ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 540, 2017-07-04 12:00

איתן כבל: שלום לכולכם.

איתן כבל: אני מתכבד לפתוח את הישיבה הבאה של ועדת הכלכלה של הכנסת, שהנושא שלה הוא: קידום ופיתוח התעשייה בנגב.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שזה במסגרת ציון יום הנגב, ומי שמוביל את זה זו השדולה של הנגב.

איתן כבל: חוץ ממך, מי עוד בשדולה?

טלי פלוסקוב: אני ומאיר כהן.

טלי פלוסקוב: זה לא שדולה, אנחנו שני ראשי רשויות לשעבר, שני חברי כנסת - -

איתן כבל: אוקי, זה ברור.

איתן כבל: אז ברשותכם, אני רוצה לומר ממש לפני שאני מעביר את רשות הדיבור אליך גברתי, שכמובן תציגי את היום, את הדברים.

איתן כבל: תראו, זו איננה פעם ראשונה שאנחנו מתכנסים כאן, גברתי מנהלת הוועדה, הרשמת, הדובר, אורחים נכבדים, אני אומר את זה כך: נכון שהנגב בשנים האחרונות, בוודאי כשאתה בודק את זה מול הצפון, עשה קפיצת מדרגה גדולה, ואין ספק שגם לעובדה של העברת בסיסי צה"ל לנגב תורמים את שלהם.

איתן כבל: אי אפשר להתחמק מהעניין הזה, זה נראה, זה בולט.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, אי אפשר להתעלם גם מהקשיים.

איתן כבל: זה באמת, אני אומר את זה, ארץ אחרת.

איתן כבל: ארץ אחרת לא רק בנופה אלא גם בעובדה שאתה מגיע לעניינים ובעיות שאתה כמעט ולא פוגש אותם בשיח הרגיל.

איתן כבל: ולו רק אם אנחנו מדברים על אזור הנגב בימים אלה, קרית-גת, שהצליחה להיות עיר ואם בישראל ולעשות את הצמיחה וההתקדמות המאוד מאוד גדולה, שני מפעלים שם עומדים לסגור את שעריהם, לפחות על פי הפרסומים.

איתן כבל: מדובר במפעל אחד בכ-400 איש, ובמפעל שני כ-60 איש, שזה לא 460 איש.

איתן כבל: זה לפחות 460 משפחות, ועוד לא עסקנו במעגלי ההדף שיקרין המעשה הזה על האזור.

איתן כבל: זה הרבה.

איתן כבל: אי אפשר למדוד את זה רק פר אדם או פר מפעל.

איתן כבל: יש לזה השלכות רוחב מאוד גדולות.

איתן כבל: אני כבר רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת – נמצאים כאן נציגי משרד הכלכלה?

איתן כבל: שלום גברתי, ואת מאיפה?

<קריאה: - - -

איתן כבל: מה שאני רוצה לומר לכם – גברתי, מנהלת הוועדה, אנחנו כבר נוציא פניה בכתב לשרים הרלוונטיים, גם לשר הכלכלה, גם לשר האוצר, גם לשר העבודה והרווחה, הם חייבים להיערך מבעוד מועד.

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס אם חלק מהאמירות האלה הן תרגיל או לא תרגיל כדי לקבל מהמדינה, זה איננו תפקידי לקבוע את זה אבל כן חובתה של המדינה, שלא נמצא את עצמנו בעוד חצי שנה, ואני רוצה להזכיר לכם שהחצי שנה הזו תחלוף מהר כי יש גם חגים בתוכה, וזה יתפוצץ לכולנו בפנים ש-460 משפחות יזרקו לרחוב אם באמת וחס וחלילה העניין הזה ייצא מן הכוח אל הפועל, וצריך להיערך על כל המשתמע מכך גם להיערכות שהעובדים שם יגיעו למקומות עבודה אחרים, גם סיוע למשפחות נזקקות שעלולות למצוא את עצמן בלי יכולת להתנהל וכל מה שכרוך בזה.

איתן כבל: הנה, אני אומר את זה כאן, אני זועק את הזעקה ברגע הזה, ואני חושב שזה גם על דעתך ועל דעת כל החברים האחרים.

איתן כבל: אני אומר שאם נצליח אפילו בזה עכשיו, בדיון הזה, לגרום לך לשינוי או שהממשלה תוליך שינוי שיגרום לאי סגירת המפעלים האלה או כל פעולה אחרת שיכולה להציל את המצב, אבל בוודאי ובוודאי אם כלו כל הקיצים, אני תובע מהממשלה להיערך לאירוע הקשה הזה.

איתן כבל: בבקשה גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה אדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: מנהלת הוועדה, ראשי הרשויות שנמצאים כאן, אכן אני ומאיר כהן החלטנו לקיים דיונים בוועדות שונות במסגרת ציון יום הנגב, והמטרה שלנו היתה לא להתבכיין מצד אחד, לדבר על הדברים הטובים שקורים בנגב ויש לא מעט, ומצד שני כמובן לדבר על האתגרים שעומדים בפנינו.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להציג כמה נתונים מדוח שהכינו לנו במחלקת המחקר והמידע של הכנסת, שהנתונים לא האלה לא יכולים להשאיר אף אחד אדיש: 1.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על הגדלת האוכלוסייה - -

איתן כבל: את מקריאה מתוך הנתונים.

איתן כבל: אני לא סתם אמרתי את זה כדי לתת את הקרדיט – "נתונים על תעסוקה בענף התעסוקה במחוז הדרום".

איתן כבל: הוגש לוועדת הכלכלה במסגרת ציון יום הנגב בכנסת.

איתן כבל: כתבה: נטע משה, כלכלנית שהיא לשמחתי אורחת קבועה בוועדת הכלכלה, ותודה לכם.

איתן כבל: אין לי ספק שגם פה, מבלי שהתעמקתי, שעשיתם עבודה טובה.

איתן כבל: אישר את זה עמי צדיק כמובן.

טלי פלוסקוב: אני מצטרפת כמובן ליושב ראש, תודה על העבודה הנפלאה.

טלי פלוסקוב: שוב, אנחנו מדברים על גידול האוכלוסייה – מ-2008 ל-2015 ב-14.1%.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על הגירה פנימית, בתוך הארץ.

טלי פלוסקוב: מ-2006-2015 לרעתו של הדרום, של הנגב – 21% מינוס.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו מדברים על שיעור השתתפות בכוח עבודה - הממוצע הארצי 64%, במחוז דרום 61%.

טלי פלוסקוב: ואם אנחנו מדברים על השכר – ממוצע ארצי 8.465 ובמחוז הדרום 7.439.

טלי פלוסקוב: שכר ממוצע למשפחות עובדים – 18,700 לעומת דרום 16,600.

טלי פלוסקוב: אחוז השכירים המשתכרים מתחת לשכר מינימום, שימו לב: ארצי – 36.8, בדרום 39.8.

טלי פלוסקוב: ואני יכולה להמשיך, יש פה באמת דברים מאוד מעניינים ומי שירצה לקבל את זה קצת יותר לעומק, אפשר להיכנס.

טלי פלוסקוב: אבל מה שאנחנו לומדים מהדוח הזה, שהמצב בדרום ובנגב בפרט הוא כזה שחייב טיפול, אני קוראת לזה "נקודתי".

טלי פלוסקוב: דיברנו בבוקר בוועדה לביקורת המדינה על פרויקט מעבר בסיסי צה"ל דרומה.

טלי פלוסקוב: הרי כל הזמן דיברנו – אתם יודעים, כשהייתי ראש רשות, אנחנו יחד עם ראשי הרשויות ישבנו יחד עם מועצת הנגב, ישבנו ודנו איך אפשר באמת מהתכנית הזאת לקבל את המקסימום, ומאוד דאגנו לנקודה אחת: המדינה הולכת להשקיע מעל 40 מיליארד שקל, שאת הכסף הזה אנחנו נראה באבנים, במבנים, מה שאנחנו רואים היום.

טלי פלוסקוב: ולצערי הרב, האנשים שאנחנו כל כך רוצים שיעברו לגור בנגב, הם לא יגיעו.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, הם יבואו לעבוד ברכבת, בתחבורה הציבורית, יגיעו, יעבדו ויחזרו הביתה.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: כי ההחלטה לעבור או לא לעבור היא לא החלטה של בן אדם במשפחה, זו החלטה של כל המשפחה, ופה בוודאי דיברנו על נושאים שקשורים לרפואה ודיברנו גם לדברים שקשורים לחינוך, ובוודאי ובוודאי דיברנו על נושא של מקום עבודה לבן או בת הזוג שהחליט להדרים.

טלי פלוסקוב: ולצערי הרב, כאן יש נתונים מאוד מאוד מדאיגים.

טלי פלוסקוב: גם הדוגמאות שאתה נתת, ואני חייבת להגיד לכם שכאן, בוועדה הזאת, הופעתי לא פעם אחת גם בתור ראש רשות, כשדיברנו על סגירת המפעלים - -

איתן כבל: נכון.

טלי פלוסקוב: - - ומה קורה בערים בנגב.

טלי פלוסקוב: לדוגמה, אני מדברת כרגע על ערד.

טלי פלוסקוב: אני לא יכולה להגיע עכשיו, כשאני כבר שנתיים בכנסת, ויושב פה ראש עיריית ערד שעושה את כל המאמצים כדי להביא עסקים חדשים לעיר, זה לא קורה והאנשים האיכותיים פשוט עוזבים את המקום הזה ועוברים למקומות אחרים.

טלי פלוסקוב: וכאן אני פונה – יושבת פה מיכל ממשרד הכלכלה, שבזמנו התחלנו לעבוד ביחד על החלטת הממשלה שלא הצלחנו ליישם אותה, לא חשוב מאיזה סיבות, ואז המנכ"ל של משרד הכלכלה אמר לי: אני לא צריך החלטת ממשלה, אני אביא לך את העסקים האלה.

טלי פלוסקוב: אז אני תוהה ואומרת היום באחריות מלאה: עד שהמדינה לא תכניס את ידה לכיס שלה ולא תהפוך את העסקאות של יזמים חדשים לכדאיות אצלנו באזור, זה לא יקרה.

טלי פלוסקוב: חד-משמעית.

טלי פלוסקוב: אנחנו רואים את זה לאורך שנים.

טלי פלוסקוב: לצורך העניין, יש כמובן ברכה מאוד גדולה להרחבת מפעל "אלביט" בעזרתם של שר האוצר ושר הביטחון, שהחליטו לשים כסף של המדינה.

טלי פלוסקוב: זאת דוגמה – כסף של המדינה הם משקיעים ומקבלים תוצאה.

טלי פלוסקוב: אין כסף, אף יזם לא יגיע לישובים כל כך מרוחקים ושוב, אני אומרת לכם, אני ראיתי אנשים שאמרו: אנחנו התאהבנו בערד, יש פה מקום נפלא.

טלי פלוסקוב: אבל כשהם חוזרים הביתה ועושים חישוב, הם מגיעים למסקנה שהעסקה הזאת לא כדאית להם.

טלי פלוסקוב: לכן, המדינה צריכה לדעת שכדי שיזמים יגיעו לדרום, לנגב, צריכים לתמרץ אותם.

טלי פלוסקוב: זה פתרון אחד ויחיד שיש לנו.

טלי פלוסקוב: והיום, אני רוצה להגיד ששר הכלכלה אלי כהן כן משנה את הגישה וכן מוצא תקציבים כדי לגרום לבעלי עסקים להגיע.

טלי פלוסקוב: הוא מאוד טרי בתפקיד, אני מקווה מאוד שנראה את התוצאות בקרוב אבל זה הנושא שמכאן הבשורה צריכה להגיע מהוועדה הזאת: המדינה, הממשלה חייבת להגיד תודה נכון להיום לאלה שמחליטים להגיע לנגב ולדרום.

טלי פלוסקוב: ולהגיד תודה זה לא במילה אלא לתת להם את התחושה שהם רצויים שם וזה אומר לתמרץ אותם ולהקל עליהם בכל הבירוקרטיות וכל הדברים שהם צריכים לעבור כדי לעבור לנגב.

טלי פלוסקוב: זה מה שיש לי להגיד, והנתונים שקראנו במסמך מאוד מדאיגים.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו, כמדינה, לא נשנה את המגמה, לא נשנה את ההתייחסות אז באמת כמו שאתה אומר, אנחנו נראה את מדינת תל-אביב פורחת, וכל מה שמעבר למדינת תל-אביב במקום לא טוב.

איתן כבל: תודה גברתי.

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו נפתח כאן דיון בעניין הזה.

איתן כבל: אני לא יכול לתת רשות דיבור למי שלא נרשם אז קודם כל, ניסן בן חמו, ראש עיריית ערד בבקשה, שהוא גם כאן כבר אורח קבוע.

איתן כבל: ברשותך, בבקשה.

<ניסן בן חמו: קודם כל, אני באמת רוצה לברך את טלי ואת מאיר על כך שהם הביאו אותנו ליום הזה.

<ניסן בן חמו: צריך לשים את זה על סדר היום.

<ניסן בן חמו: אנחנו יושבים פה כראשי רשויות, וגם מאיר וגם טלי התמודדו עם אותם דברים.

<ניסן בן חמו: אני חושב שאנחנו תמימי דעים שהיום אנחנו מסתכלים על השטח של הנגב שמהווה כמעט 40% משטח מדינת ישראל ומבחינת כמות האוכלוסייה שהאזור הזה מכיל, ואנחנו נמצאים במצב לא טוב אחרי 70 שנה.

<ניסן בן חמו: אנחנו צריכים לדאוג לכך, ואני מסתכל היום – אחד האתגרים הגדולים שאני מתמודד אתו כראש רשות הוא האתגר הדמוגרפי, שהוא ניזון מהאתגר הכלכלי כי בסוף אנחנו כן יודעים לתת חבילה טובה ואמתית לתושבים, אם זה בדיור בר השגה, אם זה במערכת חינוך טובה והמגוונת וחיי קהילה אבל אז בא אותו אדם ואומר: אדוני היקר, איפה אני אעבוד?

<ניסן בן חמו: אני מאוד רוצה את העיר שלך, איפה אני אעבוד?

<ניסן בן חמו: איפה נגור?

<ניסן בן חמו: ובסוף מה שיוצא זה שאנחנו הופכים להיות יצואני הון אנושי.

<ניסן בן חמו: אני מסתכל על עצמי רבותי.

<ניסן בן חמו: אני סיימתי את התיכון בערד, למדתי באוניברסיטה ודקה אחרי זה הייתי בהייטק בתל-אביב כי לא יכולתי לחזור לעיר גם אם הייתי רוצה לחזור לעיר.

<ניסן בן חמו: וכשאתה מסתכל על הדור השני בערים האלה, זה המשבר שהערים האלה חוות, וחייבים למצוא פתרון.

<ניסן בן חמו: אני שוב אומר, אני לא רוצה לדבר ברמת ערד.

<ניסן בן חמו: אני חושב שהפתרונות צריכים להיות פתרונות אזוריים.

<ניסן בן חמו: אירחנו לפני מספר ימים כנס של ה-OECD בערד, שמדבר על סיפורי הצלחה באירופה, איך עשו את הדברים האלה.

<ניסן בן חמו: והאזוריות שם תופסת נפח גדול אבל לא יכול להיות מצד שני, שלדוגמה אין תכנית אסטרטגית במדינת ישראל להקמת אזורי תעשייה.

יעל כהן-פארן: אין תכנית אסטרטגית לכלום.

יעל כהן-פארן: זאת הבעיה של מדינת ישראל.

<ניסן בן חמו: אני לא רוצה להיכנס לאזורים אחרים.

יעל כהן-פארן: אני אתך, ברור.

<ניסן בן חמו: יש כסף אבל ההחלטות נופלות פר מצב נתון, פר מצב רוח, פר מי נמצא בשלטון, וזה לא משנה מאיזה צד, ימין, שמאל, זה לא מעניין.

<ניסן בן חמו: ואני מסתכל על מטרופולין באר-שבע: בעשר שנים האחרונות הוקמו מסביב לעיר ארבעה, חמישה אזורי תעשיה.

<ניסן בן חמו: הולך לקום אוזר תעשיה בצומת שוקת ליד אזור תעשיה שנמצא בעומר, מטר משם וליד עידן הנגב.

<ניסן בן חמו: איפה ההיגיון?

<ניסן בן חמו: ואז אתה מסתכל על הפיזור שלנו בנגב, במצפה רמון, בדימונה, בירוחם וערד, והמועצות האזוריות שגם הן צריכות תעסוקה, ואתה אומר: איפה ההיגיון?

<ניסן בן חמו: לא תגיד שיש גם איזה מערך תחבורה תומך כזה שאתה אומר:

<ניסן בן חמו: אני אסע לעבוד שעה במקום עבודה במקום אחר כמו בירוחם.

<ניסן בן חמו: זה לא עובד.

<ניסן בן חמו: ולכן, אני אומר פה שאם אנחנו רוצים באמת לראות את האזור הזה פורח וצומח, חייבים מצד אחד נכון, להכניס את היד לכיס וחייבים לתכנן.

<ניסן בן חמו: ויש פרויקטים שהם קיימים על השטח, אנחנו יודעים שהם יהיו שינוי דרמטי לאזור.

<ניסן בן חמו: ניקח לדוגמה את שדה תעופה נבטים, זה לא הדיון אבל זה כן הדיון.

<ניסן בן חמו: בהחלטה אחת קטנה שממשלת ישראל תיקח, כאן שינינו דרמטית את האזור.

<ניסן בן חמו: אז למה לא?

<ניסן בן חמו: כולם יודעים, למה כן?

<ניסן בן חמו: הרבה יותר קשה אבל בשביל זה אנחנו פה.

איתן כבל: אתה מייצר מצב של זה נהנה וזה לא חסר.

איתן כבל: ממילא הם לא רוצים.

<ניסן בן חמו: חד-משמעית.

<ניסן בן חמו: אנחנו רואים את הזעקה מצפון, וליבי לצפון וגם שם יש דברים שצריכים לפתור אותם אבל דווקא בדוגמת שדה תעופה נבטים, שם לא רוצים ומתנגדים בחירוף נפש, ואנחנו כן רוצים ואומרים לנו: לא.

<ניסן בן חמו: ולמה לא?

<ניסן בן חמו: הכל נכון.

איתן כבל: חייבים להחליף את הממשלה, חייבים.

<ניסן בן חמו: - - אני אומר שכן צריך לשבת ולמצוא את היתרונות ולתכנן תכנונים כי כסף יש, רואים את ההשקעות אז אני חושב שזאת המשימה והאתגר הכי גדול שעומד בפנינו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מודה לך אדוני ראש העיר.

איתן כבל: אני מבקש גם להודות לחבר הכנסת מאיר כהן, שהוא השותף של חברתי טלי פלוסקוב בהולכת כל המהלך הזה.

איתן כבל: ברשותכם, אני אאפשר לאדוני לומר כמה מלים אלא אם כן אדוני - -

מאיר כהן: תודה אדוני.

מאיר כהן: חבל, יש פה אנשים שבאו...

איתן כבל: אני את שלי עשיתי, סימנתי "וי".

איתן כבל: אז יעל, את רוצה ברשותך?

איתן כבל: לאחר מכן, טל אל על, מ"מ סגן ראש עיריית באר-שבע.

איתן כבל: חברים, אם לא תרשמו, לא תדברו, אני כבר מודיע.

יעל כהן-פארן: אז קודם כל תודה, ואני מברכת על קיום היום המיוחד הזה והדיון, והיה לי מאוד חשוב להיות כאן דווקא לאור הימים האחרונים והסיפור של הזיהום התעשייתי הנורא והאיום באזור הנגב.

יעל כהן-פארן: מה לעשות?

יעל כהן-פארן: בדרום מדבר יהודה, "רותם אמפרט", קריסתה של אחת מבריכות האידוי שלהם שהביאה לאחד האסונות הסביבתיים של מדבר יהודה, לדעתי הגדול ביותר באזור ההוא, ובכלל בישראל ברמה הלאומית בשנים האחרונות.

יצחק וקנין: וכשמסתכלים על מפת התעסוקה, וזה מופיע בנתונים שסופקו לנו מה-מ.מ.מ, אנחנו רואים שבצורה מובהקת אזור הדרום, אחוז המועסקים בתעשייה, כרייה וחציבה, אין לי את החלוקה ביניהם אבל הם משולבים זה בזה, הוא גבוה ביותר, הרבה יותר מהממוצע הארצי – 15.8% לעומת 11.8%.

יצחק וקנין: 4% יותר מהממוצע הארצי, זה 30% יותר מהממוצע הארצי.

יצחק וקנין: זה אחד מהסממנים של הבעייתיות של התעשייה והתעסוקה בנגב כי כשנסמכים על מספר די קטן של תעשיות, שאין ביניהן מוביליות – זאת אומרת, זה לא שיש איזה שהוא מגוון ואם מישהו מפוטר במקום אחד הוא ימצא עבודה במקום אחר.

יצחק וקנין: כל אחד מהם הוא מוקד מאוד גדול ובסדר, יש לו את הכבוד אבל הוא מוקד מאוד גדול של תעסוקה שאין לה תחליף אם המקום ההוא נסגר.

יצחק וקנין: אמרת, ראש העיר ניסן בן חמו מערד, שאין תכנית אסטרטגית.

יצחק וקנין: נכון.

יצחק וקנין: הרי התעשייה הזאת, אם היתה תכנית אסטרטגית, היו חושבים הרבה יותר בגדול איך מייצרים מגוון של תעסוקה, איך מעלים את האחוזים הנמוכים של הדרום בשירותים מקצועיים מדעיים וטכניים, ובתקשורת.

יצחק וקנין: איך מעלים את התחומים האלה שיתנו תעסוקה, שיתנו אפשרויות תעסוקה נרחבות יותר.

יצחק וקנין: והבעיה שאני רואה, שאותה תעשייה שהרבה פעמים היא באמת המון שנים שם, יש לה המון היסטוריה וכבוד רב ומעסיקה המון אנשים אבל גם מייצרת בעיות אמתיות, בעיות חברתיות, בעיות סביבתיות וכשלוקחים את הכל בשיקול הכללי חייבים לעשות איזו שהיא הסתכלות כוללת.

יצחק וקנין: חייבים להגיד: אנחנו כאן, איפה אנחנו רוצים שהנגב יהיה בעוד 5, 10, 20 ו-30 שנה, ואף אחד לצערי לא עושה את זה היום.

יצחק וקנין: אני לא רואה לפחות שעושים את זה, אני אשמח לשמוע כאן אם יש דוברים אחרים - -

יצחק וקנין: אני עברתי על החלטות הממשלה והיישום שלהן.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד לך, - -

יעל כהן-פארן: הנייר סופג הכל.

<קריאה: גם אנחנו עוקבים.

יעל כהן-פארן: הנגב הרי זה עתודות הקרקע של מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים פיזור אוכלוסייה, אנחנו רוצים לעודד אנשים לעבור לנגב, אנחנו רוצים שהמקום יהיה טוב ומזמין ושאנשים יעברו לשם ואז הם מגיעים ואין תעסוקה.

יעל כהן-פארן: הענפים המרכזיים הם מהתעשייה, שהיא מאוד ישנה.

יעל כהן-פארן: הרבה אנשים לא רוצים ולא נכנסים לתוך התעשייה הכימית ותעשיית הכרייה ולכן, חייבים ובאמת בזה אסיים: חייבת לצאת קריאה, ואני קוראת כאן לוועדה שחייבת לצאת קריאה לממשלה לתכנית אסטרטגית של פיתוח אזורי התעסוקה בנגב.

יעל כהן-פארן: לא רק פה ופה ופה ומרימים אזורי תעשייה בלי להסתכל על זה שבצומת השנייה כבר הקימו לפני שבוע אלא כוללת, מערכתית, שנפסיק להיסמך על שולחנם של שלושה, ארבעה מפעלים, שאם הם יסגרו כל הנגב הולך הביתה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: אני נותן את רשות הדיבור לטל אל על, ממלא מקום סגן ראש עיריית באר-שבע.

<טל אל על: שלום, צהרים טובים.

<טל אל על: אני דווקא רוצה להיות חיובי בזמן הזה.

<טל אל על: הבעיות הן קיימות, כולם מכירים את זה אבל לפני כן, אני רוצה באמת להודות מקרב לב לחבר הכנסת מאיר כהן ולחברת הכנסת טלי פלוסקוב יחד עם חברי כנסת נוספים ויחד עם מועצת הנגב.

<טל אל על: אני יושב לצדו של יוהן, מנכ"ל מועצת הנגב שיזמו את היום הזה.

<טל אל על: אנחנו מקווים שזה גם יהיה יום שיהיו ממנו תוצאות וגם המשך עבודה.

<טל אל על: ובעיקר גם שיהיה איזה סוג של מסורת עבודה של הכנסת במעקב אחרי הפרחת השממה בנגב, ובאמת אנחנו היום חילקנו את הדוח.

<טל אל על: שאלו קודם מי עוקב?

<טל אל על: אז היום יש גוף שנקרא מועצת הנגב ביחד עם המרכז להעצמת האזרח, שהפיקו לראשונה דוח עצמאי, בלתי תלוי, אובייקטיבי לחלוטין.

<טל אל על: אפשר לבדוק אותו, אפשר להתווכח עם הנתונים שלו.

<טל אל על: איפה שטעו – יתוקן אבל בסופו של דבר, אין פה שום הטעייה, בטח לא פוליטית.

<טל אל על: אבל סוף סוף יש איזה שהוא דוח שבא ואומר את הדברים שהממשלה התחייבה לעשות, הממשלה הזאת, הממשלה הקודמת, הממשלה בעתיד.

<טל אל על: יש מי שעוקב אחרי, וזו בשורה גדולה מאוד תושבי הנגב, שיש גוף שעוקב אחרי החלטות, ואנחנו לא מתכוונים לוותר ולו על החלטה אחת שהמדינה החליטה, הבטיחה.

<טל אל על: אנחנו נלווה אותם עד למימוש מלא של ההחלטות.

<טל אל על: אני רוצה להיות חיובי ואופטימי מכיוון שאני חושב שהיום בנגב יש הזדמנות מיוחדת.

<טל אל על: נפתח חלון הזדמנות מאוד ייחודי שאף אחד מאתנו לא יודע אם הוא יחזור בעשור, אולי אפילו השניים הקרובים.

<טל אל על: כשאנחנו מסתכלים על מכלול ההזדמנות, אז מה שמרכיב את ההזדמנות הוא: קודם כל, יש שכבת הנהגה מקומית, ואני לא כולל בה את עצמי, אני מדבר על ראשי הרשויות, שיש עם מי לעבוד.

<טל אל על: באמת יש עם מי לעבוד.

<טל אל על: גם במועצות המקומיות, גם במועצות האזוריות, גם בערים הגדולות, גם במגזר הבדואי.

<טל אל על: יש הנהגה.

<טל אל על: יש אנשים שאתה נותן להם תקציב, הם יודעים לממש אותו, הם יודעים להוציא תכניות אל הפועל.

<טל אל על: לא נכנס לשוטף של עיריות, לא לכיסוי גירעונות אלא ליצירת באמת ייעוד של התקציב, ותבחנו אותנו.

<טל אל על: אני חושב שאם יצא יום אחד דוח של כמה הרשויות המקומיות בנגב מממשות, אתם תראו שיש עם מי לעבוד.

איתן כבל: ובנוסף, הגעת צה"ל דרומה פותחת הזדמנויות רחבות.

איתן כבל: ומי שלא האמין עד לפני שלוש, ארבע וחמש שנים שאפשר לעשות הייטק בנגב, אז מוזמן לפארק ההייטק בעיר באר-שבע ולראות איך כמעט מאפס מקומות עבודה בהייטק בשכר גבוה יחד עם הממשלה - זה רק עם הממשלה, זה לא אנחנו עשינו לבד אבל כשהממשלה באה ושמה את העצמה שלה, וכשהרשויות המקומיות וההנהגה המקומית יודעת לתרגם את זה למעשים, זה ה"ווין-ווין".

איתן כבל: זה בדיוק שכולם מרוויחים וזה לא על חשבון אף אחד.

איתן כבל: טל, משפט אחרון.

<טל אל על: משפט אחרון אבל אתה יודע שאני אובססיבי בנושא הזה של שד התעופה.

מאיר כהן: בדקתם כמה אחוזים היום בבאר-שבע מכל תעשיית ההייטק נמצאת בבאר-שבע?

מאיר כהן: כי אני בדקתי ו...

<טל אל על: בנגב?

מאיר כהן: לא, בבאר-שבע.

איתן כבל: טל, תודה לך.

איתן כבל: ידבר עכשיו חבר הכנסת עפר שלח ולאחריו, אייל בלום, ראש המועצה ערבה תיכונה.

עפר שלח: תודה איתן.

עפר שלח: אני רוצה להמשיך מהדברים של טל אבל להסתכל עליהם גם בחשש מסוים כי אני אגיד לך, טל: בת זוגי עובדת בפארק ההייטק בבאר-שבע, היא רק לא גרה בבאר-שבע.

עפר שלח: ומחוסר התכנון שיעל התייחסה אליו קודם – קודם אמר את זה חיים ילין בוועדה אחרת:

עפר שלח: הפיתוח של כביש 6 לא גרם לזה שאנשים גרים בבאר-שבע ועובדים במרכז אלא אנשים שגרים במרכז עובדים בבאר-שבע.

עפר שלח: ואני אומר לכם כחבר ועדת החוץ והביטחון, ואני בא מדיון אחד שעוסק בזה ובשבוע הבא יהיה לנו עוד דיון: ההסתכלות שלהם למשל במעבר המאוד חשוב של אמ"ן והתקשוב דרומה היא איך – אף אחד לא אומר את זה ככה אבל איך בסוף הם יעבדו בדרום והמשפחות שלהם יהיו במרכז כי יש להם בעיה עם זה.

עפר שלח: זו קהילה שיש לה אפשרויות, זו קהילה מפונקת, ויש להם בעיה עם זה והמספר שאני מכיר של משפחות שעבר דרומה בעקבות מעבר צה"ל דרומה הוא בעשרות בודדות עד היום, ואנחנו כבר עם קרית ההדרכה פועלת ועם אלמנטים של הדברים האחרים.

עפר שלח: אז הדבר הזה הוא באמת הזדמנות עצומה.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: כן מאיר, משפט.

<קריאות: ברור, ברור.

מאיר כהן: אני חייב לציין את זה.

מאיר כהן: אני מברך על כל כביש, ואני עושה הכל כדי שיעירו את דימונה-ירוחם כמו שהערנו את דימונה, ועופר מכיר את זה.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: איל בבקשה.

<איל בלום: תודה רבה.

<איל בלום: קודם כל תודה לחבר הכנסת מאיר כהן ולחברת הכנסת טלי פלוסקוב על היום החשוב הזה.

<איל בלום: תודה היושב ראש.

<איל בלום: אני ראש המועצה - -

מאיר כהן: היושב ראש הזה היה צריך להיות בפריימריז והוא עזב את הכל ובא לכאן כדי לקיים את הישיבה.

<קריאות: - - - <היו"ר איתן כבל> אני מתנצל, זאת הבת שלי מהצבא.

יצחק וקנין: כן.

<איל בלום: טוב, אני ראש המועצה האזורית ערבה תיכונה בשנים האחרונות.

<איל בלום: אני אספר סיפור של שני משפטים: כשהתחלתי להיות ראש מועצה, מספר המועסקים בתעשייה בערבה תיכונה עמד על אפס.

<איל בלום: מה עושה ראש רשות?

<איל בלום: מה אנחנו הולכים לעשות, ראשי הרשויות, דבר ראשון?

<איל בלום: לעשות עבודה אסטרטגית.

<איל בלום: שכרנו משרד גדול שיבחן איך אפשר להביא תעסוקה, תעשייה לערבה.

<איל בלום: מה שנכתב בעבודה - דרך אגב, הוא גם היה מספיק הוגן – הוא כתב:

<איל בלום: מציע שתתמקדו בחקלאות, בתעשייה לא תצליחו להביא לערבה.

יצחק וקנין: אני ואתה יודעים מה קורה בחקלאות.

<איל בלום: אז אמרתי אוקי, היועץ כתב, זה רק יהיה יותר מאתגר.

<איל בלום: הצלחנו בשנה האחרונה להביא שני מפעלים לערבה.

<איל בלום: הגיעו שני מפעלים מתוך ציונות ולא מתוך שום יתרון עסקי.

<איל בלום: שני מפעלים, כל אחד יעסיק 100 עובדים באזור התעשייה בערבה התיכונה.

<איל בלום: האבסורד בתוך הדבר הזה זה שמפעל שמגיע לערבה התיכונה לא מקבל שום תמרוץ עודף ממפעל שמגיע לקרית-גת או טיפה דרומה לקרית-גת.

<איל בלום: אני חושב - -

מאיר כהן: אפרופו מה שאמר עפר לגבי יוקנעם.

מאיר כהן: קרית-שמונה יוקנעם.

עפר שלח: ערבה תיכונה זה באמת רחוק.

<איל בלום: - - אבל גם באזורים רחוקים כל כך יש תעשייה שאפשר להביא.

<איל בלום: דרך אגב, יש לנו היום שני מפעלים משמעותיים, והולכים להגיע עכשיו עוד שלושה משמעותיים.

<איל בלום: הולכים לייצר 400 מקומות תעסוקה שדרך אגב, אני בעצמי לא יודע מי יעבוד שם, במפעלים האלה, אבל זה הביצה והתרנגולת.

<איל בלום: התחלנו פה מהתרנגולת.

<איל בלום: אבל אין שום תמרוץ יותר מאשר קרית-גת ודרומה.

<איל בלום: יש אזורים שהמשימה נורא נורא מסובכת.

<איל בלום: ערד-דימונה-ירוחם, המועצות האזוריות מסביב, ואני חושב שצריך לייצר מנגנון תמרוץ עודף ומשמעותי מאוד למפעלים שמגיעים לאזורים כל כך מרוחקים, ויגיעו.

<איל בלום: זה לא שאלה אם יהיה התמרוץ הזה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: מיכל פינק.

יצחק וקנין: אני מבין שאת ממשרד הכלכלה, נכון?

<מיכל פינק: שלום לכולם.

<מיכל פינק: אני סמנכ"ל אסטרטגיה ותכנון מדיניות במשרד הכלכלה והתעשייה.

<מיכל פינק: להגיב על מה שהיו"ר הקבוע התחיל ואמר: אני חושבת שהממשלה ממש לא מנותקת.

<מיכל פינק: אני אגיד לחברי ניסן, ראש עיריית ערד, שמי שבעצם יזם את האירוע OECD שהיה אצלו היה משרד הכלכלה, ואני חייבת להגיד בשיתוף משרד הפנים.

<מיכל פינק: אני חושבת שבמקרה הזה היה פה שיתוף פעולה נהדר שבא מתוך ההבנה גם של ראשי הרשויות.

<מיכל פינק: במקרה הזה זה היה ספתח של כרמיאל בצפון וערד בדרום, ובדרום היתה עבודה מעולה עם האשכולות.

<מיכל פינק: היה נגב מזרחי ונגב מערבי מתוך התפיסה שצריך לייצר חיבור כוחות, גם מ - - - וגם מהתמ"ת.

<מיכל פינק: והממשלה עושה וזה לא מספיק.

<מיכל פינק: צריך להכשיר את הקרקע ולתת את הכלים לרשויות ולעבוד בשיתוף וגם להגיד שאין תכנית אסטרטגית , זה גם לא מדויק מכיוון שישבנו בוועדה שהגתה את החלטת הממשלה 546, שהיא החלטה למעבר מחנות צה"ל לנגב וסביבה המעטפת הכלכלית, המעטה הכלכלי.

<מיכל פינק: וישבנו שם חודשים, זו לא היתה עבודה שטחית.

<מיכל פינק: אפשר להבין שמה שקרה שם – היתה תפיסה שאומרת: יעברו הבסיסים, סביבם תהיה מעטפת ראשונה של נותני שירותים.

<מיכל פינק: אחריהם תהיה מעטפת שנייה של נותני שירותים משניים.

<מיכל פינק: הדברים האלה קורים.

<מיכל פינק: הם קורים לאט.

<מיכל פינק: זה נכון שמשפחות צה"ל עוד לא עברו כשמדובר פה בקרית ההדרכה כי בעיקר מדובר פה בסדירים אבל כשתעבור קרית המודיעין וקרית הקשוב כשמזיזים את הגבינה לחברות ההייטק, סביבם יעברו החברות מאלה שנמצאות כרגע בגלילות והרצליה, אז כרגע באר-שבע עושה את העבודה הנכונה ונערכת כדי לקלוט אותם והממשלה מסייעת לה בזה.

<מיכל פינק: וזה לא רק משרד הכלכלה, זה גם מטה הסייבר במשרד האוצר וזה הרבה גורמים נוספים שנמצאים שם כדי שהקרקע לדבר הזה תהיה כשרה.

<מיכל פינק: אנחנו לא מתעלמים מזה שבינתיים צריך להמשיך ולעזור.

<מיכל פינק: וכרגע יצאה החלטת ממשלה, שאנחנו עומדים לפרסם את הכלי, את הקול הקורא להבאת שלושה מפעלים, אחד לדימונה, אחד לערד, אחד לירוחם בסך של 75 מיליון שקלים מענק, וזה יביא אותנו להשקעה של לפחות 75 מיליון שקלים לכל אחד מהמפעלים שיעבור לשלושת הרשויות האלה.

<מיכל פינק: אנחנו עובדים באופן מאוד סדיר על פיתוח אזורי תעשייה, אנחנו נמצאים בקשר עם השטח - -

מאיר כהן: ערד נמצאת במתווה?

<מיכל פינק: כן, ערד נמצאת.

יצחק וקנין: רק על תשכחו את קרית-גת כי נכון שאנחנו הולכים דרומה אבל יש לנו בעיות עם "סוגת".

מאיר כהן: יש עכשיו במקביל דיון בוועדה - -

יצחק וקנין: אנחנו קיימנו בבוקר דיון בוועדת הכספים על "סוגת" ועל עוד מפעלים אחרים.

<מיכל פינק: אנחנו מכירים ומטפלים גם את הבעיות הנקודתיות.

<מיכל פינק: חשוב להגיד שבמקרה של המפעלים האלה ישנם מפעלים גדולים ואיכותיים שנערכים ומעוניינים לקלוט את העובדים.

<מיכל פינק: אנחנו נמצאים במצב שביקוש לעובדים בתעשייה הוא באמת לא מדאיג מבחינת זה שלא צריך את העובדים האלה.

<מיכל פינק: צריך את העובדים האלה.

<מיכל פינק: זה עניין של זמן וזה נושא שיטופל אבל חשוב להגיד שברמה המערכתית הדברים ארוכי הטווח הולכים וקורים בתמיכה שלנו, במסלולי תעסוקה, במסלולי שכר גבוה.

<מיכל פינק: אגב, אנחנו עובדים עכשיו על ליטושים במסלול של מה שקוראים 4.18, כדי שהוא יתאים יותר להביא חברות לאזורי הפריפריה אבל כבר עם המסלול הזה למשל - - כסנונית ראשונה שהגיעה לפארק הסייבר.

<מיכל פינק: היום אנחנו עושים לו התאמות כדי שיתאים אפילו למפעלים יותר קטנים, למספר עובדים יותר קטן כדי שאפשר יהיה לתת מענים לדינמיות שהשטח הזה צריך.

<מיכל פינק: אז דברים דחופים מטופלים בדחוף.

<מיכל פינק: דברים חשובים מטופלים באד-הוק.

<מיכל פינק: דברים ארוכי טווח – לוקח להם זמן אבל אנחנו שם.

<מיכל פינק: אני חושבת שהממשלה לא מנותקת, היא מאוד בקשר עם השטח.

<מיכל פינק: היה יום מוצלח, יומיים מוצלחים מאוד בערד.

<מיכל פינק: אנחנו יצאנו משם עם תובנות מאוד מאוד חשובות גם על הממשקים בין השטח לממשלה, גם על הכלים שצריך לתת וצריך לקבל, וחשוב להגיד שפה משרד הכלכלה עשה את זה עם משרד הפנים כי ברור לנו שמשרד אחד לא יכול להיות אחראי על כל הדברים ועל הקשרים המוניציפאליים.

<מיכל פינק: השיתוף פה הוא משמעותי, ונמשיך לעשות.

<מיכל פינק: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אשר רוכברגר, עמותת "נכה לא חצי בן אדם".

רוכברגר: תודה רבה אדוני היושב ראש.

רוכברגר: אני רוצה להעלות פה נושא שהוא קשור גם לתעסוקה וגם לראשי הרשויות לשלטון מקומי: בשנה האחרונה התקבלו כמה דברים מאוד מבורכים בכל הקשור להעסקת אנשים עם מוגבלות.

רוכברגר: גם צו ההרחבה וגם 5% במגזר הציבורי, וכמובן שזה דבר מבורך וכל בן אדם עם מוגבלות פיזית ומנטלית שמסוגל להשתלב בשוק העבודה, צריך לעזור לו לעשות את זה.

רוכברגר: יחד עם זאת, אני רוצה שאנחנו נדבר על האנשים האלה שגרים בנגב.

רוכברגר: אנחנו ערים לבעיית התעסוקה בכלל, וכל עיתוני הכלכלה היום מוצפים בכותרות שמה שקרה בקרית-גת זה רק הסנונית הראשונה לצערנו, ומבחינת הנגישות ומוביליות, האנשים האלה הרבה יותר בעייתיים.

רוכברגר: אם בן אדם רגיל יכול לעבור מערד לצורך העניין לתל-אביב, אז הרבה אנשים עם מוגבלות לא מסוגלים כי אין להם אפשרות כלכלית, והרבה פעמים דווקא החברות המשכנות בדיור הציבורי מעדיפות לזרוק אותם מאזור המרכז לאזור הדרום, לדימונה, ירוחם וכו', ועד כמה אזור הדרום מסוגל ומעוניין לקדם את זה?

רוכברגר: ברור שפה אנחנו לא נקבל תשובות אבל אני זורק רעיון לכבוד היושב ראש, שאולי כדאי להקדיש דיון נפרד ומיוחד עד כמה אזור הדרום מסוגל ליישם את ההחלטות הברוכות האלה.

רוכברגר: תודה רבה.

רוכברגר: אני יודע, אני לא סתם אומר את זה.

יצחק וקנין: יש תקציבים אבל אין את אנשים המקצוע שיכולים לתת את הטיפול הנכון.

רוכברגר: לא רק זה אדוני, אני לא רוצה עכשיו לאתגר אף ראש רשות אבל סתם, האם כל המרחב הציבורי, כל המדרכות, האם בן אדם על כיסא גלגלים מסוגל לעבור בבטחה מהבית שלו עד תחנת האוטובוס בכל מקום?

רוכברגר: אני לא בטוח.

יצחק וקנין: אוקי, תודה.

יצחק וקנין: אורטל אלון, מנכ"לית התאחדות בעלי המלאכה והתעשייה בבאר-שבע.

<אורטל אלון: קודם כל תודה על ההזדמנות.

<אורטל אלון: אני מברכת את חבר הכנסת כהן וחברת הכנסת טלי על קיום הדיון הזה בכלל בדבר הנגב, ובכלל להיכנס למסדרונות ולראות - - - זה משהו שהוא מבורך.

<אורטל אלון: אני למעשה מגיעה להשמיע את קולם של בעלי העסקים הקטנים בדרום, בנגב, מאזור אשקלון ועד אזור אילת.

<אורטל אלון: מדובר בסדרי גודל של למעלה מ-5,000 בעלי עסקים, עסקים קטנים, בעלי מלאכה, שמתעסקים יותר בעבודה המסורתית של עבודות כפיים של העבר למול התאגידים וההשתלבות בתוך כל הרשויות.

<אורטל אלון: אני מצטרפת למה שאמר טל, שכן ודווקא עכשיו, בימים הראשונים ובכניסה לתפקיד, אני מבינה עד כמה הרוחות בהן חיוביות, עד כמה באמת מסתכלים על הדרום, עד כמה ראשי הרשויות, אם זה דימונה, באר-שבע, ערד, מבינים עד כמה יש מקום לפתח את העסקים הקטנים בדרום.

<אורטל אלון: הקושי הוא בהתמודדות שלהם אל מול תאגידים, הקושי בלראות איך אנחנו משלבים את אותם בעלי עסקים, שזה למעשה דור העבר, הדור הממשיך, ומשתלבים במסגרת העבודה והתעסוקה.

<אורטל אלון: לא מעט בעלי עסקים ועסקים נסגרים מדי יום בנגב, בדרום.

<אורטל אלון: ומתוך אותו מקום שאין להם את היכולת להתקיים, אין יכולת להחזיק את העסקים הקטנים ולראות איך אנחנו כן מובילים את אותם בעלי עסקים, כן מעבירים תקציבים, כן מאפשרים איזו שהיא פלטפורמה לכל אותם בעלי עסקים ואפילו להשתלב בתוך כל אותם דברים שצוינו קודם:

<אורטל אלון: אם זה שדה תעופה שאמור להיות בנבטים, אם זה מרכז הייטק.

<אורטל אלון: לכל אותם מקומות זה יכול להוות ולאפשר לאותם עסקים קטנים תעסוקה, עבודה.

<אורטל אלון: אני חושבת שזה נושא שאולי דווקא להשמיע את קולם ודווקא צריך לזכור את אותם בעלי עסקים קטנים, שלא תמיד נשמע קולם ולא תמיד יש להם את היכולת להתקיים בתוך כל הטירוף היומיומי.

<אורטל אלון: אני חושבת שכל היכולת, דווקא מאותו מקום שהוא עסק קטן, דווקא מתוך המקום שהוא עוסק בעבודה מסורתית של פעם שלא מכירים ולא מספיק יודעים להתמודד אל מול בעיות רגולטוריות.

<אורטל אלון: הדברים הקטנים של איך להגיש בקשה לקיום עסק ואיך אני מקבל תקציב כן להחזיק את העסק הקיים שלי.

<אורטל אלון: איך אני יכול להשתלב אל מול תאגידים גדולים?

<אורטל אלון: מצוקה שלמעשה היא התמודדות מול הדברים הגדולים יותר כעסק קטן.

איתן כבל: אוקי.

איתן כבל: תודה לך גברתי.

<אורטל אלון: תודה לך.

איתן כבל: אני מבקש מתומר לוטן, בבקשה, מנכ"ל המרכז להעצמת האזרח, שבכלל עושה ועושים עבודה יוצאת מהכלל.

איתן כבל: בבקשה.

<תומר לוטן: תודה רבה אדוני היושב ראש.

<תומר לוטן: לאורך השיחה הזאת אני חושב שהוזכרו הרבה מאוד בעיות, הצעות או אתגרים מדוברים שונים לגבי הצורך להסתכל קדימה, לתקן ולתכנן יותר טוב דברים וכולי אבל אנחנו, במרכז להעצמת האזרח, סובלים מהשריר ההפוך, אנחנו מסתכלים רק אחורה.

<תומר לוטן: מה הוחלט?

<תומר לוטן: מה כבר היה?

<תומר לוטן: תמיד יש איזה דיבור כזה שצריך תכנית, ותמיד זה מסתכל אחורה ואתה מגלה שיש תכנית.

<תומר לוטן: התכניות האלה מפורטות – ובמקרה של הנגב, חשוב לומר, במקרה של פיתוח הנגב מדברים על תכניות רבות.

<תומר לוטן: למעשה, כשמסתכלים על העשור האחרון, כמעט בכל שנה הממשלה קיבלה החלטה דרמטית, גדולה, על הנגב כולל תקציבים.

<תומר לוטן: מה שעשינו בדוח הזה ביחד עם מועצת הנגב, דוח שמונח על השולחנות של חלק מכם, זה להסתכל על ארבע החלטות ממשלה מרכזיות מאוד בראשן החלטה 546, שהוזכרה קודם, כהחלטה דרמטית שגם נעשתה עליה עבודת מטה מאוד גדולה בכל מה שקשור במעטפת האזרחית של מעבר צה"ל לנגב.

<תומר לוטן: החלטה 2025, החלטה שהתקבלה מיד אחרי או קצת אחרי מבצע "צוק איתן".

<תומר לוטן: החלטה שעברה באופן הרבה יותר פזיז בתוך הממשלה, אם אתם שואלים אותי.

<תומר לוטן: כלומר, 546 היא החלטה מאוד מובנית, 2025 היה כזה קצת לקחת מהמדף את כל מה שיש ולדחוף לתוך ביצוע, ועוד החלטות נוספות שקשורות לעוטף עזה וכולי.

<תומר לוטן: אני לא אפרט את כל מה שמצאנו פה כי אנחנו מניחים קודם על השולחן של הוועדה וועדות נוספות עבודה של כמעט שנתיים, שמנתחת תמונת מצב של מאה עשרים וכמה סעיפי ביצוע בתחומים שונים, ואני רוצה להגיד משהו עליהם במבט על: 1.

<תומר לוטן: רמת החשיבות – אני חושב שזה כלי עבודה שאנחנו כמעט לא משתמשים בו, גם כמעט לא בכנסת ולא בארגונים החברתיים וגם לא ברשויות המקומיות, שיכולות לבדוק ולדקדק במה שכבר הובטח והוחלט וכבר היה צריך להיות מוקצה.

<תומר לוטן: אני חייב להגיד לכם שברוב המקרים בעיה איננה כסף, איננה תקציב אלא מימוש התקציב והנעת התקציב, הצנרת של התקציב.

<תומר לוטן: הבירוקרטיה שבדרך וכולי וכולי.

<תומר לוטן: בהקשר הזה אנחנו רואים הרבה מאוד הבדלים ביכולת, וזה נאמר גם קודם, ביכולת של רשויות מקומיות לצרוך את הדברים שהממשלה נותנת להם.

<תומר לוטן: זאת אומרת, אנחנו רואים את פעולות משרד הכלכלה, את פעולות משרד החקלאות, את פעולות משרד נגב-גליל וכולי, ויש שוני ביכולת של רשויות מקומיות לצרוך ולקבל ולממש את ההחלטות האלה, ואני אומר את זה גם עם הפנים לתכניות אחרות של הממשלה: תכניתה צפון שאושרה רק בינואר האחרון עם הרבה יותר רשויות מקומיות בצפון.

<תומר לוטן: כלומר, יש הרבה מה ללמוד ממה שהתרחש או מתרחש בשנים האחרונות בנגב כלפי הנושא של תכניות ענק לאומיות.

<תומר לוטן: במבט על, בכל זאת כמה משפטים אחרונים אני אגיד ככה: מהסתכלות שלנו, בתור אלה שמתבוננים על הרבה מאוד החלטות ממשלה, אחוז ניכר מתוך הסעיפים שנמצאים בתוך סעיפי פיתוח הנגב מבוצעים.

<תומר לוטן: מבוצעים טוב, כולל בתחומי הכלכלה.

<תומר לוטן: כלומר, דווקא מבין המשרדים הבעייתיים לא הייתי מציין את משרד הכלכלה והתעשייה כמשרד שבו מתמקדות עיקר הבעיות.

<תומר לוטן: רוב הבעיות הן בתחומים היותר רכים כמו בריאות, כמו תרבות ופנאי, נושאי דיור שונים שמפורטים בתוך הדוח הזה.

<תומר לוטן: אבל בכל זאת, אני רוצה להגיד שתי נקודות על שאני חושב שהן משפיעות על יישום של החלטות ענקיות מהסוג הזה ועוד יבואו עוד.

<תומר לוטן: הרי גם כאן נאמר שצריך את 546 הבאה, צריך את החלטת הנגב הבאה, עברנו קצת צפונה, חזרנו דרומה, יהיו עוד החלטות ענק כאלה.

<תומר לוטן: יש פה שתי נקודות שאני חושב ששווה לשים אותן על שולחן הוועדה וגם לשים אותן לפתחן של חברי הכנסת: האחד, זה הנושא של המשרדים המתכללים.

<תומר לוטן: הסיפור של משרד מתכלל זה דבר מסובך בממשלת ישראל.

<תומר לוטן: ברוך השם, יש לנו 28 משרדי ממשלה, לא חסר, ולתכלל את כולם זה סיפור.

<תומר לוטן: במקרה של 546 יש לנו גם את נגב-גליל - -

איתן כבל: משפט אחרון.

<תומר לוטן: - - וגם את משרד הביטחון וגם את משרד ראש הממשלה וזה מסובך.

<תומר לוטן: משרד הכלכלה הוא גם שחקן.

<תומר לוטן: היכולת לשים לשחקן מטה גם סמכויות וגם אחריות הוא מפתח להצלחת הדבר הזה.

איתן כבל: תודה תומר.

איתן כבל: ושוב, תודה לך, אני אומר את זה גם בהיבט האישי, אני יודע איזו עבודה אתה עושה.

איתן כבל: ברשותכם, לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לעמרי ידלין, נשיא מכללת ספיר, ביקשו ממני, נזפו בי על כך שאני לא מזכיר את העובדה שרוצים לסגור גם את מכרות תמנע, שיש לזה משמעות של 250 עובדים שילכו הביתה, והנזק בדרום הוא על 2,000 משפחות אבל אני אאפשר לך בסוף עידו סופר.

איתן כבל: אני בטוח שלא תדע לתת לי את כל התשובות אבל אני מצפה למשהו ממך.

איתן כבל: עמרי ידלין, נשיא מכללת ספיר.

איתן כבל: אני כבר נותן לך אדוני.

איתן כבל: אני אקריא, כדי שנסגור את הרשימה כי אנחנו צריכים כבר להתכנס: עמרי ידלין ולאחריו חיר אלבז, מנכ"ל משותף של מכון אג'יק.

איתן כבל: פנינה אביטל, מנהלת מרכז לאודר לתעסוקה בבאר-שבע.

איתן כבל: נגה מליניאק, מנכ"ל קרן נס.

איתן כבל: חדוה שקד, חברת מועצה במיתר.

איתן כבל: ואחרון הדוברים שעבר לנגב, אני כבר יודע לנחש על מה הוא רוצה לדבר, דוקטור שוקי ליס, חבר מועצה אזורית מגידו, וישיב בסוף כמובן עידו.

איתן כבל: אבל ברשותכם, תהיו ממוקדים.

איתן כבל: בבקשה אדוני.

<עמרי ידלין: שלום, תודה.

<עמרי ידלין: מי שלא יודע, מכללת ספיר ממוקמת ליד שדרות במועצה אזורית שער הנגב.

<עמרי ידלין: אני רוצה רגע להסביר את ההבדל בין מוסד אקדמי כמו ספיר או כמו אוניברסיטת בן-גוריון לבין אוניברסיטת תל-אביב מבחינת התפקידים שלהם: התפקיד של אוניברסיטת תל-אביב או האוניברסיטה העברית זה לספק השכלה גבוהה ברמה הגבוהה ביותר.

<עמרי ידלין: אנחנו תופסים את עצמנו גם עושים את הדבר הזה אבל בנוסף לכך, אנחנו, מכללת ספיר, היא עוגן כלכלי, תרבותי, חברתי, טכנולוגי לכל האזור.

<עמרי ידלין: זאת אומרת, כשאני חושב על אזור עוטף עזה בלי ספיר ועם ספיר, זה עולם אחר במובן הזה שיש לנו קושי כשאנחנו מתוקצבים על ידי המועצה להשכלה גבוהה, אנחנו מתוקצבים כמו כל מוסד אחר.

<עמרי ידלין: אנחנו היינו רוצים שיתייחסו אלינו כמשהו יותר דומה למועצה מקומית או למועצה אזורית מבחינת התפקיד שאנחנו מקיימים.

רק דוגמה: אני רוצה להתמקד בדבר אחד שעכשיו על הפרק אצלנו:

רק דוגמה: אנחנו החלטנו שכל הנושא של תעסוקה באזור שלנו, אנחנו רוצים לקדם אותו עוד יותר ולקדם אותו גם מבחינת סוג התעסוקה לכיוון ההייטק.

רק דוגמה: אנחנו פתחנו יחד עם שער הנגב חממה טכנולוגית מעבר לגדר שלנו, ואנחנו פותחים בתוך המכלל מעבדת מדיה, והשאיפה שלנו שסביב מעבדת המדיה הזאת תקודם כל התעשייה, מה שקוראים "קריאייטיב אינדוסטריז" באזור.

רק דוגמה: אנחנו היינו רוצים להפוך את אזור עוטף עזה, הנגב, למרכז ליצירת תוכן וטכנולוגיה – כל הספקטרום בין תוכן לטכנולוגיה באינטרנט, בטלוויזיה, שזה יהיה מרכז ארצי לנושא הזה.

רק דוגמה: אנחנו מאוד רוצים שיהיו לנו לזה תקציבים שהם מחוץ לתקציבים הרגילים של המועצה להשכלה גבוהה.

רק דוגמה: אין לי טענות פה למועצה להשכלה גבוהה - -

איתן כבל: ומה אתם עושים בעניין הזה כדי לקדם את זה?

<עמרי ידלין: יש לנו משא ומתן מאוד יפה עם המשרד לשוויון חברתי, כל התחום הדיגיטלי.

<עמרי ידלין: מול משרד התרבות - אנחנו מנסים לגייס את משרד התרבות להקים קרן קולנוע לנגב כמו שיש קרן לירושלים, שתהיה קרן קולנוע בנגב.

<עמרי ידלין: הדברים, מכיוון שכל משרד זה לחוד, זה מאוד קשה ואנחנו היינו מאוד שמחים לתמיכה בעניין הזה.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: אנחנו נשמח לסייע לכם כי באמת, אני גם מכיר את מכללת ספיר ובאמת, יישר כוח על כל אשר אתם עושים.

איתן כבל: חיר אלבז לא נמצא.

איתן כבל: פנינה אביטל ונגה מליניאק לאחר מכן.

איתן כבל: בבקשה.

<פנינה אביטל: קודם כל, אני באמת מברכת על היום היקר הזה.

<פנינה אביטל: אני מגיעה מעמותת אור המדבר, שעובדת ופעילה בכל הארץ בנושא של קהילות, יזמות ותעסוקה.

<פנינה אביטל: פה אני מנהלת פיתוח שותפויות של מרכז לאודר לקידום התעסוקה בנגב.

<פנינה אביטל: אני מכירה הרבה פרצופים מוכרים משותפויות שאנחנו מבצעים.

<פנינה אביטל: בשנת 2015 אנחנו יצאנו לעשות מיפוי מעסיקים שמדבר קצת על הצרכים של המעסיקים בנגב.

<פנינה אביטל: בעצם מה קורה למעסיק בנגב בנושא של גיוס של עובדים.

<פנינה אביטל: אנחנו גילינו מחסור בעובדים בכמה וכמה תחומים.

<פנינה אביטל: אחד הנושאים שמועלים פה זה נושא התעשייה.

<פנינה אביטל: אז אנחנו מבינים, ואני יודעת שזו בעיה לאומית אבל אנחנו מבינים שבנגב, מכיוון שזה תופס 25% מכלל התעסוקה בנגב, אנחנו יודעים שחסרות ידיים עובדות.

<פנינה אביטל: ידיים עובדות בתחומים של רתכים, חשמלאים וכל התחומים הללו, מחסור רציני בעובדים.

<פנינה אביטל: לפני חודש עשינו ועידת משאבי אנוש ראשונה בנגב כאשר הנושא הזה של תחום המקצועות של ידיים עובדות עלה כנושא אקוטי, שבמידה ולא יטופל מידית, כנראה שלא יהיו ידיים עובדות.

<פנינה אביטל: זה דבר אחד.

<פנינה אביטל: דבר שני, אנחנו מדברים על הבאת – אמר את זה קודם חבר הכנסת מאיר כהן ודיבר על זה שרוצים להביא קצינים שירדו לנגב אבל אני מדברת גם להכשיר את האוכלוסייה המקומית.

<פנינה אביטל: אני עובדת באזור של הנגב המזרחי לא מעט, והנושא של להכשיר את הדור הצעיר גם בנושאים של טכנולוגיה, שגם שם אנחנו מבינים שיש קושי בגיוס של עובדים.

<פנינה אביטל: אנחנו יודעים שפארק ההייטק הוקם, עדין חסרים עובדים בפארק שיש להם ניסיון של שנתיים ומעלה.

<פנינה אביטל: לכן, אנחנו מדברים פה על מצוקה של עובדים.

<פנינה אביטל: הכל טוב ויפה בלהביא מפעלים, בלהביא תעשייה אבל עדין צריך לייצר עובדים.

<פנינה אביטל: אני חושבת שזה משהו - -

<קריאה: אפשר להביא מפעל לייצור...

<פנינה אביטל: לא מפעל ליבוא עובדים אפשר להכשיר עובדים.

<פנינה אביטל: אני חושבת שזה משהו שצריך לעלות לסדר היום.

<פנינה אביטל: מדברים על מצוקה אמתית.

איתן כבל: תודה לך פנינה.

איתן כבל: נגה מליניאק ולאחר מכן, חדוה שקד.

<נגה מליניאק: שלום, צהרים טובים.

<נגה מליניאק: אני מנהלת את קרן נס ואני גם מייצגת קהילות יהודיות בצפון אמריקה, ואני פה לדבר מטעם הפילנטרופיה.

<נגה מליניאק: בדרך כלל הפילנטרופיה, אולי תצפו שהיא דבר בוועדת הרווחה כדי לעזור לאוכלוסיות מוחלשות.

<נגה מליניאק: אנחנו פה דווקא מהכיוון השני.

<נגה מליניאק: המגמה של קרן נס, המטרה שלה היא פיתוח כלכלי ודמוגרפי של הנגב מתוך השקעה דווקא באוכלוסיות צעירים, אחרי צבא, החזקים.

<נגה מליניאק: כלומר, פחות הכשרות מקצועיות שדיברו לפני אבל יותר הכשרות איכותיות כי אנחנו מאמינים שחלק מהדרך לפתח את הנגב זה לייצר תאים משפחתיים ששני בני הזוג מרוויחים משכורת מעל הממוצע.

<נגה מליניאק: אם אנחנו נייצר עוד ועוד מקומות עבודה ששניהם מרוויחים משכורת מינימום, זה לא ייצר את הגל הכלכלי.

<נגה מליניאק: ולכן, אנחנו מדברים על אפשרויות תעסוקה איכותיות שרמת ההכנסה, כתא משפחתי, יותר גבוהה ולא לשחזר את המפעלים הישנים כי זה להשאיר את הנגב קצת איפה שהוא נמצא.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה גברתי.

איתן כבל: חדווה שקד, חברת מועצת מיתר.

<חדוה שקד: נעים מאוד.

<חדוה שקד: כל הכבוד על היום הזה.

<חדוה שקד: יום חשוב מאוד לשים את הנגב עוד יותר על המפה.

<חדוה שקד: אני מדברת מבטן כואבת, מישוב שלא קרה בו כלום בכל התקופה הזאת שהנגב מתפתח ומתפתחים ישובים ואזורי תעשיה, ובמיתר לא קורה כלום.

<חדוה שקד: מיתר מוגדרת ישוב קהילתי, סוציואקונומי 9 אבל ללא תקציבים.

<חדוה שקד: אין הכנסות, אין שום דבר שנותן ליישוב הזה להתמנף.

<חדוה שקד: חיים על ארנונה של תושבים שמעלים אותה כל שנה ושנה, ומעמיסים על התושב.

<חדוה שקד: מלבד זה שירותים, כלום, ישוב רגיל לכל דבר ועניין.

<חדוה שקד: ב-2005 נחתם הסכם לפיתוח צומת שוקת ולא קרה עם זה כלום.

<חדוה שקד: מ-2005 דיברו על זה עוד פעם ב-2011 וב-2013.

<חדוה שקד: ב-2012 דורון אלמוג הקצה 40 מיליון שקל לקדם את התשתיות שם ואת הפיתוח מהתקציב שהוא קיבל למגזר הבדואי כי הם משותפים לארבע רשויות.

<חדוה שקד: מי שלא מכיר: מיתר, בני שמעון, חורה ולקייה.

<חדוה שקד: עדין לא התקדם שום דבר.

<חדוה שקד: זה לא נלקח לשום מקום טוב.

<חדוה שקד: מיתר שוקעת בבוץ ותקציב גירעוני ולא מצליחה להתפתח גם מבחינת תעסוקה, גם מבחינת מענה לסופר נוסף, "ביג" קטן, משהו שנותן מענה למרחק מהעיר.

<חדוה שקד: אם בלהבים ייצרו רכבת ואזור תעשייה משותף, אנחנו תקועים.

<חדוה שקד: הנושא הזה חייב להיכנס לסדר היום.

<חדוה שקד: גם אנחנו קשורים לעיר הבה"דים שמתפתחת לידינו.

<חדוה שקד: עוד מעט קרית המודיעין של 8200.

<חדוה שקד: חייבים לשים את הסיפור הזה על סדר היום.

<חדוה שקד: משרד הכלכלה אני יודעת שנורא רוצה לפתח את זה אבל יש כל מיני פוליטיקות שם, שלא ברור.

<חדוה שקד: התחילו עם ערד וכולי, צריך לבחון את זה ולשים את זה על סדר היום.

איתן כבל: תודה גברתי.

איתן כבל: דוקטור שוקי ליס, חבר מליאת מועצה אזורית מגידו, בבקשה.

איתן כבל: אחרון ואז אני אסכם בכמה מילים ואבקש מעידו סופר לומר.

איתן כבל: בבקשה אדוני אבל ממש בקצרה.

<שוקי ליס: קודם כל, באנו נציגים מעמק יזרעאל לפרגן למועצת הנגב ולכינוס שנעשה כרגע בכנסת - -

איתן כבל: ולהגיד שאתם תומכים במעבר.

איתן כבל: ..

לא תומכים: דיברתם על הרבה דברים ו - - - תעסוקה, חינוך וכולי.

לא תומכים: יש דבר אחד שהוא נושא ש - - - על אוכלוסייה כל כך גדולה ועל תעסוקה ועל פיתוח וזה שדה תעופה בינלאומי בנבטים.

לא תומכים: הנגב רוצה את זה, תושבי הנגב רוצים את זה, בצפון תומכים בזה וההתנגדות היחידה היא חיל האוויר.

לא תומכים: וטו של חיל האוויר.

איתן כבל: תודה שוקי.

איתן כבל: חבר הכנסת פולקמן, ממש בקצרה.

רועי פולקמן: תודה.

רועי פולקמן: במקביל היה כאן יום הסטודנט אז התייחסנו לזה.

רועי פולקמן: מילה על העניין של האתגר הכלכלי: שינוי אחד אסטרטגי שחייב לקרות ברמה הלאומית, ואני סייעתי לו קצת בכנסת ואני מתעסק בזה גם לפני שהגעתי לכנסת, זה נושא האשכולות האזוריים.

רועי פולקמן: כיוון שאחת הסיבות שגם הנגב וגם הגליל, בוודאי רשויות חלשות, כיוון שתמיד עבדו לבד וזה היה נוח לדרג הפוליטי ברמה הלאומית שכל פעם איזו רשות מקומית באה ומתחננת: תעזרו לי להקים פה איזה משהו, ופה איזה אזור תעסוקה.

רועי פולקמן: מדינת ישראל עזרה ללמעלה מ-140 אזורי תעסוקה ותעשייה שרובם אזורים כושלים ומיותרים.

רועי פולקמן: ולכן, האתגר הוא לשנות דיסקט מהותי ולשמחתי, משרדי הפנים, הכלכלה והאוצר משנים את הדיסקט.

רועי פולקמן: העברנו את חוק האשכולות האזוריים בחוק ההסדרים האחרון.

רועי פולקמן: חושבים אזורית, מסתכלים על יתרונות יחסיים ברמה האזורית, בונים אזורי תעשיה גדולים יותר ומשמעותיים ולא 100 אוזרים קטנים וחלשים שלא קורה אתם כלום אלא כמה אזורים גדולים כי האתגר הוא תעסוקה בערך מוסף גבוה.

רועי פולקמן: בדיוק לא אותם מפעלי ייצור שמרוויחים בהם שכר מינימום רק אלא גם מקומות שבהם אפשר להתפרנס.

רועי פולקמן: זה לא יקרה בכל ישוב.

רועי פולקמן: אצלי, בסיעת כולנו יש את ראש העיר ערד לשעבר, את סגנית ראש העיר בקרית שמונה.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, אני לא רואה מחר בבוקר עם כל ההבטחות של הפוליטיקאים שיהיה מפעל סייבר בערד.

רועי פולקמן: אבל אם זה 20 דקות לנסוע בכביש חדש שהמדינה תדאג שהוא יהיה מערד לבאר-שבע, אז את המשכורת של ה-10 וה-15 יעשו בבאר-שבע.

רועי פולקמן: אותה משפחה תרוויח יותר, תצרוך יותר, זה יעודד צריכה ואז יהיו אזורי תעסוקה בערד, והייתי בדימונה באילת ביום חמישי ובאילת ביום ראשון, שלשום.

רועי פולקמן: זה מעגל הצמיחה הכלכלית האזורי, לא באמצעות פנטזיות שבכל עיר בארץ שאני הולך אליה, ואני מסתובב הרבה ברשויות מקומיות אומרים לי: אני רוצה אזור הייטק.

רועי פולקמן: לא יהיו אזורי הייטק בכל עיר בפריפריה.

רועי פולקמן: יהיו במטרופולינים, ובאר-שבע נמצאת בצמיחה.

רועי פולקמן: היינו שם עכשיו בקידום פרויקט – אפרופו משיכת אוכלוסייה חזקה לנגב: 500 יחידות דיור בשכירות איכותית.

רועי פולקמן: היינו אצל ראש העיר רוביק דנילביץ' ביום ראשון לפני שבוע.

רועי פולקמן: זו הדרך לעשות את המשיכה הראשונית עם פרויקטים איכותיים לשכירות.

רועי פולקמן: אנשים יגיעו לשם.

רועי פולקמן: ולכן, זה מעגל הקסמים של הצמיחה הכלכלית – מטרופולינים חזקים, אזורי תעשייה חזקים מרחביים שימשכו תעסוקה בערך מוסף גבוה.

רועי פולקמן: עליית הכנסה בישובים ואז הגדלת צריכה והגדלת יזמות ועסקים קטנים ובינוניים.

רועי פולקמן: זה מעגל הצמיחה.

רועי פולקמן: אנחנו צריכים להתחיל לדבר בשפה הזאת כי כל הדיבורים - זה שאת ההולך לכל ראש רשות וכל ראש רשות אומר לך: אני אביא הרבה מפעלים – חברים, אני הייתי יועץ כלכלי של ראש עיריית ירושלים.

רועי פולקמן: ירושלים, שהיא לא עיר קטנה בפריפריה, בחמש שנים של עבודה מאומצת וכסף בלי הגבלה והטבות הכי טובות שיש במדינת ישראל, הגיעו לפה שני מפעלים.

רועי פולקמן: שניים.

רועי פולקמן: ולעומת זאת, בגלל שאימצנו את האסטרטגיה - -

איתן כבל: היה צריך להחליף את היועץ...

רועי פולקמן: לא, כי האסטרטגיה לא היתה להביא מפעלים וירושלים הפכה להיות העיר השלישית בארץ בכמות הסטארט-אפים.

רועי פולקמן: כלומר, האסטרטגיה השתנתה.

רועי פולקמן: גם ירושלים אמרה: אני לא רק חולמת על עוד מפעל ועוד מפעל אלא אני מצמיחה מלמטה וכמות היזמות – ואחרי שיש יזמות גם מגיעים המפעלים דרך אגב.

רועי פולקמן: אז זו האסטרטגיה, אנחנו מתחילים להיות שם, עוד יש הרבה מאמץ.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עידו סופר, אחרון.

איתן כבל: אני רק ברשותך רוצה לומר כך: תראה, קשה לי, אתה יודע, לתאר את העניין הזה שאנחנו חוזרים כמו – אם נקליט את זה והיינו משמיעים את הדיון הקודם והדיון של הקודם בקדנציה הקודמת נכון, חל שיפור ואני גם לא רוצה חס וחלילה שהשיח יהיה שיח של סטיגמות על הנגב והדרום, זאת לא הכוונה.

איתן כבל: הנגב מתעורר.

רועי פולקמן: - - -

איתן כבל: בוודאי, אבל עדין הנתונים כפי שהציג מרכז המחקר והמידע של הכנסת, אין מה לעשות.

איתן כבל: בסוף בסוף, כמו בסיפור המפורסם של הגשש – כמה ביד?

איתן כבל: כשאתה הולך ועושה את הבדיקה ורוצה לראות מצד אחד את השינויים שמתקיימים באזור אל מול ההגירה השלילית, וההגירה השלילית היא לא סתם כי היום בסך הכל, אני רוצה להזכיר, זה כמטחווי קשת לעלות על כביש 6, והנגב ומרכז הארץ מאוד התחברו, והעובדה היא שיש יותר הגירה שלילית מאשר הגירה חיובית, למרות שמצד אחד 14% הגיעו יחסית זה גידול - -

<עמי צדיק: הגירה שלילית זה גידול.

איתן כבל: הגיעו או גידול טבעי?

איתן כבל: זה נתון מאוד מאוד מעניין.

<קריאות: יש דלדול - - - גידול טבעי יש בכל הארץ.

איתן כבל: סליחה, מה שם גברתי.

<אסתר עקיבא: אני ממועצת הנגב.

איתן כבל: על הכיפק, לפחות שתיכנסי לפרוטוקול אבל אני אומר לך את הדבר הבא:

איתן כבל: לפחות הנתונים שהוצגו על ידי מרכז המחקר והמידע, מבחינתי הנתונים שהם נותנים, עליהם אני סומך את ידי כי אם לא, אנחנו לא מוצאים את עצמנו מבחינת נתונים.

איתן כבל: אני כולה רציתי לחדד מה זה גידול טבעי או האם זאת הגירה חיובית במובן הזה שהגיעו מאזורים אחרים שהם לא נגב דרום או שפשוט - -

<עמי צדיק: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<עמי צדיק: יש פה שני נתונים שונים:

<עמי צדיק: נתון ראשון זה לגבי כמות האוכלוסייה לפי מחוזות, ושם אנחנו רואים עליה של 14% במחוז הדרום בשנים 2008-2015 וזה כולל הכל.

<עמי צדיק: נקודת מצב ב-2008 ונקודת מצב ב-2015.

<עמי צדיק: נתון שני זה הגירה פנימית.

<עמי צדיק: לא קשור לריבוי טבעי, קשור לאנשים שעברו ממחוז למחוז.

<עמי צדיק: אם זה בתוך המחוז, זה לא מביא את זה בחשבון.

<עמי צדיק: רק קיזוזים בין המחוזות השונים, ופה אנחנו רואים תופעה מאוד מעניינת שקורית כבר המון שנים, שבכל המחוזות יש ירידה, גם בתל-אביב דרך אגב, כנראה בגלל היעדר היצע של מקומות, ורק במחוז המרכז ומחוז יו"ש יש עליה.

<עמי צדיק: בכל ייתר המחוזות יש הגירה שלילית.

<עמי צדיק: רק לפני בערך שלוש שנים חל שינוי במחוז חיפה, שם גם החלה הגירה חיובית.

<עמי צדיק: לא רואים את זה פה כי זה הרבה שנים אבל לפני בערך כמה שנים יש שם מהפך אבל מחוז הדרום סובל מדי שנה בהגירה שלילית.

<עמי צדיק: יותר אנשים עוברים למחוזות אחרים מאשר למחוזות - - -

איתן כבל: אוקי, תודה.

איתן כבל: מה שאני רוצה לומר, שמול ההתעוררות הזאת ויש התעוררות בנגב, לא דומה הנגב, מי שמכיר אותו לפני 20 שנה לנגב של היום אבל עדין יש תחושה שזה יותר על משקל "אבנים שחקו מים".

איתן כבל: דהיינו, בסוף בסוף דברים מתקדמים.

איתן כבל: אתה לא שואב מים מבאר למרות שיש מקומות שעדין כן כי יותר זול לשים צינורות, פשוט מאוד.

איתן כבל: אבל בשורה התחתונה, אותה ההתעוררות שאנחנו מדברים עליה כל כך הרבה שנים, עדין לא באה לידי ביטוי למרות שבבאר-שבע יש בה דברים נפלאים, המכללה בספיר עושה דברים מדהימים.

איתן כבל: ירוחם שעושה אבל בסך הכל, כשאתה באמת בא ונכנס פנימה ואוחז את השור בקרניו ואתה אומר: אוקי, חברים יקרים, נכון, אנחנו היום במאה ה-21 ולא במאה ה-20, ומה קרה?

איתן כבל: קרה, שלא נתבלבל אבל זה עדין לא – עצם העובדה שאם אני בא עם משפחתי בשבת, יכולים לנסוע לבאר-שבע, למוזיאון, זה אומר הרבה.

איתן כבל: זה ממש כך.

איתן כבל: זה גם על מפת הטיולים אבל עדין אני שואל אתכם בעניין הזה: מה אתם באמת עושים?

איתן כבל: ודבר נוסף: התייחסתי לדברים, אני לא יודע אם שמעת, ההיערכות לקראת גל הפיטורים שאמור לפחות על פי הפרסומים להיות.

איתן כבל: אין לי ספק שצריך להקים מערכת מיוחדת שתגבה.

איתן כבל: זה לא יפרוץ סתם כך.

איתן כבל: מדובר פה על 460 משפחות ועוד 250 במכרות.

איתן כבל: זו דרמה אמתית שיכולה למוטט, לשנות את כל מה שדיברנו עליו.

איתן כבל: כל מה שדיברנו עליו יכול בעוד חצי שנה לרדת לטמיון.

איתן כבל: הנה, ראש המועצה היה פה, איל.

רועי פולקמן: זה לא היה הרבה שנים.

רועי פולקמן: ביום שישי אני במקרה בחבל אילות אבל זה אפרופו משיכת אוכלוסייה, בעניין הזה פה יש משיכת הצעירים.

<עידו סופר: תודה יושב ראש הוועדה.

<עידו סופר: אני רפרנט תעשייה ומסחר באגף התקציבים.

<עידו סופר: ראשית כל, בחוק התאגידים הקודם דיברנו על כך שבתקציב 17-18 יש תקציב ייעודי לנגב המזרחי.

<עידו סופר: בזמנו, גם חבר הכנסת מאיר כהן העלה את זה שכרגע זה עדין באוויר.

<עידו סופר: אז עדכנה קודם מיכל ממשרד הכלכלה שפורסם בימים האחרונים קול קורא למשיכת מפעלים, שזה מפעלים חדשים מהמרכז שיעברו לערד, דימונה וירוחם ששווים חמישה מיליון, ויהיה עוד מסלול תעסוקה שמיועד רק לאזורים האלה.

<עידו סופר: זה ברמה הנקודתית ולהשלים איזה שהוא חוב לוועדה.

איתן כבל: תודה.

<עידו סופר: אני מדבר שניה קצת יותר ונחזור רגע למקרו - -

איתן כבל: תמיד כשבורחים למקרו זה מבהיל אותי כי בסוף זה החיים.

<עידו סופר: זה נכון אבל המטרה היא שיהיה פה סיסטם עצמאי.

<עידו סופר: אני חושב שבאר-שבע היא דוגמה מעולה.

<עידו סופר: קהיתה תכנית רחבה וממוקדת, ובאר-שבע כיום יודעת להחזיק את עצמה.

<עידו סופר: נבנה שם אקו-סיסטם יחד עם הצבא ויחד עם חברות ההייטק וגם רואים את רמת החיים הולכת ועולה, וזה מה שאנחנו צריכים להגיע.

<עידו סופר: דימונה, ירוחם וערד לא שם.

<עידו סופר: אני חושב שדימונה, אגב, עשתה התקדמות מדהימה.

<עידו סופר: היא ירדה לאחרונה משיעור אבטלה דו-ספרתי בפעם הראשונה, לדעתי, בעשור אם אני לא טועה.

<עידו סופר: ואנחנו עוסקים בתמריצים מבניים.

<עידו סופר: אני מתחבר רגע למה שיו"ר הוועדה אמר בנוגע למה קורה עם גל הפיטורים?

<עידו סופר: אז נתייחס רגע לשני כיוונים: 1.

<עידו סופר: בנוגע לפריפריה – אנחנו דוחפים כל הזמן יחד עם משרד הכלכלה לעומק הפריפריה.

<עידו סופר: להסיט הטבות מהמרכז ומהפריפריה הקרובה לפריפריה הרחוקה, ששם באמת יש את הצורך הזה.

<עידו סופר: אני חושב שלוועדה גם יש תפקיד חשוב בלתת לנו את הגיבוי ולדעת לדחוף אותנו ולוודא שהדברים האלה קורים.

<עידו סופר: מתוך אזורי תעשייה במישור רותם, זה 90% סבסוד לעומת אזורים קרובים שהם 40%, 50%.

<עידו סופר: כנ"ל גם עם מענק נגב בחוק עידוד השקעות הון, זה 10% נוספים מתחת לקו מסוים.

<עידו סופר: גם מקורות תעסוקה, אני חושב שזה משהו שצריך להקפיד ולראות שאנחנו מתקדמים אתו.

<עידו סופר: זה עוד לא הגיע לנקודה המיטבית אבל עשינו איזו שהיא כברת דרך.

<עידו סופר: מעבר לכך, היתה גם סוגיה של כוח אדם מיומן.

<עידו סופר: כיום, מתנהלת ועדת התעשייה בראשות מנכ"ל משרד האוצר.

<עידו סופר: זו ועדה שנועדה לדון ודובר כאן גם על היעדר תכנית אסטרטגית.

<עידו סופר: אז אמנם ניתן לחלוק על האם לא קיימת תכנית אסטרטגית אבל כאן זה איזה שהוא דיון בוועדה ציבורית שמתעסקת בבעיות התעשייה.

<עידו סופר: מה כואב ואיך אפשר לשנות את זה.

<עידו סופר: המטרה היא תעשייה ברת קיימא, תחרותית עם שכר גבוה שתספק גם לעובדים ובעיקר בפריפריה, נכון, זה עולם חדש - -

איתן כבל: עידו, תכנס מהחלל החיצון לתוך כדור הארץ.

<עידו סופר: אני מגיע.

<עידו סופר: עוד שניה ואני מגיע.

<עידו סופר: זה הולך להתעסק בשלושה דברים: 1.

<עידו סופר: בכוח אדם מיומן, שזה נושא שעולה בוועדה הרבה.

<עידו סופר: 2.

<עידו סופר: סוגיית הרגולציה.

<עידו סופר: 3.

<עידו סופר: חדשנות פנימית.

נגיד ככה: אם אנחנו מסתכלים על ערבה מיינץ, אני לא רוצה להרחיב בנושא אבל אם אדוני מדבר על תעשייה ברת-קיימא שתספק שכר גבוה, אז לדעתי פרויקט של 13 שנה שבסופו העובדים הולכים הביתה אחרי שנכרתה הנחושת מהמכרות בשכר מינימום, לדעתי לא לזה אדוני מתכוון אבל אפשר להרחיב על זה אחר כך, זה לא נושא הדיון.

נגיד ככה: לעניין אותם מפעלים, אנחנו צריכים לדאוג לשני דברים לדעתי: 1.

נגיד ככה: להביא מפעלים חדשים במקום אלה ולייצר את התחלופה הזאת.

נגיד ככה: אגב, עסקים נסגרים - בנטו 16,000 עסקים נפתחים.

נגיד ככה: יכול שיגידו לך בעסקים קטנים ובינוניים שאחד המדדים לבריאות של כלכלה זה שכמות העסקים שנפתחים ונסגרים, יש להם איזו שהיא קירבה אחרת אין תחלופה בריאה.

נגיד ככה: כמובן שצריך שיותר עסקים יפתחו אבל זה לא מדד בפני עצמו.

נגיד ככה: צריך לוודא שהסביבה העסקית היא נכונה.

נגיד ככה: אנחנו לא נמצאים שם והביקורת של אדוני היא נכונה אבל זה תפקיד הוועדה, לדבר על הסוגיות הבעייתיות ביותר ולראות איך נותנים פתרונות, ולכשיהיו המלצות נשמח לבוא ולהציג אותן לפניכם.

איתן כבל: יופי.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר לך, אני לא מבקש, אני תובע, זה חלק בלתי נפרד, גברתי, מהדרישה שלנו בסיכום של היום הזה: אני תובע היערכות.

איתן כבל: אנחנו גם נוציא לשר האוצר וגם לשר הכלכלה, כפי שאמרתי.

איתן כבל: אני רוצה לקבל תכנית פעולה, ואני אומר שאנחנו מבקשים לקבל את זה עוד לפני יציאתנו לפגרה, לדעת מה הם קווי המתאר להתמודדות עם הפיטורים שלפחות נראים – אני לא יודע.

איתן כבל: שוב, לא רציתי לפתוח את הדיון שאתה התייחסת אליו.

איתן כבל: אני לא שם כי כאן, עכשיו, זאת עובדה.

איתן כבל: אז או שהמדינה תתערב ותיתן את הגיבוי, אם בכלל זה יעזור.

איתן כבל: לא תמיד גם זה נותן את העזרה אבל אם לא, בוודאי, זה בקל וחומר שבקל וחומר שהמדינה צריכה להיערך, שלא יקרה לנו שכל הזמן זה פורץ לנו אל הלו"ז.

איתן כבל: אז אנחנו יודעים את זה, אנחנו מדברים על זה.

איתן כבל: זה נמצא בשיח, בוודאי בשיח של כל האנשים שגרים באזור.

איתן כבל: אני חוזר ואומר: אני לא אפריז, אם זה לא יכול להוריד לטמיון את כל ההרצאה שאתה נתת כש-460 ועוד 250, ולא משנה עכשיו, המספר חשוב כי זה קרוב ל-800 - -

<לאה ורון: 450 ועוד 60.

איתן כבל: לא, יש גם 250 של המכרות.

איתן כבל: זו דרמה.

איתן כבל: זו דרמה שההשפעה שלה על הדרום היא קטלנית.

איתן כבל: היא משיגה לאחור את כל ההישגים עליהם אנחנו מנסים לדבר.

איתן כבל: לכן, אני חוזר ואומר שאני רוצה תכנית פעולה.

איתן כבל: אני רוצה לדעת שיש מי שאחראי להובלת העניין הזה ושיוצאים לדרך.

איתן כבל: אני חושב שאם הוועדה בעניינים האלה, אם זה יהיה ההישג שנצליח לאחוז את השור בקרניו, עשינו כבר מעשה גדול, ואני מתכוון אישית לעקוב אחרי זה מקרוב.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: תודה מעומק הלב.

איתן כבל: הישיבה נעולה.