולכים לכנס מסיבת עיתונאים, לא אחשוף את זה פה, עם כל מכוני המחקר.

מירי רגב: מכוני מחקר מקבלים מאתנו הרבה מאוד תקציב.

מירי רגב: אנחנו נביא את זה להחלטת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': יש טבלה שמשווה?

מירי רגב: כן, בטח.

מירי רגב: בתי ראשונים – שמעתי לפני ארבעה חודשים את הריאיון עם מאיר שלו אצל קובי מידן, שיש לי כבוד גדול אליו.

מירי רגב: שאלו אותו: למה אתה כותב על אותן דמויות בנהלל?

מירי רגב: לא היו אחרים?

מירי רגב: הוא אמר לא.

מירי רגב: אמרו לו: מה, לא היה אף אחד אחר?

מירי רגב: הוא אמר: אה כן, היה איזה רב תימני בנהלל.

מירי רגב: אני אמרתי למאיר שלו: תגידו, עפולה ומגדל העמק לא שמעו על נהלל ועל העמק?

מירי רגב: הן לא היו חלק מהסיפור הציוני הזה?

מירי רגב: הסיפור שלהן לא צריך להיות מסופר?

מירי רגב: 21 ערי פיתוח, דימונה, ירוחם, אופקים, קריית שמונה, שדרות, איפה הן כולן?

מירי רגב: ולכן אנחנו נקים מוזיאונים בכל היישובים האלה, שיסופר הסיפור שהנכד של ברוך מדימונה יידע שאבא שלו, סבא שלו, סללו כבישים.

מירי רגב: מרכז לתרבות ומורשת, קרן למורשת הר הבית ו"נאמנות לתרבות".

<דודו אמיתי: איפה הארכיונים כאן בכל הדבר הזה?

מירי רגב: "נאמנות בתרבות", אנחנו בעד עידוד של כל סוגי השחייה.

מירי רגב: מצלמות, תסתכלו רגע לשם, כל סוגי השחייה.

מיקי רוזנטל: לא, תדברי גם אתנו, אנחנו לא רוצים להפריע...

מיקי רוזנטל: לא, אנחנו מפריעים לך לעשות את ההצגה הזאת.

מיקי רוזנטל: ..

אבל תציגי אחד מול השני.

מירי רגב: אתם אחראים על האכיפה והפיקוח.

מירי רגב: יש חוק התקציב סעיף 3, שקובע שיש לאכוף את כללי חוקי הנכבה.

מירי רגב: אתם הראשונים שהייתם צריכים להגיד לנו לא להעביר תקציבים למוסדות תרבות שחותרים נגד מדינת ישראל, אתם הראשונים שהייתם צריכים לעשות על זה פיקוח כוועדת הכספים.

משה גפני: לא הבנתי.

מירי רגב: בחוק התקציב יש סעיף 3ב, שנקרא חוקי הנכבה, שאין להעביר תקציבים לאותם מוסדות, עמותות, ארגונים שפועלים בניגוד - - -

משה גפני: לפעול על פי החוק, אוקי.

מירי רגב: אתם הראשונים שהייתם צריכים - - -

משה גפני: עזבי אותנו, קודם המשרדים.

זהבה גלאון: כן, אנחנו לא בסדר?

מירי רגב: כן, גם אתם.

זהבה גלאון: אנחנו לא בסדר?

זהבה גלאון: את יושבת ומסבירה לנו חצי שעה כמה את נפלאה, ואנחנו לא בסדר?

זהבה גלאון: את לא מגזימה, את שומעת את עצמך?

מירי רגב: לא, אם הייתי נפלאה, הייתי מלאך בשמים.

מירי רגב: אני עוד לא נפלאה, אני בדרך לשם, אבל אני עוד לא.

זהבה גלאון: את כבר לא תהיי, את כבר לא תהיי.

מירי רגב: אנחנו בעניין נאמנות בתרבות.

מירי רגב: לא אוכפים את חוק התקציב.

משה גפני: אני רוצה לאפשר לחברים בוועדה לדבר.

מירי רגב: לא דיברנו עוד על ספורט.

מירי רגב: רק דבר אחד אני רוצה להגיד על ספורט, לגבי תקציבי הספורט, אני רוצה להודות לוועדת הכספים שסייעה לנו מול האוצר, כי תקציבי הספורט היו בסכנה.

מירי רגב: אני רוצה להראות לכם איך תקציב הספורט נראה, כמה ממשלת ישראל תומכת לעומת הטוטו.

מירי רגב: תקציב הספורט, 70% ממנו הוא תקציב הטוטו.

מירי רגב: היתה לנו מלחמה גדולה מאוד, תודה לאל הצלחנו יחד אתכם עם ועדת הכספים למנוע את הגזרה הגדולה על הספורט הישראלי.

מירי רגב: אנחנו כמשרד נותנים בערך 200 מיליון שקלים לספורט, 70%, 500 ומשהו מיליון שקלים דרך הטוטו.

מירי רגב: הספורט הוא אחד הקשרים הטובים שלנו כשגרירים של מדינת ישראל בעולם; לא רק הספורט, גם התרבות, לא הצגתי פה את המיזמים הבין-לאומיים, כי אין לנו זמן, אנחנו פה גם בעניין הזה מהפכה.

מיקי רוזנטל: מספרים.

מירי רגב: נגיע לקידום הספורט, אתם תקבלו את כל השקפים האלה.

מירי רגב: עליזה שאלה כמה העלינו את הספורט הנשי, אז אני רוצה להראות במספרים.

מירי רגב: אל"ף, יישום חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט – בערך 100 מיליון, תקציב שלנו ושל האוצר, אנחנו הולכים להפוך את וינגייט לכפר האולימפי של מדינת ישראל.

מירי רגב: העלינו תוספת של חמישה מיליון שקלים לענפים מועדפים ב' בספורט, שזה היאבקות, החלקה על הקרח ופאראלימפי.

מירי רגב: הגברנו ב-10 מיליון את התקציב לספורט הישגי, שזה ג'ודו הישגי, שחייה, שייט וגם פאראלימפי.

זהבה גלאון: עליזה שאלה על נשים בספורט, כדורסל נשים.

מירי רגב: הספורט הנשי גדל ב-10 מיליון, זהבה, אבל החלטתי כהחלטה שאנחנו לא נגדיל לכולם, אלא מי שטוב ומביא הישגים, יקבל יותר.

מירי רגב: לדוגמה הג'ודו מביא לנו מדליות, הוא יקבל יותר מכולם.

מירי רגב: כדורסל נשים מביא יותר, הוא יקבל יותר מכולם.

מירי רגב: מצד שני, סטרטאפ ישראל מקבל גם הוא.

מירי רגב: יש לנו סטרטאפ ישראלי לנשים שנקרא מאמאנט.

מירי רגב: אלה קבוצות מדהימות שמשחקות כדורעף, רק נשים מכל הארץ, מתחיל עכשיו במגזר החרדי ובמגזר הערבי.

מירי רגב: הציגו את זה באו"ם.

מירי רגב: אני החלטתי פעם ראשונה לתמוך בהם.

מירי רגב: עד היום הם עבדו בלי תקציבים, אז מאמאנט נכנס לתקציבי הטוטו.

מירי רגב: הגדלנו את תקציבי הנשים, כדי שהן יקבלו יותר.

מירי רגב: יש להן כרגע בעיה בשיווק, הן פחות טובות בזה, אנחנו מנסים לעזור להן, אבל גם הקבוצות עצמן מקבלות פי שלוש.

מירי רגב: כפי שאת רואה, הספורט ההישגי, הספורט העממי, ספורט הנכים, הפאראלימפי גדלו לאורך כל הדרך, כי אני מאמינה שספורט גם יוצר אנשים בריאים יותר, שמחים יותר, תורמים יותר לקהילה.

מירי רגב: אני רוצה להגיד שתי מילים לפני הסיכום.

מיקי רוזנטל: רגע, אלה המילים שעוד לפני הסיכום?

משה גפני: את תצטרכי לענות, כי לחברים יש שאלות.

מירי רגב: בטח, בטח.

משה גפני: אבל אין לנו את כל הזמן שבעולם.

מירי רגב: גיוון ופיזור באים לידי גם בתרבות וגם בספורט.

מירי רגב: היכולת של כל אחד להרגיש שמותר לו לקבל תרבות וספורט איכותיים.

מירי רגב: דיברנו על הבידוד של מדינת ישראל.

משה גפני: לא, לא דיברנו על זה.

מירי רגב: לא, דיברנו על בידוד.

משה גפני: לא דיברנו.

מירי רגב: בואו תראו את הבידוד.

מירי רגב: 31 לאוגוסט יורובאסקט במדינת ישראל.

מירי רגב: המכביה היום עם 10,000 ספורטאיות וספורטאים.

מירי רגב: שנה הבאה אליפות ג'ודו האירופית פה במדינת ישראל.

מירי רגב: עכשיו סיימנו את אליפות השחייה האירופית עד גיל 18.

מירי רגב: זה חלק מהבידוד בתרבות והספורט של מדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: טוב, בוא נתחיל לדבר תכל'ס.

משה גפני: תודה רבה, אני מודה לך גברתי השרה.

משה גפני: חברת הכנסת זהבה זהבה גלאון ואחריה חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, גברתי השרה, קודם כל תודה על הסקירה המקיפה בכל התחומים.

זהבה גלאון: אין ספק שצריך לברך אותך על הגדלת תקציב התרבות על כל ענפיו.

זהבה גלאון: זה לא מובן מאליו, הנתון שנתת פה, מיליארד שקלים?

מירי רגב: מיליארד ו-300 סך הכול, מ-700 מיליון שהיה לתרבות, זה עלה למיליארד, והשאר זה הספורט.

זהבה גלאון: אני חושבת שגם העלייה בבסיס התרבות היא דבר מאוד מאוד משמעותי, אין ספק בזה, זה הרבה יותר מכל מה שהיה בשנים קודמות, וזה הישג ראוי לציון.

זהבה גלאון: אני אומרת את זה, כי אני באמת חושבת שהיתה כאן חלוקה, אם הנתונים שהצגתם נכונים, וחזקה עלי שהם נכונים, אין ספק בזה, והיתה כאן חלוקה לא שוויונית בין מרכז לפריפריה, אני מקבלת את זה.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה מהלך מאוד מאוד נכון, מהלך שצריך לעשות.

זהבה גלאון: הבעיה היא לא פיזור תקציבים והרצון שלך לעשות גיוון תרבותי ולתת מקום לזהויות שונות, ואני מזדהה אתך עם זה.

זהבה גלאון: אני מזדהה אתך, כל אחד מביא אתו את הנכסים התרבותיים שלו ואת המקום שממנו הוא בא, והוא לא רוצה להשיל מעליו – אם פעם היתה מגמה שאנשים משילים מעליהם את סממני הגלותיות, היום יש מקום של כבוד, ואני חושבת שזה חשוב שאת נותנת לזה מקום של כבוד.

זהבה גלאון: אני חושבת שהבעיה הגדולה שאני רוצה לשים עליה דגש – וראו את זה גם באופן שבו את, הייתי אומרת אפילו בלשון מהוססת, התלהמת על מה שנקרא "מדינת תל אביב" – הבעיה היא לא התקציבים, הבעיה היא הצנזורה שאת מבקשת לעשות בתקציבים, הבעיה היא הכוח והפוליטיזציה את מבקשת לעשות בתקציבים.

זהבה גלאון: את משתלחת באומנים ויוצרים, את סותמת להם את הפה, את משתיקה אותם, את לא אוהבת ביקורת, את רוצה לשלוט על האופן שבו את מחלקת את הכסף ואת רוצה למנוע ממי שלא מתיישר עם הקו, הייתי אומרת, הפוליטי שלך, לא התרבותי, הפוליטי שלך, כי תרבות היא תרבות, אני לא מתערבת, כל תרבות מקובלת עלי וכל אירוע תרבותי מקובל עלי.

זהבה גלאון: ומה פתאום המדינה צריכה, שיצהירו נאמנות לעקרונות של הפוליטיקאים שעומדים בראש משרד התרבות וכל מבחני הנאמנות שאת מבקשת ליצור כאן?

זהבה גלאון: זאת הבעיה אתך, שאת עושה פוליטיזציה של התרבות והיצירה, ואומנים שלא מתיישרים עם העמדות שלך, הם מחפשים את החברים שלהם אחר כך, ואת מבקשת לסתום להם את הפה, ומה המזל שלנו?

זהבה גלאון: גם, למי את מפנה את הטענות שלך?

זהבה גלאון: אנחנו יושבים כאן בוועדת הכספים.

זהבה גלאון: מה, אנחנו היינו בממשלה שנה שעברה?

זהבה גלאון: את היית בממשלה.

זהבה גלאון: אולי לא היית שרת תרבות, את היית בממשלה, את היית חברה בקואליציה, אז למי את מפנה את הטענות שלך שהיינו צריכים לעשות יותר פיקוח ויותר תקציבים?

זהבה גלאון: המזל כרגע, שעדיין יש גורמים במדינת ישראל של מה שנקרא שלטון החוק, שעושים לך סטופ, תעצרי, לא כל דבר את יכולה לעשות.

זהבה גלאון: את יכולה לשבת כאן בוועדת השרים ולרוץ קדימה עם ה"עושק" ו"יכאב להם בבטן" וכל האמירות האלה שלך.

זהבה גלאון: רשמתי כאן חלק מהאמירות שלך.

זהבה גלאון: אבל עוצרים אותך אצל היועמ"ש.

זהבה גלאון: את מחליטה שאת צנזורית.

זהבה גלאון: מופעי עירום לא מתאימים לך, אז את לא מעבירה כסף.

זהבה גלאון: ביקורת על מדיניות ההתנחלויות והכיבוש לא מתאימה לך, אז את מחליטה לאיים עליהם.

זהבה גלאון: מה את חושבת שאת עושה?

זהבה גלאון: על מי את חושבת שאת מאיימת?

זהבה גלאון: את זמנית, את חייבת להבין את זה.

זהבה גלאון: היום את במוסד הזה, את הבאת לו הרבה כסף, זה ראוי לברכה, אני חוזרת ומדגישה, אבל אם את חושבת שאת תשתיקי את היצירה ואת התרבות במדינת ישראל, אני אומרת לך תרגיעי.

מירי רגב: תודה שהרמת לי להנחתה, אני תיכף אענה לך.

מיקי רוזנטל: רגע, חכי חכי, גם אני ארים לך.

מיקי רוזנטל: גברתי השרה, כמו שאמרתי לך מקודם, אני מברך כמובן על צדק חלוקתי ועל העובדה שאת מתקנת עוולות היסטוריות.

מיקי רוזנטל: אני הראשון שמברך על זה.

מיקי רוזנטל: אבל – ויש אבל – את עושה את זה תוך כדי ריב ומדנים, נגד התיאטרון, נגד המוזיאון וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: למוזיאון ישראל הולכים יותר מאשר כל הכדורגל בארץ ביחד בשנה, את יודעת את זה?

מיקי רוזנטל: למוזיאון ישראל פה בירושלים מגיעים כל שנה 600,000 איש.

מיקי רוזנטל: לתיאטראות בארץ מגיעים כל שנה מיליון איש, כמה מגיעים לכדורגל, את יודעת?

מיקי רוזנטל: פחות.

מיקי רוזנטל: מוזיאון ישראל, הבימה, זאת אמנות עממית, זאת לא האליטה שאת כל הזמן מדברת כדי להרבות ריב.

מיקי רוזנטל: חבל שאת עושה את זה.

מיקי רוזנטל: תעשי את מה שאת עושה נכון, באהבה, לא תוך כדי הפצת שנאה ומדנים, תאמיני לי כולנו נתמוך בך הרבה יותר.

מיקי רוזנטל: במקום לריב עם כולם, תקדמי את התרבות.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לעזור לך, אבל מה שאת עושה זה שאת אומרת: אלה הישנים, האופרה האלה, הם יצטרכו לבכות.

מיקי רוזנטל: לא, אופרה זה דבר חשוב.

מיקי רוזנטל: נכון שבאים לאופרה הרבה פחות, אבל היא דבר חשוב, היא מייצגת את ישראל בעולם, האופרה הישראלית נחשבת וראוי להגן עליה, ואת צריכה להגן עליה.

מיקי רוזנטל: את הראשונה שצריכה להגן עליה.

מיקי רוזנטל: זה לא סותר את העובדה שצריך תקציב לתרבות חרדית, זה לא סותר בכלל.

מיקי רוזנטל: תשיגי עוד כסף, ותגידי: אני מכילה את כולם, גם את השמאלנים האלה מהאופרה.

מיקי רוזנטל: אני מכילה את כולם, גם אם עשו עוול היסטורי באומנות ובחלוקת התקציבים.

מיקי רוזנטל: אם תדברי ככה, אז אנשים יעריכו יותר את מה שאת עושה.

מיקי רוזנטל: את מבקשת כל הזמן, לצערי – לצערי, לעשות הון פוליטי מזה, תהיי שרת התרבות של כולם, ואז גם כולם יעריכו אותך.

מיקי רוזנטל: לעומת זאת, אם את כל הזמן מדברת נגד הממסד הישן, שעשה עוולות, עשה עוולות, אני לא מסתיר את זה, והעובדה שאת רוצה לתקן את העוולות האלה מבורכת, אני מקבל את זה, באמת; אבל אני אומר לך – האנשים שעושים תיאטרון, עושים את זה כי הם אוהבים תיאטרון, והאנשים שהולכים לתיאטרון זה עם ישראל, והבימה זה התיאטרון הלאומי, באים מעפולה ובאים מבאר שבע.

מיקי רוזנטל: את רוצה לעשות תיאטרון בעפולה?

מיקי רוזנטל: תבורכי, זה לא אומר שצריך לחסל את התיאטרון בתל אביב; והדוגמאות הן רבות.

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה לריב אתך, אני מבקש ממך דבר אחד, הדיון הזה לא היה אמור להיות דיון אידיאולוגי.

מיקי רוזנטל: הדיון הזה לא היה אמור להיות דיון אידיאולוגי, את סחבת אותך לשם וזה בסדר, אבל בסוף אנחנו ועדת הכספים, ולא קיבלנו פה ואפילו לא רבע נתון שאפשר לבדוק, אם המילים שלך הן מילים ריקות מתוכן.

מירי רגב: קיבלתם הכול.

מיקי רוזנטל: לא קיבלנו שום דבר.

מירי רגב: קיבלתם הכול, קיבלתם 50 מיליון.

מיקי רוזנטל: לא קיבלנו שום דבר.

מיקי רוזנטל: לא ככה מגישים תקציב לוועדת הכספים.

מיקי רוזנטל: יכול להיות שעשית פה מסיבת עיתונאים, שזה סבבה, אבל התפקיד שלנו - - -

מירי רגב: - - -

מיקי רוזנטל: הקשבתי לך בקשב ואני מדבר אליך בכבוד, עכשיו אני מבקש שתקשיבי.

מיקי רוזנטל: אנחנו ועדת הכספים.

מיקי רוזנטל: אנחנו צריכים לראות אם מאחורי ההצהרות שלך יש מספרים או רק מילים, כי מילים זה קל, תאמיני לי.

מיקי רוזנטל: אנחנו סופרים רק מעשים, לא מילים, זה הכול.

משה גפני: בצלאל, תחליף אותי לשתי דקות.

משה גפני: גברתי השרה, אני רוצה לבקש בעקבות הדיון הזה – לא הבאתם את הנתונים קודם, אנחנו מבקשים את הנתונים המספריים אחר כך.

מירי רגב: תקבלו את כל הנתונים של התקנות והפיזור שלהן.

משה גפני: אני צריך לנהל עוד כמה דברים, למשל העלאת גיל פרישה לנשים - - -

מיקי רוזנטל: בסדר, לך תטפל.

בצלאל סמוטריץ': המתקפה של חברת הכנסת גלאון רק מסבירה כמה את עושה דברים נכונים וטובים.

זהבה גלאון: זו היתה מתקפה?

זהבה גלאון: זו היתה התייחסות לדברים שנאמרו כאן.

זהבה גלאון: אתה עכשיו היושב ראש, אל תחלק לי ציונים.

זהבה גלאון: אתה רוצה לדבר בתור חבר כנסת?

זהבה גלאון: דבר בתורך.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני בתורי לדיבור.

זהבה גלאון: תהיה בתורך, אל תהיה בתור יושב ראש.

בצלאל סמוטריץ': אני עכשיו בזכות דיבור, לא כיושב ראש.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר לך שרת התרבות, שככל שזהבה תצעק יותר ותתקוף יותר, זה אומר שאת עושה דברים טובים יותר, תמשיכי בכל הכוח.

זהבה גלאון: אתם באמת מגיעים אחד לשני, אם זה ככה.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו בוודאי כשרים, כחברי כנסת, לא רק זכות, אלא גם חובה לעצב, להכווין ולקדם אג'נדות וסדר יום, בשביל זה נבחרנו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא פקידים שלוחצים על מחשב ומעבירים כסף ממקום למקום ולא כספומטים, נכון.

בצלאל סמוטריץ': אגב, כל מי שטוען אחרת, משקר.

בצלאל סמוטריץ': קחו את תקציב המדינה.

בצלאל סמוטריץ': תקציב המדינה משקף סולם עדיפויות של חברה.

בצלאל סמוטריץ': אף פעם אין כסף לכול, וכשמחליטים למה יותר ולמה נותנים פחות, במשך שנים זהבה וחבריה בשמאל שלטו כאן בכל עוגת התקציב.

זהבה גלאון: בעיקר אני והחברים שלי...

בצלאל סמוטריץ': הם עשו את זה אובייקטיבי לחלוטין.

מירי רגב: ובלי פוליטיזציה.

בצלאל סמוטריץ': בטח, אובייקטיבי, הכול היה קריטריונים, רק שמי שכתב את הקריטריונים, כתב אותם כך ש-264 מיליון שקל ילכו רק לתל אביב.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך, מיקי, אני מסכים אתך שהתיאטראות בתל אביב משרתות הרבה מאוד אנשים ולא רק את 400,000 תושבי תל אביב, אבל צריך לזכור שזה ככה, כי במשך 60, 70 שנה הם קיבלו את כל הכסף של המדינה ובנו את התיאטרון.

מיקי רוזנטל: אבל זה לא הוויכוח, זה לא הוויכוח.

זהבה גלאון: אבל אין על זה ויכוח, אנחנו תומכים במהלך של השרה, שיבחנו אותה.

מיקי רוזנטל: הוויכוח עכשיו – אם צריך לתמוך בתזמורת האנדלוסית, שאנחנו מאוד אוהבים באופן אישי, שאני אוהב, וגם בתיאטרון, או לבוא ולהגיד "בוא עכשיו גם נכניס להם את האצבע לעין" – זה כל הוויכוח.

זהבה גלאון: זה לא להכניס את האצבע בעין, זה לסובב את האצבע בעין.

בצלאל סמוטריץ': ממש לא, ממש לא.

מיקי רוזנטל: להתבטא עוד אני יודע איכשהו, אל תתקן אותי.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני בזכות דיבור.

בצלאל סמוטריץ': כשעושים שינויים, ובטח כשרוצים לעשות שינויים גדולים כי צריך לעשות שינויים גדולים, זה כואב.

בצלאל סמוטריץ': זה כואב למי שהתרגל במשך הרבה שנים לקבל את החלק הגדול שלו בעוגה, ומה לעשות, כמה שהעוגה לא גדלה, עדיין זה לא מאפשר לתת למי שקיבל קודם את מה שהוא קיבל, וצריך לקחת ממי שקיבל קודם, לתת את זה למישהו אחר, וזה כואב.

בצלאל סמוטריץ': זה האצבע בעין וזה הסיפור, ותקרא לזה איך שאתה רוצה, בסופו של דבר זה כואב.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר לך שרת התרבות, מה שלי חסר כאן זה לקבל מפה.

בצלאל סמוטריץ': התחלנו את הדיון מהשאלה איך זה נראה ב-2015.

מיקי רוזנטל: לא קיבלנו נתונים, אין לנו איך להשוות.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לראות מפה, איך זה נראה ב-2017, 2018, מה התכנית, ואז אני יכול לראות האם תושבי יהודה ושומרון יקבלו יותר, האם תושבי הגליל יקבלו יותר, האם תושבי הנגב יקבלו יותר, והאם זה יהיה בצורה משמעותית, שתוכלי לייצר כאן את אותו צדק חלוקתי שאנחנו מדברים עליו כל כך הרבה.

בצלאל סמוטריץ': אם היינו יכולים לשים מפה אחת מול השנייה, זה מה שיאפשר לנו לעמוד על השינויים באופן אמיתי.

כמובן שהדיון היה מנומס ותרבותי מכל הצדדים, אבל אני חושב דבר אחד, שכל הכבוד לחבריי.

מיקי, אני מסכים אתך שבאמת יש פה דברים חשובים מאוד שנאמרו היום, אבל אני לא זוכר – אני לא הרבה מאוד שנים בכנסת, אבל גם כראש רשות שאף פעם לא היה מצליח לקבל אפילו שקל אחד, בגלל שהרשות שלי היתה, מה לעשות, עם אופי חרדי, והייתי מקבל לאותה קופה של הרשות על דברים שהיו לשאר האוכלוסייה שלי והייתי שמח, אבל האוכלוסייה האחרת, החרדית במקרה, לא הייתי מקבל כלום.

אני לא זוכר שהיו פה זעקות – ואני לא מדבר כמובן אישית על אף אחד – אני לא זוכר שישבו כאן ואמרו: אין צדק חלוקתי בדברים הללו, החרדים לא מיוצגים, הפריפריות לא נמצאות בתוך המפה.

לא היה הדבר הזה, וזאת הבשורה הגדולה שהיום באה ונאמרת, ואגב, הבשורה הזאת כבר פועלת בשטח, ואני יודע את זה מפי ראשי רשויות.

זהבה גלאון: אמרנו את זה.

אבל כשאתם באים ומדברים על הדברים האחרים עם כל הוויכוחים הללו ולוקחים את זה לכיוון המדיני או לא למדיני - -

זהבה גלאון: היא לוקחת.

- - עם כל הכבוד, המהפכה הזאת היא מהפכה שאתם כנציגי מיעוטים הייתם צריכים לצעוק אותה.

מיקי רוזנטל: בגלל שאנחנו 40 בשלטון ולא עשינו את זה, זה באמת לא בסדר מבחינתנו...

מיקי רוזנטל: אנחנו 40 שנה בשלטון.

מיקי רוזנטל: אתם, כשאתם רוצים להשיג משהו, ידידי היקר, אתם משיגים בלי שום בעיה.

זהבה גלאון: בכל קואליציה אתם נמצאים.

זהבה גלאון: בכל קואליציה אתם נמצאים.

מיקי רוזנטל: אם היית רוצה תקציב לתרבות, היית מקבל.

זהבה גלאון: זה לא עניין אותך.

זהבה גלאון: בכל קואליציה אתם נמצאים, למה לא דאגתם לזה?

מיקי רוזנטל: אני אוהב ומכבד אותך, אבל זה לא הסיפור.

אדוני היושב ראש, אם גפני היה פה, הוא היה מגן עלי.

מירי רגב: אני אגיד לך, ידידי אשר, למה זה לא קרה.

מירי רגב: הם לא בשלטון, אבל הפקידים שלהם עדיין בשלטון, זאת הבעיה.

זהבה גלאון: אז את עושה את זה למרות הפקידים?

זהבה גלאון: את עושה את זה למרות הפקידות?

זהבה גלאון: אז עכשיו את משתלחת בפקידים שלך.

מיקי רוזנטל: היא הנותנת.

זהבה גלאון: חבר הכנסת גפני, השרה אמרה שהיא מצליחה להשיג הישגים, למרות הפקידים שעדיין בשלטון, שהם הפקידים של שלטון מפא"י, זאת אומרת עכשיו גם משתלחים בפקידים?

זהבה גלאון: מה אני אגיד לכם...

מירי רגב: כן.

אני יכול לסיים, אדוני היושב ראש?

אני באמצע.

קודם כל, העיקרון הזה שרשות יודעת הכי טוב מה התושבים שלה צריכים הוא עיקרון נכון, גברתי השרה, ואני תומך בעניין הזה.

הנושא של תרבות מותאמת אוכלוסייה הוא דבר שצריך להמשיך אותו ביתר שאת, כמו שעשית.

לגבי השאלה מאיפה לוקחים, אם לוקחים מתל אביב או לוקחים ממקומות אחרים, אני לא יודע.

מי שמנהל משרד או מנהל גוף גדול, יודע שיש שמיכה קצרה, אז מחלקים אותה בצורה אחרת לכולם, ולא קרה כלום, אלא אם כן אנשים או גופים התרגלו לקבל במשך כל השנים, כשאחרים לא היו על המפה בכלל.

ואני מצטרף גם למה שאמר מקודם סמוטריץ וגם מיקי.

חסר לנו, וחבל כי הצגת בהתחלה את המצב מה היה ב-2015.

אנחנו לא רואים את תמונת המראה שלו ב-2017 פר אזורים ופר אוכלוסיות.

מירי רגב: תקבלו את הכול במייל.

חשוב מאוד שנקבל את זה.

תודה רבה, יישר כוח על מה שאת עושה עד היום.

<דודו אמיתי: גברתי, אנחנו במשך שנים בנים חורגים, למרות שהארכיון הוא אחד משלושת מוסדות מורשת התרבות, ובניגוד למוזיאונים וספרייה, במובחן מהם, הוא ייחודי לכל קהילה וקהילה.

<דודו אמיתי: מאותן תקנות, מאותם תבחינים שאת דיברת שהם חסמים, נהנים היום שמונה, תשעה ארכיונים – גילוי נאות, אני מנהל אחד מהם, עיני לא צרה בכך, אבל ישנם 400 ארכיונים נוספים, אם לא יותר, שלא מסוגלים להגיע לתבחינים שלכם.

<דודו אמיתי: אתם לא רואים אותם בראייה רחבה.

<דודו אמיתי: יש מדור לריקודי עם, ואין מחלקה לארכיונים.

<דודו אמיתי: אנחנו בנים חורגים במדור מחקר ומורשת.

<תרצה שקד-כהן: תקציב הספריות שמעוכב ומשבית ומשתק ספריות למשך חודשים – גם בעניין הזה, אני מאוד מקווה שהעתיד לבוא יבשר לנו טובות.

<תרצה שקד-כהן: תקציב חודש הקריאה צריך להיות בספריות, עם הספריות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: גברתי השרה, לפני שאת משיבה, אני מבקש להגיד לך כדלהלן – אל"ף, אני מודה לך על זה שבאת.

משה גפני: אני מודה לך על הסקירה.

משה גפני: חלק אני מזדהה, חלק אני לא מזדהה.

משה גפני: אני חושב שיש דברים שאת כן צריכה להתערב, המדינה צריכה להתערב.

משה גפני: יש דברים שהם חורגים מעבר לנורמות.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לפרטים, אני הגשתי הצעה לסדר בעניין הזה, בסוף לא העליתי את זה, אבל יש דברים שהמדינה לא יכולה להרשות לעצמה – התיאטרון בעירום, אני לא אוהב את המציאות הזאת, שבה המדינה צריכה לעזור לדברים כאלה, ואני דווקא בזה תמכתי בך.

משה גפני: יש דברים שאת לא צריכה להתערב, יש דברים שאת כן צריכה להתערב.

משה גפני: אני לא נכנס לפרטים, אני יושב ראש הוועדה, אז אני לא אופוזיציה היום, אבל חוץ מזה אני תומך בך.

מירי רגב: מה זה עוזר לי?

מירי רגב: אתה בתכל'ס לא תומך בי בקלפי.

משה גפני: הקלפי הוא לא רלוונטי בכלל, בגלל שכולנו מצביעים בסוף לכולנו...

משה גפני: ועוד הביאו את החוק לאילת.

משה גפני: ..

מיקי רוזנטל: הוא עשה עלינו סיבוב.

משה גפני: זה שדיברת נגד ועדת הכספים, זאת היתה טעות.

משה גפני: אנחנו באמת עושים כמיטב יכולתנו, אבל מה, את קוראת עיתונים, אז את מבינה שזה לא אנחנו עשינו.

משה גפני: למשל, אנחנו קיבלנו פה החלטה על החוף באילת, העברנו פה את חוק קצא"א, ואנחנו את החוף הזה העברנו.

משה גפני: בסוף ראש הממשלה ושר האוצר נסעו לשם לחנוך.

מיקי רוזנטל: לא, אפילו ראש הממשלה לא היה לדעתי.

משה גפני: היה.

מיקי רוזנטל: אמרו רק כחלון.

מיקי רוזנטל: אנחנו שחררנו את החוף, הוא לקח את הקרדיט.

מיקי רוזנטל: אנחנו פה שנה וחצי ירקנו דם כדי להעביר את זה.

משה גפני: על כל פנים, אני מודה לך, עשית פה דיון מעניין, אבל פספסנו את הדיון האמיתי.

משה גפני: אנחנו שמחים על הדיון הזה, אבל אנחנו רוצים את הדיון התקציבי.

מיקי רוזנטל: המספרי.

משה גפני: אנחנו רוצים רשימה, כמו שנאמר פה קודם, תמונת ראי – מה היה ב-2015, מה יש ב-2017, ומה התקציבים שהתווספו, או יותר נכון לא היו קודם ועכשיו קיימים.

מירי רגב: מאה אחוז, תקבלו את זה.

משה גפני: מה שאני מבקש מקצין התקציבים שלך ומהמנכ"ל, אל תסתירו את הנושא של החרדים.

מירי רגב: לא, אי אפשר להסתיר.

מירי רגב: גם אם מאוד נרצה, אי אפשר להסתיר.

מירי רגב: קודם כל, יושב ראש הוועדה תודה רבה, אני רוצה לפתוח עם הדברים שאמרה זהבה.

מירי רגב: לצערי, אם את חושבת שצנזורה על הדרת מחבלים זאת צנזורה, את טועה, יש לך בעיה בתפיסה אמיתית של מה היא דמוקרטיה.

מירי רגב: דמוקרטיה, יש לה חוקים.

מירי רגב: אני אצנזר שני דברים, ואני אלחם בזה ואני אצליח בסוף.

מירי רגב: לא יהיה מצב שעינת ויצמן תקבל תקציב על תיאטרון שבו היא מאדירה מחבלים.

מירי רגב: לא יהיה, לא בבית ספרי.

מירי רגב: עם כל הכבוד, מדינה שפויה לא מעודדת חתירה נגדה.

מירי רגב: אם לזה את קוראת צנזורה, את טועה.

מירי רגב: את צריכה לבוא ולהגיד לי: את שומרת על הדמוקרטיה במדינת ישראל, מה שאת לא עושה, כי אני לא מתעסקת בתוכן.

מירי רגב: אותי לא מעניין מה קורה בתוכן.

זהבה גלאון: את מתעסקת בדוגמה שולית וקיצונית, אני מדברת על כל ההתנהלות שלך.

זהבה גלאון: כל השנתיים שאת בתפקיד, מה שאת עושה – את סותמת את הפה לאומנים, זה מה שאת עושה.

מירי רגב: אני לא מדברת על האומנים.

מירי רגב: האומנים חשובים לי, אני השגתי להם תקציבים, מה שאף אחד לא עשה, כולל לא אתם.

מירי רגב: אני עשיתי את זה, לא את.

זהבה גלאון: "אתם"?

זהבה גלאון: מתי אני הייתי בשלטון?

זהבה גלאון: תזכירי לי, מתי אני הייתי בשלטון?

זהבה גלאון: 40 שנה אתם בשלטון.

מירי רגב: פעם אחת לא דאגת להם.

מירי רגב: אני דאגתי להם.

מירי רגב: לא ישבתם פה פעם מהרזרבות שלכם - -

זהבה גלאון: אני שרה בממשלה?

זהבה גלאון: 40 שנה את בשלטון.

זהבה גלאון: עוד רגע אני אזיל דמעה...

זהבה גלאון: עוד רגע נזיל דמעה...

מירי רגב: זאת צביעות שלאורך שנים.

משה גפני: אבל דברי על הנושא, על הנושא.

מירי רגב: הנושא הוא שאני אומרת את זה קבל עם ועדה, תרשמו את זה באופן ברור כתשובה לזהבה גלאון, אני אמשיך לפעול כנגד אותם מוסדות תרבות שחותרים נגד מדינת ישראל, ואני אמשיך עם דיונים אצל היועמ"ש, עד שאני אביא חקיקה שכל מוסד תרבות וכל אומן שרוצה להדיר מחבלים, לא יעשה את זה מתקציב הציבור.

<קריאה: מה זה להדיר?

מירי רגב: להדיר זה להפוך אותם - - -

<קריאה: להאדיר.

מירי רגב: להאדיר מחבלים.

מירי רגב: עינת ויצמן לא תקבל אצלי תקציבים, שתלך למוקטעה ברמאללה ושם היא תקבל תקציבים.

מירי רגב: זה אחד.

זהבה גלאון: כזאת פופוליסטית, אלוהים.

זהבה גלאון: איזה פופוליסטית.

מירי רגב: הדבר השני, עירום – אני לא חושבת שמדינת ישראל צריכה לממן מופע בעירום.

זהבה גלאון: תתקדמי, תתקדמי.

מירי רגב: את רוצה לראות - - -

זהבה גלאון: אולי תורידי את הפסל ממוזיאון ישראל?

זהבה גלאון: אולי תורידי אותו?

זהבה גלאון: תתקדמי קצת.

מירי רגב: אני לא אממן תקציבים בעירום.

זהבה גלאון: תתקדמי קצת.

זהבה גלאון: תתקדמו, תתקדמו.

מירי רגב: את תתקדמי, את תפסיקי להיות צבועה.

מירי רגב: תסתכלי באמת על תקציב הציבור, ותגידי האם תקציב הציבור צריך לממן חתרנות נגד המדינה ומופעי עירום.

זהבה גלאון: אף אחד לא מבקש, את לא הצנזורה.

זהבה גלאון: את מתבלבלת, את לא המדינה.

מיקי רוזנטל: העניין היחידי הוא שאת לא המדינה.

מיקי רוזנטל: את עוד לא הבנת את זה, אבל את לא המדינה.

מיקי רוזנטל: את חושבת שאת המדינה, אבל את לא.

מיקי רוזנטל: לא, את לא המדינה ואת לא תחליטי לאנשים מה הם יראו או לא יראו.

מיקי רוזנטל: את לא הבנת את זה עוד, אבל זה ייקח לך זמן ואת תביני בסוף.

מיקי רוזנטל: לא, בסוף את תביני שלא את לא.

זהבה גלאון: ואם את לא תביני, יעזרו לך להבין.

מיקי רוזנטל: נדמה לך שאת תקבעי, אבל את לא המדינה.

מירי רגב: עובדה שאני קובעת.

מיקי רוזנטל: לא, את לא קובעת.

מיקי רוזנטל: את קובעת, את צועקת, ואחר כך היועץ המשפטי מעיף אותך לכל הרוחות – זאת העובדה.

זהבה גלאון: הוא העיף אותך והוא יעיף אותך, כי את פופוליסטית ואת משתמשת בכוח שלך ואת עושה מניפולציה על מקרה אחד או שניים.

מיקי רוזנטל: אם הוא לא יעיף אותך, הבג"ץ יעיף אותך, והגוף האנושי, אנחנו לא נתבייש בו.

מירי רגב: אל"ף, הוא לא העיף אותי והוא לא יעיף אותי.

מיקי רוזנטל: הוא כבר העיף אותך.

מירי רגב: אני מבטיחה לכם שהאמת תנצח.

מיקי רוזנטל: האמת תנצח, על זה אנחנו מסכימים.

מיקי רוזנטל: אמת תנצח, אני מבטיח לך.

מיקי רוזנטל: לא, אמת.

מירי רגב: לא לעירום.

מירי רגב: תקציבי הציבור לא לעירום, תקציבי הציבור לא לחתירה נגד המדינה.

מירי רגב: הדבר השני, התקציבים חולקו במשך שנים בצורה לא הגונה.

מירי רגב: כדי לשנות את זה, צריך לטלטל את המערכת, וזה מה שאנחנו עושים.

מירי רגב: השמיכה היא קצרה, ולכן השגתי תקציבים.

מירי רגב: אם אני אצליח להשיג יותר – הלוואי.

מירי רגב: אם אני לא אצליח להשיג יותר, מעל למיליארד ו-400 שיש לי כיום, הכסף יעבור מהמרכז לפריפריה.

מיקי רוזנטל: אין שום בעיה עם זה, רק למה להגיד ש"יכאב להם בבטן"?

מיקי רוזנטל: את צריכה להגיד: אנחנו ניאלץ לקצץ, אל תגידי "יכאב בבטן", כי זה להכניס לאנשים בכוח, זה לא שייך לשום דבר.

מירי רגב: אתה מדבר ואתה עונה.

מירי רגב: אנחנו ניאלץ לקצץ, השמיכה היא קצרה.

מיקי רוזנטל: כן, זה ההבדל!

מירי רגב: השמיכה קצרה, והגיע הזמן להחזיר לבמה הציבורית את אותם קולות שהודרו לאורך שנים.

מירי רגב: כן, זה תפקידנו, זו חובתנו, וזה כבודם של אותם אנשים שלאורך שנים לא ראו אותם, והם היו מתחת לרדאר.

משה גפני: תודה רבה, גברתי השרה, המנכ"ל.

מירי רגב: אני אעביר לך תמונת תקציב מסודרת.

משה גפני: כן, אני רוצה לסכם את כל הדברים שנאמרו פה.

משה גפני: אל"ף, אני מודה על הדיון המעניין שהיה.

יעל כהן-פארן: מה, על התיאטרון אתה מודה?

מירי רגב: הנה עוד אחת אינטליגנטית.

משה גפני: די.

מירי רגב: אפילו לא הגעת לדיון, את לא יודעת מה היה בדיון.

מירי רגב: לא הגעת לדיון, אז מה את מעירה?

מירי רגב: הרי לא היית בדיון בכלל, אבל זה לא מפתיע אותי.

יעל כהן-פארן: מירי, תתביישי לך שאת עושה ככה לחברת כנסת.

מירי רגב: עושה לך ככה, כי אם את באה ואת לא יודעת מה היה פה לפני, אני לא רוצה להתייחס אליך.

יעל כהן-פארן: את רק צועקת פה.

משה גפני: אני מודה לך גברתי השרה.

משה גפני: תודה רבה לך ולאנשי המשרד, תודה רבה לכם.