ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 533, 2017-06-27 14:30

איתן כבל: שלום לכולם, אנחנו פותחים עוד דיון במסגרת יום ההוקרה למערך המילואים.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, רח"ט תומכ"א ערן שני, הקמל"ר תא"ל הושע פרידמן בן שלום, אורחים נכבדים, חברותי וחברי חברי הכנסת.

איתן כבל: יש מסורת כאן בוועדה שהתחלתי אותה לפני שבוע, שמתחילים כל יום בהקראת שיר.

איתן כבל: זה בעקבות יום הזמר העברי.

איתן כבל: החלטנו להפוך את זה לעניין של מסורת, להתחיל כל יום כך.

איתן כבל: דרך אגב, כל פעם חבר כנסת אחר קורא שיר.

איתן כבל: השיר שאני מבקש לקרוא עכשיו הוא "שלושה חיילים", מילים של חיים חפר ולחן של אלונה טוראל.

איתן כבל: ניסינו למצוא משהו ש"מתכתב" עם האירוע.

איתן כבל: תודה לשאקו שמצא את השיר.

איתן כבל: שלושה חיילים צמרת הזית הנידה ראשה והרוח חלפה ונשקה לעלים, ובדרך הלכו חיילים שלושה שלושה, שלושה חיילים.

איתן כבל: שלושה חיילים, שלושה חיילים, והרוח חלפה ונשקה לעלים.

איתן כבל: אמר האחד: לא אשכח יום איבה, עת כיסה רעב את עיני בצללים אז חילקנו בינינו פת חרבה, שלושה, שלושה חיילים.

איתן כבל: שלושה, שלושה חיילים.

איתן כבל: ..

איתן כבל: אמר השני: לא אשכח יום מדבר, עת השמש גבוהה ומימינו כלים, ואיש לרעו אז עמדנו בצר, שלושה, שלושה חיילים.

איתן כבל: שלושה, שלושה חיילים ...

איתן כבל: אמר השלישי: לא אשכח יום רעות, עת מולנו עלה האויב כגלים, חבש האחד את פצעיו של רעו, שלושה, שלושה חיילים.

איתן כבל: שלושה, שלושה חיילים ...

איתן כבל: עמדו השלושה ליד גזע כרות וכל איש את רובהו השעין בלי מילים.

איתן כבל: את שמם על הגזע מצאתי חרות, שלושה, שלושה חיילים.

איתן כבל: שלושה, שלושה חיילים והרוח חלפה ונשקה לעלים.

איתן כבל: תודה לכם.

איתן כבל: ברשותכם, נתחיל את הדיון.

איתן כבל: הנושא שמונח לפנינו הוא תמריצים למעסיקים של חיילי מילואים במגזר העסקי.

איתן כבל: זאת הצעה לדיון שאני מביא כיושב-ראש ועדה וגם כיושב-ראש משותף של שדולה.

איתן כבל: אבי סייג, מי יציג את הצעת החוק?

איתן כבל: או שאני אקרא קודם את דברי ההסבר ולאחר מכן תציגו את הדברים.

איתן כבל: הצעת החוק מונחת לפניי.

איתן כבל: אקרא את דברי ההסבר.

איתן כבל: אנחנו מדברים על הצעת חוק שירות המילואים (תיקון) (תמריצים למעסיקים של חיילי המילואים).

איתן כבל: אומר בעקיפין, עפר שלח, זה נוגע גם להצעה הקודמת שלכם שמנסה "להתכתב" עם מעסיקים של חיילי המילואים.

איתן כבל: אתה גם הובלת כמה וכמה מהלכים בעניין הזה.

איתן כבל: ונמצאים כאן אנשים שגם עוסקים בעניין הזה, ביניהם חבר הכנסת פולקמן, שהוא יושב-ראש ועדת משנה של ועדת הכלכלה שעוסקת גם בעניינים האלה.

איתן כבל: להלן דברי ההסבר להצעת החוק: "מעסיקיהם של חיילי המילואים נפגעים כיום בשל העובדה שעלות המעסיק של חייל המילואים הינה כשליש מעבר לשכר החייל ברוטו.

איתן כבל: ביטוח לאומי משלם למעסיק את השכר ברוטו של החייל והמעסיק מעבירו לחייל את השכר במלואו, אך לא מפוצה על כך שבתקופת המילואים נאלץ המעסיק להמשיך לבצע הפרשות עבור חייל המילואים מעבר לשכרו ברוטו.

איתן כבל: תיקון חוק זה בא לתקן עיוות זה.

איתן כבל: מטרת התיקון להקטין את הפגיעה המתמשכת במעסיקיהם של חיילי המילואים כדי לעודד שירות מילואים ולהקטין את החשש של המעסיקים להעסיק חיילים המשרתים במילואים.

איתן כבל: " זו המהות של הצעת החוק שמונחת כאן לפנינו.

איתן כבל: אאפשר, ברשותכם, למי מכם לומר כמה מילים כדי להסביר ולהרחיב ואז נפתח את הדיון.

איתן כבל: כמובן חברי הכנסת יוכלו להתייחס לזה וכמובן גם רח"ט תומכ"א, שמכהן שנה בתפקידו.

איתן כבל: אני כבר לא חבר בוועדת החוץ והביטחון ולכן זה חמק מעיניי אבל אני יכול להגיד לך בהצלחה בכל מקרה.

איתן כבל: בבקשה.

<אבי סייג: אני יושב-ראש העמותה למען משרתי המילואים.

<אבי סייג: אני אלוף משנה מילואים.

<אבי סייג: אנחנו פעילים כבר שנים רבות בפורום מג"דים וטייסים ובפורום חפ"שים, כ-22 שנים בעניין הזה בהתנדבות.

<אבי סייג: טיפלנו במשך שנים בנושא של פיצוי הוגן ונכון לשכירים במשק, תיקנו את זה.

<אבי סייג: היום בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות "סגרנו" את הסוגיה של פיצוי לעצמאים שיוצאים למילואים, תוספת קבועה של 25%, שבאה לכסות את התקורות שיש בעניין, את ההוצאות העודפות.

<אבי סייג: מה שנשאר לנו פתוח הוא איך לפצות את בעלי העסקים, למעשה את החברות שמשחררות את העובד שלהן למילואים.

<אבי סייג: דורון אפיק, שמתנדב אתנו והוא גם עורך-דין במקצועו, יציג את ההסבר להצעת החוק שכתבנו.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר כדי שלא תיפול שגגה, הצעת החוק הזו טרם הונחה ואפילו טרם קיבלה מספר.

איתן כבל: אנחנו עושים דיון טרום החקיקה.

איתן כבל: אני מניח שבשבועות הקרובים נשתדל להניח אותה מכיוון שהיא חשובה, עוד במושב הזה, כדי שהיא תצבור 45 ימים עד לחזרתנו עם המושב הבא.

<אבי סייג: מעבר לזה, תודה רבה על היום הזה, לך כיושב-ראש השדולה ביחד עם יואב קיש, לרועי פולקמן, עפר שלח, איילת נחמיאס ורבין וחברים נוספים.

<אבי סייג: לא הולך ברגל כינוס כזה של יום, עם כל העוזרים שלכם.

<אבי סייג: אני באמת מודה, וגם לכל הקהל הרחב הזה שהגיע.

<דורון אפיק: אני עורך-דין.

<דורון אפיק: אני אמנם רק רב-סרן אבל אמור לקבל דרגת סגן-אלוף בקרוב.

<דורון אפיק: אני מעסיק כ-10 אנשים.

<דורון אפיק: דנים פה כרגע מהכיוון של צד המעסיקים.

<דורון אפיק: נקודת המוצא היא שהמטרה לאו דווקא להיטיב עם המעסיקים, כמו שלהיטיב עם אנשים שעושים שירות מילואים, כי ככל שהמעסיק נפגע הוא יימנע, בצורות חכמות כמובן, מלהעסיק משרתי מילואים ובסופו של דבר המדינה תיפגע מהדבר הזה.

<דורון אפיק: צריך להבין, עוד לפני שנכנסים לדבר הזה, שהנזק למעסיק הרבה יותר גדול מאשר רואים מן הצד.

<דורון אפיק: כאשר יוצא עורך-דין למילואים, ונניח שהשכר שלו הוא X, הנזק שנגרם הוא אובדן ההכנסה כתוצאה מיציאתו, והוא של 2 או 3 פעמים X.

<דורון אפיק: אנחנו פה לא מנסים לפתור את העוול הזה, כי זה עיוות שקשה מאוד לפתור אותו.

<דורון אפיק: אנחנו אומרים: לפחות תן לי את ה-X האמתי.

<דורון אפיק: כשאדם שכיר יוצא למילואים, והמשכורת שלו היא נניח 10,000 שקלים, בגלל התוספות שהמעסיק משלם למדינה על המשכורת יוצא שהמשכורת האפקטיבית שלו היא כ-13,000 שקלים.

<דורון אפיק: ביטוח לאומי מחזיר היום את ה-10,000 שקלים, את הברוטו.

<דורון אפיק: אנחנו רוצים פה לפתור את העיוות הזה ולהגיד: לפחות תנו למעסיק בדיוק את מה שהוא השקיע.

<דורון אפיק: זה נקודה אחת.

<דורון אפיק: הכנסנו פה עוד דבר קטן, בסעיף 1(ב), תמריץ למעסיקים.

<דורון אפיק: החוק קובע שאדם שיוצא למילואים למספיק ימים יש לו פטור מפיטורים במשך חודש ימים, אי אפשר לפטר אותו.

<דורון אפיק: זה בשיטה של שוט.

<דורון אפיק: שוט, כפי שאנחנו יודעים, תמיד מוצאים דרכים לעקוף.

<דורון אפיק: פה בניסיון להיטיב עם חיילי המילואים אנחנו אומרים: אותה הטבה של השליש מעבר לשכר, אנחנו נותנים אותה רק למעסיק שהמשיך להעסיק את העובד לעוד חודשיים לפחות בעבודה.

<דורון אפיק: על-ידי כך יוצרים הטבה נוספת, אבל לא בשוט אלא להיפך, בסוג של הטבה.

<דורון אפיק: לדעתי זה כיוון נכון יותר.

<אבי סייג: דנו על הצעת החוק הזאת עם לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים שמאגדת את כל הגופים במשק – התעשיינים, היהלומנים, בתי-המלון וכן הלאה.

<אבי סייג: דיברנו גם איתם והם נתנו את הסכמתם.

<אבי סייג: הם אתנו, עם יודק'ה שגב, אלוף במילואים, שהוא המנכ"ל, וגם היושב-ראש שנמצא בדרך לחוץ לארץ התקשר להגיד: Go ahead.

רועי פולקמן: רק שאלת תם, כמה זה עולה?

<אבי סייג: את זה אתם תגידו.

איתן כבל: אם אתה משאיר את זה למשרד האוצר – זה מיליארדים.

איתן כבל: משרד האוצר הוא "משגיח הכשרות" הכי גדול.

רועי פולקמן: יש הערכה של עלויות?

<ישי פולק: אני מנכ"ל התאחדות האיכרים והחקלאים בישראל ויושב-ראש ועדת המילואים בביטוח הלאומי, ואני חבר גם בלשכת התיאום של הארגונים הכלכליים.

<ישי פולק: נשיא הלשכה, שרגא ברוש, היות והוא נאלץ לנסוע לחוץ לארץ ביקש ממני לדבר כאן בשמו.

<ישי פולק: בסופו של דבר, מעבר לתודה, צריך להבין שהמשולש של מעסיקים-עובדים-בית מהווה את הכוח של אנשי המילואים.

<ישי פולק: השכירים טופלו.

<ישי פולק: לגבי העצמאים כרגע הצלחנו להביא משהו.

<ישי פולק: נשאר החלק של הבית.

<ישי פולק: אתמול העברנו חוק, שהשעה בבוקר היא על חשבון המעסיק.

<ישי פולק: צריך להבין שזה לא כל-כך פשוט, ועל כך תודתי לכולם, מכיוון שזה לא אותו מעסיק.

<ישי פולק: המעסיק שמשלם את המשכורת לחייל המילואים הוא לא המעסיק שייתן את השעה בבוקר.

<ישי פולק: לכן יש פה חידוש ועוצמה בדבר הזה ועל כך תודתנו ותמיכתנו.

איתן כבל: נגיד תודה היום גם מעל במת הכנסת.

<ישי פולק: זה נכון וראוי.

<ישי פולק: הצעת החוק הזאת נועדה לסייע.

<ישי פולק: אבי סייג אמר שהוא יתאם את זה אתנו באופן מלא.

<ישי פולק: היא קובעת מצד אחד שהמעסיקים נותנים גם את השעה בבוקר, אבל מצד שני לא מוטלות עליהם ההוצאות הנוספות.

<ישי פולק: לכן אנחנו תומכים לחלוטין בדבר הזה.

איתן כבל: השאלה שנשאלה פה היא האם אתה יכול להגיע הערכה על הסכומים.

<ישי פולק: את הסכומים אי אפשר לדעת כי בשנה הראשונה זה מספר ימי מילואים, בשנה השנייה אתה עושה שבוע וחצי מילואים לאימון.

<ישי פולק: באופן כללי לטווח של 5 שנים, שזה המספר הנכון, לא בדקנו את המספר ואנחנו לא יכולים לענות על זה תשובה אמתית ומלומדת.

<ישי פולק: דווקא לביטוח הלאומי יש כלים לענות בצורה הכי נכונה.

רועי פולקמן: השאלה אם זה 50 מיליון שקל או 500 מיליון שקל, מה סדרי הגודל.

<ישי פולק: קשה לי לענות לך.

<ישי פולק: היות וזה בא מהכיוון של המעסיקים אנחנו פחות מתייחסים לזה, אנחנו מאשרים את זה באופן מלא.

<דורון אפיק: אני לא יודע את המספרים, אבל השאלה "כמה עולה" היא שאלה נחמדה מאוד משום שבסופו של דבר על מה אנחנו מדברים?

<דורון אפיק: על אותו כסף שהמעסיק משלם.

איתן כבל: עזוב, עכשיו אתה מציג לנו את ההסבר כדי לשכנע אותנו.

איתן כבל: עזוב את זה.

איתן כבל: סיימנו להציג את ההצעה, את התפיסה ממה זה מגיע.

איתן כבל: עכשיו צריך להגיע לחלק שבו רושמים את הצ'ק.

איתן כבל: בדרך כלל גם כשהטיעונים האידיאולוגיים נכונים ומוצדקים, מה שבדרך כלל מונע זה הכסף.

איתן כבל: בואו לא נבזבז את הדיון שלנו על העניין הזה כי יש כאן גם אורחים נחמדים.

איתן כבל: כל מה שרצינו לדעת – אבי סייג, נצטרך לעשות בדיקה אל מול הביטוח הלאומי, לקבל הערכה.

<אבי סייג: כדי להיות גלוי, אני חושב שזה לא אמור לבוא מתקציב צה"ל ומשרד הביטחון.

<אבי סייג: מדובר פה בסכום גבוה מאוד, בסדר גודל של 100-150 מיליון שקל.

עפר שלח: לדעתי אף יותר.

עפר שלח: הסכום שמשולם, מה שנקרא ימ"מ בטל"ב בתקציב הביטחון, הוא בערך מיליארד שקל, קצת יותר, רובו משולם לשכירים.

עפר שלח: מדובר על סכום גבוה, אין ספק בכלל, והוא לא יוכל לבוא מתוך תקציב הביטחון.

איתן כבל: להערכתי זה יהיה הרבה יותר מעשרות מיליוני שקלים.

איתן כבל: זה ברמה של מאות מיליוני שקלים.

איתן כבל: כדאי שנדע את זה.

איתן כבל: זה קרב.

<אבי סייג: קחו בחשבון שנוריד את כל המגזר הממשלתי ציבורי, זה שליש בערך.

<אבי סייג: זה משחק על סכום אפס, ביניהם שישחקו עם עצמם.

<אבי סייג: אנחנו מדברים על היתר.

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: הבנו, אנחנו מודעים.

<עודד מלניק: אני חבר בעמותת משרתי המילואים, בן 64, עושה מילואים, סגן-אלוף.

<עודד מלניק: בשנה שעברה עשיתי 32 ימי מילואים.

<עודד מלניק: רציתי לשים דגש, מלבד האובדן של הרווח על העבודה, של השכר, יש עוד היבט.

<עודד מלניק: המעסיק משלם ביטוח לאומי על העובד כאשר הוא נמצא במילואים.

<עודד מלניק: למעשה הוא משלם פרמיה על אירוע ביטוח שלא יקרה כי אם יקרה משהו חס וחלילה לעובד ישלם את זה משרד הביטחון ולא הביטוח הלאומי.

<עודד מלניק: זה כסף שמשולם לבטלה.

איתן כבל: לא נעים לי להגיד לך, זה לא החשבונות שעושים כאשר אנחנו מנהלים משא ומתן.

עפר שלח: זה כמו עובד בחברה ואתה מבוטח בביטוח פרטי ואתה ממשיך את זכויותיך.

עפר שלח: אתה לא עושה את זה בכל פעם שיש סכנה שתיפגע.

<עודד מלניק: למה נשלם ביטוח לאומי לעובד בימים האלה?

איתן כבל: בואו לא נלך למהלכים שהסיכוי שלהם לעבור לא קיים, חבל.

איתן כבל: זה רעיון יפה אבל אין לו סיכוי לעבור.

איתן כבל: נפתח את הדיון.

איתן כבל: ידברו לסירוגין חברי הכנסת והאורחים.

איתן כבל: עפר שלח, בבקשה, ולאחר מכן אם קמל"ר ירצה להתייחס.

איתן כבל: מי שרוצה יכול להירשם אצל מנהלת הוועדה.

איתן כבל: בבקשה.

עפר שלח: אנחנו מגיעים שוב לדיון על צדק מול כסף באופן ברור מאוד.

עפר שלח: מן הדרך שבה הדברים הוסברו היטב ברור לגמרי שלמעסיק נגרם פה נזק בעין שהוא בלתי סביר ושהוא ממשיך לשלם.

עפר שלח: הוא בעצם נושא בקצת פחות מ-30%, כי זה מתוך 130% – בסדר גודל גדול של הוצאות העובד כאשר העובד לא אצלו.

עפר שלח: אנחנו צריכים לראות את זה בהחלט בקונטקסט של האמירה, שאני חושב שבאופן עקרוני איש מאתנו לא יתווכח עליה, שהיום כשאנחנו מדברים על סביבת איש המילואים שמאפשרת לו להיות איש מילואים – הוא נקרא מכוח חוק, הוא הולך בחובה, אבל בסופו של דבר הסביבה המאפשרת שנושאת במחיר היא גם משפחתו והעסק שלו.

עפר שלח: נתתי כבר את הדוגמה הזאת היום, אם עומד היום איש מילואים אל מול 10 או 15 אנשים שאינם משרתים במילואים כמועמד לעבודה – הדבר הזה הופך להיות פקטור.

עפר שלח: הדבר האחרון שאנחנו רוצים הוא שאנשי מילואים לא יקבלו מקום עבודה מפני שהמעסיק אומר:

עפר שלח: אתה איש מצוין אבל תראה לי שאתה שווה 25%-30% יותר ממישהו אחר, אחרת אני מפסיד פה, שלא לדבר על זה שאני מפסיד את החודש שאתה לא נמצא, על זה אפילו עוד לא דיברנו.

עפר שלח: מצד שני, זה הרבה כסף, אין פה חוכמות.

עפר שלח: נצטרך לנהל על זה מאבק.

עפר שלח: זה לא יוכל לבוא מתקציב הביטחון, שאף אחד לא ישלה את עצמו שזה יבוא מתקציב הביטחון, כפי שהצלחנו לפתור את עניין העצמאים, שהיה כסף קטן באופן יחסי.

עפר שלח: הבה נתחיל בדרך.

עפר שלח: איפה הצדק מונח בסיפור הזה – אני לא חושב שלמישהו בחדר הזה צריך להיות ספק.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הקמל"ר, תת-אלוף הושע פרידמן בן שלום, בבקשה.

<הושע פרידמן בן שלום: גם אני מצטרף לאהבה להצעה הזאת.

<הושע פרידמן בן שלום: איתן כבל, היא משלימה את הרגל בדלת שאתה הולך לשים היום אחר הצהרים לגבי שעת היעדרות על חשבון המעסיק.

<הושע פרידמן בן שלום: כפי שכבר הסבירו פה קודמיי, זה נכון.

<הושע פרידמן בן שלום: אני חושב שמה שמאפיין את כל האנשים האלה – זה אותם אנשים שכבר 15 שנים נפגשים תחת אותה גבעה וליד אותו עץ, רק השערות שלהם קצת יותר לבנות, ואני אומר את זה בשבחם.

<הושע פרידמן בן שלום: יש כאן איזו רציפות בתהליך שיטתי שעובד.

<הושע פרידמן בן שלום: אני זוכר את מה שאמרת לי כאשר פחות התלהבתי מההצעה על שעת היעדרות בגלל שזה על חשבון המעסיקים, חשבתי שזה "ידפוק" אותנו בגלל כל מה שעפר שלח אמר, שזה מוריד את התחרותיות של איש המילואים מול אנשים אחרים ושם את המתח בין מילואים לכלכלה במצב בלתי אפשרי.

<הושע פרידמן בן שלום: נדמה לי שאמרת לי: אני שם רגל בדלת.

<הושע פרידמן בן שלום: אז הנה הרגל ששמים בדלת.

<הושע פרידמן בן שלום: גם פה, אם זה יקר אז אולי אפשר למצוא משהו שלא יכסה את הכול, שלא נצא עם כל תאוותנו בידינו.

<הושע פרידמן בן שלום: אתם אומני הפוליטיקה, אני לובש מדים עוד שבוע, זה המקצוע שלכם.

<הושע פרידמן בן שלום: יש שני כיוונים שהם פריצת דרך בשיח, שגם כולנו סימנו אותם.

<הושע פרידמן בן שלום: אחד זה המשפחה המגויסת.

<הושע פרידמן בן שלום: זה פריצת דרך משפטית, גם כי אתה לא נותן לאיש המילואים אלא לאשתו או לבן הזוג, וזאת בהחלט פריצת דרך.

<הושע פרידמן בן שלום: וגם מנגנון כלכלי אחר – האישה עובדת ובעת המילואים של בן זוגה היא פשוט לא הולכת לעבודה, פרט לכך שהיא עושה את כל התפקידים האלה.

<הושע פרידמן בן שלום: הדבר השני הוא העניין של המעסיקים והעצמאים הקטנים, שם יש התקדמות מופלאה.

<הושע פרידמן בן שלום: אמרתי גם קודם, יש שיפור אדיר בכל הצד הצבאי, במוכנות, בכשירות, ביכולת של העניין הזה לנצח, יש התקדמות אדירה בשנים האחרונות.

<הושע פרידמן בן שלום: עכשיו אנחנו צריכים להדביק את זה בהתקדמות אדירה בנושא של הוקרת החברה הישראלית לאנשי המילואים, הוקרה, צמצום ההתנדבות הכלכלית, ועכשיו צמצום ההתנדבות הכלכלית של המעסיקים.

<הושע פרידמן בן שלום: המעסיקים הגדולים "בולעים" את זה קצת יותר טוב, העסקים הקטנים מתקשים.

<הושע פרידמן בן שלום: לכן אני חושב שצריך ללכת אפילו על מדרג ביניים, אבל להציב את העיקרון.

<הושע פרידמן בן שלום: ברגע שהצבת את העיקרון במעלה הדרך גם ההשלמה של הדברים תגיע.

<הושע פרידמן בן שלום: יישר כוח.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת רועי פולקמן ולאחר מכן אופיר קבילו.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: מכיוון שהיינו בכמה דיונים אז אקצר בדבריי.

רועי פולקמן: יש לי כמה הערות פרקטיות.

רועי פולקמן: ראשית, מעבר לתגמול של המעסיק, יש כאן סוגיה למנוע את הפגיעה האפשרית בכך שחייל מילואים יהיה מועסק פחות אטרקטיבי אצל מעסיקים, שזה נראה לי האירוע.

רועי פולקמן: ואז יש בו הרבה "שלייקעס" ברורים.

רועי פולקמן: אחת, כמובן, זה היקף הימים, אם חייל עושה 7 ימים או 10 ימי מילואים לעומת אם הוא עושה 60 ימי מילואים.

רועי פולקמן: שתיים, יש הבדל מהותי במדרגות השכר.

<קריאה: זה עובד הפוך, כי מי שעושה 60 ימי מילואים גם יותר נחוץ ובדרך כלל גם יותר בכיר בחברה.

<קריאה: 7 ימים – זה פחות חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: אז הוא בבעיה גדולה יותר מול המעסיק שלו.

עפר שלח: לכן הנזק שנגרם לו במקום העבודה גדול יותר.

<קריאה: הוא יותר אטרקטיבי.

<קריאה: בדרך כלל זה מג"דים, אנשים שמצוינים גם באזרחות וגם בצבא.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, אבל הם נמצאים במצוקה גדולה יותר במקום העבודה.

רועי פולקמן: יש כמה חיתוכים שאפשר להתייחס אליהם.

רועי פולקמן: הראשון הוא היקף הימים.

רועי פולקמן: השני, שעלה בדיון הקודם, הוא סוגיית מדרג השכר.

רועי פולקמן: יש הבדל בין עובדים שמרוויחים שכר גבוה, ואז זה כנראה מתוגמל.

רועי פולקמן: אתה אומר: יש לי עובד שמקבל שכר גבוה כי יש לו מקצוע דרוש, הוא מתכנת וכן הלאה, לעומת אנשים שעובדים ומקבלים משכורות נמוכות והם הרבה יותר ברי-תחלופה ואז אם כמעסיק יש לי אופציה לקבל עובד מילואימניק או לא מילואימניק אעדיף את הלא מילואימניק.

רועי פולקמן: זה חיתוך נוסף, כולל בעלויות.

רועי פולקמן: השלישי, יש חיתוך ברור נוסף, של עסקים גדולים לעומת עסקים קטנים.

רועי פולקמן: יש הבדל משמעותי בין עסק שיש לו 200 עובדים ומתוכם 10 משרתים במילואים לבין עסק שיש לו 5 עובדים ו-2-3 מהם משרתים במילואים, והוא אומר לעצמו: העלות השולית שלי לפעילות של העסק מכך שהעובד שלי נמצא חודש במילואים היא עצומה וייתכן שעדיף לי לא להעסיק את אותו עובד.

רועי פולקמן: לכן הדיון על פיצוי לעסק הוא לא דיון רלוונטי לשיח הזה.

רועי פולקמן: אני יכול לטעון על הרבה מאוד סוגיות שיוצרות קשיים שצריך לפצות עסקים והרבה מאוד מקומות שבהם צריך לסייע לעסקים, מהקשיים שנגרמים עקב הרכבת הקלה ועד דברים אחרים.

רועי פולקמן: אני חושב שזה לא הדיון.

רועי פולקמן: אני חושב שצריך לעזור לעסקים קטנים אבל לא באמצעות פיצוי.

רועי פולקמן: צריך לעזור להם, שהסביבה העסקית תהיה טובה, שהם יעשו עסקים בקלות, נוריד בירוקרטיה.

רועי פולקמן: לא בפיצויים.

רועי פולקמן: עסקים לא צריכים פיצויים ולא צריך לתת להם פיצויים.

רועי פולקמן: על-פי גישתי לא צריך כל הזמן להתעסק בדיונים על פיצויים לעסקים כי אין לזה סוף.

רועי פולקמן: צריך לדבר על האירוע הממוקד, מה גורם לכך שחיילי מילואים מול מעסיקים יהיו נחותים בקבלת עבודה.

רועי פולקמן: זה הופך את החוק זה למשהו הרבה יותר ממוקד, לא כל עסק וכל מעסיק.

רועי פולקמן: עוד פעם, אם זה עולה 300 מיליון שקל אז נדבר פה עד מחר.

רועי פולקמן: לכן אני אומר, צריך להיות ממוקדים: עסקים קטנים, היקף ימים, מדרג המשכורות, כלומר עד איזה סכום פיצוי.

רועי פולקמן: אם יש עובד שאתה משלם לו 40,000 שקל בחודש אז כנראה הוא שווה את זה וגם אם הוא יהיה שבועיים או חודש במילואים לא תפטר אותו.

רועי פולקמן: אלה ההערות הפרקטיות שלי כדי להתקדם כי אנחנו רוצים תוצאות כמובן.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אלוף-משנה אופיר קבילו, ראש אכ"א מילואים.

<אופיר קבילו: אהיה אלוף-משנה מאוקטובר.

<אופיר קבילו: כעת אני סגן-אלוף.

איתן כבל: פה אתה כבר בתקן מבחינתנו.

איתן כבל: .. בבקשה.

<אופיר קבילו: אחת הסוגיות שאנחנו רוצים להתייחס אליה כאן היא הסעד המשפטי שיורחב לחיילי המילואים, בהמשך להחלטה 2607.

איתן כבל: אם תוכל להציג קצת יותר נתונים ומספרים.

<אופיר קבילו: עוד רגע אציג כמה מספרים.

<אופיר קבילו: קודם אציג את הרקע.

<אופיר קבילו: בהחלטת הממשלה מאפריל האחרון סוכם שמשרד הביטחון ייתן מענה, או יתחיל את הסעד המשפטי.

<אופיר קבילו: עוד רגע אסביר את הכוונה.

<אופיר קבילו: הרקע לתהליך הזה – במהלך השנה האחרונה נתקלנו במספר פניות של חיילי מילואים שפנו אלינו לא בגלל פיטורים אלא בגלל תהליך שהתחיל לקראת פיטורים.

<אופיר קבילו: המצב כיום הוא שאם פוטרת אז יש לך אפשרות להגיש בקשות לוועדות התעסוקה.

<אופיר קבילו: יש 4 ועדות תעסוקה.

<אופיר קבילו: מתקבלות כ-80 פניות בשנה.

<אופיר קבילו: תוכל לקבל סעד משפטי במשרד הביטחון, כלומר ייעוץ, גישור, עורכי-דין וכולי.

<אופיר קבילו: זה התהליך אחרי שפוטרת.

<אופיר קבילו: אחת הסוגיות שעלתה, שאלו: למה צריך להגיע לשלב הזה?

<אופיר קבילו: יש שלב שימוע, יש שלב של איומים או אמירות קודמות.

<אופיר קבילו: בימים אלה השלמנו את הרחבת הסעד המשפטי גם לאוכלוסייה שתציג את הפניות האלה, זה סוכם בתוך משרד הביטחון, כולל תקציב, כולל הכול, ובימים הקרובים נוציא איגרת לכל משרתי המילואים, גם באתר שלנו וגם למפקדים, על ההרחבה של הסעד המשפטי.

<אופיר קבילו: אני לא יודע להגיד היקפים כי עד היום לא טיפלנו באוכלוסייה הזאת אבל אנחנו חושבים שנכון לתת את התמיכה הזאת.

<אופיר קבילו: חייל מילואים שמקבל ייעוץ משפטי טוב לפני שימוע – זה יכול לעצור את כל תהליך הפיטורים.

<אופיר קבילו: זה הערה שעלתה בפנינו ואני שמח שהבאנו לפתרונה וכך מימשנו עוד סעיף בהחלטת הממשלה.

<אופיר קבילו: תודה רבה.

איתן כבל: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין ואחריה עודד רחמים, מג"ד צנחנים.

איתן כבל: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד את הדבר הבא.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כול, אני כמובן מברכת, איתן כבל, אני חושבת שזה מהלך נכון מאוד ונדרש מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: הושע פרידמן ואני מכירים מקרוב את נושא "מגן המילואים".

איילת נחמיאס ורבין: הושע פרידמן אמר דברים נכונים על כך שיש כבר התייחסות למשפחת המילואים, שזו משימה משותפת, ואלוף מוטי אלמוז דיבר על זה יפה מאוד היום בכנס.

איילת נחמיאס ורבין: העניין הוא שציבורית זה עדיין לא ממש נספג.

איילת נחמיאס ורבין: ההערכה שאנחנו רוצים שהעסקים יחושו, או הגאווה שהעסקים יחושו על כך שהם מעסיקים מילואימניקים עוד לא נמצאת במקום הזה.

איילת נחמיאס ורבין: למשל הצבא הלך למהלך יפה מאוד, שהוא סמלי, של "מגן המילואים", כלומר שעסקים יכולים להגיש טפסים ולהיבחר כ"מגן המילואים".

איילת נחמיאס ורבין: השנה למשל היה קשה מאוד לגרום לעסקים בכלל לגשת להתמודדות הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: דיברנו על בעלי עסקים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שמובן מאליו מה המשמעות כאשר בעלי עסקים קטנים מעסיקים מילואימניקים, אבל בתוך העולם הזה כשמדברים על דרגי ניהול יש הבדל.

איילת נחמיאס ורבין: אתה אומר שהמג"דים הם אנשים מבוקשים מאוד באזרחות.

איילת נחמיאס ורבין: בטח יש אנשים שמבוקשים מאוד באזרחות אבל אני מכירה מג"ד מדהים שעובד בחברה קטנה מאוד והוא איש מדהים, והוא משלם מחיר כבד מאוד על העובדה שהוא עושה מילואים 55 ימים בשנה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו בכל זאת עושים מהלך מעבר למהלך הכלכלי, עוזרים לצבא לעשות מהלך ציבורי, של הכרה בערכו של המילואימניק והכרה של הצבא מול העסקים.

איילת נחמיאס ורבין: למגזר הציבורי אין ברירה, המגזר הציבורי חייב לשאת את המילואים על גבו, בעיניי, ואנחנו צריכים לתת את כל מה שצריך, את כל המעטפת שנדרשת לדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: במגזר העסקי זה מורכב יותר.

איילת נחמיאס ורבין: אחרי שבמשך שנים היה נדמה לנו ש"מגן המילואים" מתחיל לקבל הד ציבורי, השנה היה ממש בלתי אפשרי לרתום את בעלי העסקים למהלך הזה.

איילת נחמיאס ורבין: לכן בסוף אנחנו נידרש או למהלכים כלכליים ממשיים, כנראה דרך הבית הזה או דרך מהלכים דומים, או שהצבא יצטרך לבחון מה לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: אופיר קבילו, שימחת אותי מאוד במה שאמרת על הייעוץ המשפטי למילואימניק, אם חס וחלילה מפטרים אותו.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה אין-ספור מקרים כאלה בשנים האחרונות.

איילת נחמיאס ורבין: למשל אחרי "צוק איתן" הפיטורים לא קורים מייד כי בהתחלה אחרי המבצע כולם נורא מגויסים ומרגישים מדהים, ואז פתאום אומרים: "יא אללה, האדם לא היה פה 50 ימים".

איתן כבל: אני תמיד אומר:

איתן כבל: כולם מתחתנים מאהבה אבל השוטף הורג.

איתן כבל: תמיד כשיש אירוע כולם מתגייסים ונותנים גב, ובצדק.

איתן כבל: אחר-כך כשמת

איתן כבל: חיל התהליך- - -

רועי פולקמן: בסוף התהליך צריך לקנות מתנות לאישה, לא מתנות לחייל.

איילת נחמיאס ורבין: אני אשת מילואימניק כבר שנים רבות.

איילת נחמיאס ורבין: מעולם לא קיבלתי מתנה.

איילת נחמיאס ורבין: ועכשיו אסור לי, אז "אכלתי אותה".

איילת נחמיאס ורבין: .. בסופו של דבר, יש התגייסות – ואני חושבת שלזה כיוון גם מוטי אלמוז וגם אני כיוונתי בדברים שלי – שהיא הרבה יותר מאשר ההטבות הכלכליות.

איילת נחמיאס ורבין: הצבא חייב להידרש לדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: ובאמת שמחתי מאוד על מה שאמר אופיר קבילו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עודד רחמים, מג"ד בחטיבת צנחנים דרומית, ולאחר מכן אבקש מיגאל דילמוני.

איתן כבל: כל מי שנרשם יוכל כמובן לדבר, רק נהיה ממוקדים.

איתן כבל: בבקשה.

<עודד רחמים: קודם כול, אני מתחבר מאוד למשהו ששמעתי היום מחבר הכנסת עפר שלח.

<עודד רחמים: הוא אמר דברים חכמים מאוד, שבסופו של דבר תמיד אנחנו לוקחים את השיח בימי הוקרה כאלה לכיוון ההוקרה וזה הופך את המילואים למשהו שכולם חושבים שהוא פה בשביל התנדבות ו"איזה כיף שעושים את זה".

<עודד רחמים: צריך לזכור בסופו של דבר שאנחנו צריכים את המילואים כי זה הכוח שיכריע את כל המלחמות.

<עודד רחמים: זה מה שצריך לצאת מכאן.

<עודד רחמים: צריך לומר כאן שצריך מילואים.

<עודד רחמים: לא עושים את זה כי יש אנשים טובים שרוצים להתנדב למען המדינה והמולדת.

<עודד רחמים: זה השיח שצריך בסוף גם להגיע למעסיקים, כי צ'ופר פה, צ'ופר שם – זה לא מה שיגרום לכך שאנשים יעשו או לא יעשו מילואים.

<עודד רחמים: עוד דבר שצריך לצאת מכאן, כל אימת שהופכים את המילואים ליקרים יותר כך אנחנו מקבלים פחות.

<עודד רחמים: אז קודם כול צריך לוודא שאנחנו לא הופכים להיות מעין מועקה כלכלית.

<עודד רחמים: מה שהמילואימניקים רוצים, עד החייל האחרון, הוא שייתנו לנו להתאמן כפי שצריך למען מה שאנחנו עושים, כי זה מה שיאפשר לנו לעמוד במשימה, וכמה שפחות פגיעה בחיי אדם תוך כדי שאנחנו עושים את המשימה הזאת.

<עודד רחמים: חשוב קודם כול שהמסר הזה ייצא מכאן.

<עודד רחמים: אני רוצה להתייחס לגבי מה שאתה אמרת.

<עודד רחמים: הלכת לכיוון חשוב, שהוא דבר שמשפיע.

<עודד רחמים: בסופו של דבר מה שגורם למ"פ לצאת לקורס מ"פים ולמג"ד לצאת לקורס מג"דים זה ההסכמה מצד האישה.

<עודד רחמים: הנשים הפכו להיות פקטור חשוב מאוד בעניין הזה.

איתן כבל: המשפחה.

איתן כבל: שלא הכול ייפול על האישה.

עפר שלח: ניסח את זה הקמל"ר שכיהן לפני הקמל"ר הקודם להושע פרידמן במילים: הדור הבא של המ"פים והמג"דים זה אלה שהנשים שלהם ירשו להם...

<עודד רחמים: אתה אומר משפחה – אני מהילדים עדיין לא מפחד, אבל מהאישה כן...

עפר שלח: חכה, זה יגיע גם מהילדים.

<עודד רחמים: חשוב מאוד שהמעביד של האישה יידע שהיא אשתו של מילואימניק.

<עודד רחמים: ההצעה מצוינת אבל זה צריך להיות כתוב.

<עודד רחמים: כאשר הצו ייצא לחייל, הצבא יודע מי אשתו.

<עודד רחמים: שיופיע שם ספח לאישה עם הזכויות שלה והיא תגיש את זה למעביד ותאמר לו: בעוד חודשיים בעלי ייצא למילואים, הנה תיערכו, אם אני מגיעה שעה אחרי הזמן תדעו שזה העניין.

איילת נחמיאס ורבין: זה יוביל לפיטורים המוניים של נשים.

<קריאה: עוד סיבה לפטר נשים.

<קריאה: שני בני הזוג יהיו מפוטרים.

רועי פולקמן: אז גם לא יהיה אפילו מפרנס אחד במשפחה.

<עודד רחמים: אני לא מכיר את הפיטורים ההמוניים האלה שמדברים עליהם.

עפר שלח: הביטוח הלאומי יהיה המעסיק הכי גדול במדינה של אנשי מילואים.

<עודד רחמים: גם פה צריך לראות שלא נותנים לאישה לא לבוא בכלל לעבודה, אבל השעה הזאת סמלית וחשובה.

איילת נחמיאס ורבין: מה קרה לך, כשהבעל במילואים אני רק מחפשת איך לברוח מן הבית.

איילת נחמיאס ורבין: ..

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: יגאל דילמוני, בבקשה.

<יגאל דילמוני: אני משרת ביחד עם עודד רחמים כבר שנים רבות.

<יגאל דילמוני: ארחיב נקודה שעודד רחמים דיבר עליה בסיום הדברים שלו.

<יגאל דילמוני: החיזוק של המשפחות בבית צריך להיות אבן משמעותית מאוד במילואים.

<יגאל דילמוני: יש היום התייחסות לחייל המילואים, יש את "בהצדעה" ויש כל מיני גופים שמסייעים היום לחיילי המילואים, יש את החזרי המס שדיברנו עליהם, את התוספת למעסיקים.

<יגאל דילמוני: אמר לי קודם ישי פולק שיש צלע שלישית, וזה המשפחה.

<יגאל דילמוני: צריך להקים צוות שיחשוב איך מפרגנים, איך תומכים במשפחה.

<יגאל דילמוני: יש הרבה אירועים, ולי אישית קרו כמה אירועים בזמן מילואים: התפוצץ דוד בבית, דברים כאלה.

<יגאל דילמוני: צריך לחשוב איך מפרגנים לאישה, אפילו ברמה מינימלית מאוד.

איתן כבל: אבי סייג ואנחנו, יש לנו כבר סדרה ארוכה של הצעות שהונחו כהצעת מחליטים שהובלנו במשך כל התקופות.

איתן כבל: זה גם מה שהתייחסתי אליו היום בדיון.

איתן כבל: כל מה שצריך זה להוציא מן הכוח אל הפועל את ההחלטות.

איתן כבל: ואם בנושאים שאתה מעלה עסקינן, דווקא מבחינת הצעות, לא מבחינת יישומן לצערי, יש הצעות שמקיפות כמעט כל תחום במערכת היחסים של המשפחה.

איתן כבל: בדיונים הקודמים שלנו כשדולה שמנו את המשפחה, את הרעיה במרכז העניין.

איתן כבל: לצערי, אני אומר את זה בכאב גדול מאוד, ועדת השרים לא קידמה את זה.

איילת נחמיאס ורבין: למה לדעתך זה לא מצליח ולא יוצא אל הפועל?

איתן כבל: ועדת השרים לצערי לא התכנסה.

איתן כבל: היא אמורה להוציא מן הכוח אל הפועל.

איילת נחמיאס ורבין: היא התכנסה לאחרונה.

<אופיר קבילו: ועדת השרים מטעם שר הביטחון התכנסה בשנה שעברה ולאחרונה היא התכנסה.

<אופיר קבילו: החלטת הממשלה שהתקבלה באפריל היא על בסיס מה שוועדת המילואים ברשות שר הביטחון החליטה.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: קודם היא לא התכנסה, שנים היא לא התכנסה.

<אופיר קבילו: בין 2012-2016 היא לא התכנסה.

<אופיר קבילו: ב-2016 היא התכנסה.

איתן כבל: אל תגן איפה שלא צריך.

<אופיר קבילו: אני לא מגן, לא צריכים אותי כדי להגן על משרד הביטחון.

איתן כבל: ועדת השרים לא התכנסה, זאת עובדה, וכאשר היא התכנסה, עד לרגע זה רק נגדעים עצים בברזיל כדי לייצר ניירות שמדפיסים עליהם את ההחלטות.

איתן כבל: אמרתי לך: אל תגיד כלום.

<אופיר קבילו: אני לא מסכים.

איתן כבל: תגיד לי מה כן.

איתן כבל: אשמח שתשיב ליגאל דילמוני מה הן הדרכים להוציא פטור מאגרה ליורדים לחוץ לארץ.

<אופיר קבילו: אני לא מסכים.

איתן כבל: אתה יודע שזה היה.

<אופיר קבילו: זה היה, אבל הורידו את ההצעה הזאת.

<אופיר קבילו: אני רוצה בקצרה להגיד משהו בהקשר הזה.

<אופיר קבילו: שתי החלטות הממשלה: 1447 ו-2607 – אני יכול להסכים אתך על דבר אחד, שהחלטת הממשלה הנוכחית הרבה יותר מתקדמת בתוכן שלה.

<אופיר קבילו: למשל תקנות של המל"ג שיובאו לתמיכה בבנות זוג שבני זוגן משרתים במילואים.

<אופיר קבילו: אנחנו מחכים למל"ג עם התקנות האלה כבר ממאי 2016.

איתן כבל: גם המשיח מחכה עד שהמל"ג יענה על משהו.

איתן כבל: ..

רועי פולקמן: בינתיים נקדם את זה בחקיקה.

איתן כבל: אין ברירה.

איתן כבל: זה מה שהצעתי כבר בהתחלת הדרך.

איתן כבל: אם זה לא יובא בחקיקה – זה לא יקרה.

<אופיר קבילו: תגמול חדש למפקדים במילואים נכנס השנה – ב-1 במאי שולם תגמול חדש למפקדים במילואים בגלל החלטת הממשלה שהגדירה מפקד מילואים פעיל.

<אופיר קבילו: 4.5 מיליון שקלים הוקצו לאלפי מפקדים.

<אופיר קבילו: יש את כל מה שקשור לעצמאים – גם נכנס.

<אופיר קבילו: יש את הסעד המשפטי.

<אופיר קבילו: למשל פר"ח, מן ההחלטה הקודמת, מומש.

<אופיר קבילו: אגיד לך מה הפערים מההחלטה הקודמת.

<אופיר קבילו: יש לנו את התקנות של משרד המשפטים והארנונה.

<אופיר קבילו: טרם תוקנו תקנות על מנת לממש את זה אבל הייתה כבר החלטת ממשלה.

<אופיר קבילו: דרך אגב, לגבי ההחלטה מאפריל, יש להם 90 ימים להציג סטטוס.

<אופיר קבילו: אנחנו עוקבים אחרי זה.

<אופיר קבילו: אני חושב שלא נכון לומר שאין התקדמות.

<אופיר קבילו: נוצר וקטור חיובי מאוד מול משרדי הממשלה.

<אופיר קבילו: צריך לראות איך ממשיכים אותו ומעצימים אותו.

איתן כבל: למרות הכול אני אומר לך שאין ספק שתחת הנהגתו של השר הנוכחי ושל סגן השר, שצריך לתת לו גם קרדיט גדול בעניינים האלה, דברים זזים, אבל אין מה לעשות, נכון לרגע זה – זה על משקל "אבנים שחקו מים" – פחות רואים פעולות יזומות והתנהלות אקטיבית של המערכות, למרות שאנחנו אומרים תודה, ומערך המילואים אומר תודה על כל דבר שמונח כאן לפתחנו, אבל אי אפשר שזאת תהיה מלחמה על כל דבר ודבר ודבר ודבר.

איילת נחמיאס ורבין: יגאל דילמוני מדבר על דברים הרבה יותר טריוויאליים ויום-יומיים.

איילת נחמיאס ורבין: למשל אני בזמנו הצעתי לקמל"ר הקודם שנשות מילואימניקים יוכלו להצטרף לקורסים מסובסדים של הצבא.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, זאת הטבה, זה מסובך, אולי זה נוגע לנשים רבות.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי: תבחנו דברים מן הסוג הזה, תבחנו הקמת מערך קשר, שימו לב מה קורה אם חס וחלילה יש מבצע, איזו תמיכת צוות נותנים בסוף.

איילת נחמיאס ורבין: הוא מדבר על המעטפת שעוטפת משפחה.

איילת נחמיאס ורבין: אופיר קבילו, לגבי זה לא ניתנה החלטה.

<יגאל דילמוני: ב"עופרת יצוקה" היינו בתוך עזה.

<יגאל דילמוני: יום אחד דפקו לאשתי בדלת, המעסיק הקודם שלי במועצה המקומית קדומים, והביאו לה זר פרחים.

<יגאל דילמוני: זה עשה לה את החודש, רק זר פרחים קטן וחמוד.

<יגאל דילמוני: לא ביקשתי את זה, לא ביקשתי שיבוא הקמל"ר וייתן זר פרחים לנשים.

<יגאל דילמוני: אנחנו צריכים לחשוב בצורה הרבה יותר עמוקה על המשפחות, על הנשים והילדים, כי הם הבסיס והמנוע של חיילי המילואים.

<יגאל דילמוני: אחרת, קשה מאוד להניע אנשים למילואים.

<יגאל דילמוני: צריך לחשוב על זה ולהוציא את זה אל הפועל.

<יגאל דילמוני: אם יש תוכניות שמדברים עליהן כבר שנים והן לא יוצאות אל הפועל אז צריך לנער את המערכת כדי שהן יצאו אל הפועל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אבקש מעו"ד ז'נט שלום, נציבה אזורית במחוז ירושלים והדרום בנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, לדבר בקצרה, בבקשה.

איתן כבל: לאחר מכן דוד בן חמו.

<ז'נט שלום: אנסה כמה שיותר בקצרה.

<ז'נט שלום: ביקשתם נתונים על פעילות בנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה בנוגע למילואימניקים.

<ז'נט שלום: אעבור על זה ממש מהר.

<ז'נט שלום: נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה היא גוף ממשלתי.

<ז'נט שלום: אנחנו יושבים כרגע במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

<ז'נט שלום: אנחנו אמונים על אכיפה אזרחית של כל חקיקת השוויון שמתעסקת באפליה בעבודה.

<ז'נט שלום: מילואימניקים ומילואימניקיות – זה כולל גם אותי, דרך אגב – כאשר הם מופלים בשוק העבודה על רקע שירות המילואים שלהם יכולים להגיע אלינו.

<ז'נט שלום: הדבר הראשון שהם יקבלו זה ייעוץ משפטי כללי כדי להבין אם הייתה אפליה, אם הייתה הפרה של אחד החוקים שמגנים עליהם.

<ז'נט שלום: הם יכולים לקבל בירור ראשוני מול המעסיק, כלומר אנחנו פונות למעסיק ושואלות אותו: מה קרה פה?

<ז'נט שלום: הפלית?

<ז'נט שלום: לא שילמת שכר?

<ז'נט שלום: ואומרים לו: החוקים הם כאלה וכאלה.

<ז'נט שלום: בסופו של דבר בשלבים השלישיים זה מתגבש לכדי תביעה או מגיע לייעוץ משפטי כללי והפניה למוקדי סיוע משפטיים אחרים במידה וצריך.

<ז'נט שלום: לפעמים זה נפתר לפני כן.

<ז'נט שלום: שוק העבודה מלא במגוון סוגי אפליה.

<ז'נט שלום: שאלו פה קודם על מה יש פיטורים המוניים של נשים – אז בעיקר סביב זה שהן אימהות ונשים.

<ז'נט שלום: לשים עליהן גם את עול המילואים במקום העבודה יכול להיות בעייתי.

<ז'נט שלום: לגבי מילואימניקים, הם עדיין נכנסים לקבוצה שמרגישה שהיא מופלית.

<ז'נט שלום: זה אחד המקומות היחידים שבהם יש פער גדול יחסית בין תפיסת המעסיקים לעובדים, כי כפי שאתם רואים, בשאר המקומות יש אותה תפיסה.

<ז'נט שלום: שירות המילואים – זה נושא של בערך 5% מן הפניות לנציבות ברוב השנים.

<ז'נט שלום: כפי שנראה באחד הגרפים, כשיש מבצעים, וזה לא אחרי המבצע אלא בזמן המבצע וישר אחריו, יש הרבה יותר פניות.

<ז'נט שלום: לא מחכים זמן רב, את האס-אם-אסים לפעמים החיילים מקבלים בזמן שירות המילואים.

<ז'נט שלום: מדברים על 5% בשנה ולדעתי זה קופץ אפילו ל-7% או 8% בשנים שיש מבצע צבאי גדול.

<אריאל חיימון: אין לך התייחסות לאחוז באוכלוסייה.

<אריאל חיימון: אני מעמותת "צו 8".

<ז'נט שלום: לנו אין התייחסות לאחוז באוכלוסייה, זה לא נתון שיש לי.

<ז'נט שלום: הנתונים שאני מציגה הם על פניות לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

<ז'נט שלום: אני לא יכולה להציג נתונים סטטיסטיים.

<אריאל חיימון: לא הגון לשים את המילואימניקים במקום אחרון.

<ז'נט שלום: לא שמתי אותם במקום אחרון.

<ז'נט שלום: השקף הראשון לא משקף מספר של אנשים, הוא משקף תפיסות של אפליה בשירות העבודה.

<ז'נט שלום: כאשר שואלים מעסיקים ועובדים: האם אתם חושבים שהקבוצה הזאת מופלית – זה מה שהם עונים.

<ז'נט שלום: השקף הזה לא משקף בשום צורה ואופן את היקף האפליה לגבי אף אחת מן האוכלוסיות, שיהיה ברור.

<אריאל חיימון: מי שלא משרת ברור שלא מרגיש מופלה.

<ז'נט שלום: נכון.

<ז'נט שלום: כשמדברים על מספר הפניות, מאין הן מגיעות – רוב הפניות של מילואימניקים מגיעות דווקא ממילואימניקים שבאים מן המגזר הציבורי ולא הפרטי, למרות שבמספרים, המספרים של המגזר הפרטי כנראה גדולים יותר.

<ז'נט שלום: גם בגלל מערכות המידע שלנו וגם בגלל שלא תמיד הפונים מביאים אלינו נתונים, לא תמיד זה משקף את המציאות.

<ז'נט שלום: כשמדברים באילו נושאים פונים – וזה לא מפתיע אותי גם בתור מי שמקבלת את הפניות – יש שני נושאים עיקריים: פיטורים, וזה קורה בדרך כלל אחרי מבצעים או אחרי תקופה ממושכת של מילואים, ותנאי עבודה ותנאי העסקה.

<ז'נט שלום: נראה לי שדיברתם על זה גם במובנים אחרים מול מעסיקים, שמעסיקים לא תמיד יודעים מה הם צריכים לשלם לחייל או לחיילת המילואים כשהם חוזרים ממילואים.

<ז'נט שלום: ברוב המקרים כשזה מגיע אלינו – והתמחינו גם בחישובי שכר למילואימניקים ולמילואימניקיות – פותרים את זה אל מול המעסיק כי בדרך כלל בדברים האלה זה עניין של אי-הבנה בין המעסיק לעובד או לעובדת.

<ז'נט שלום: זה השקף שמתאר את הפניות לפי שנים.

<ז'נט שלום: בשנים שיש קפיצות אני יכולה להבטיח לכם שהיה מבצע צבאי כלשהו ורואים את ההבדל.

<ז'נט שלום: שוב, החלק העצוב, לפחות בעינינו, שזה מגיע מייד אחרי המבצע.

<ז'נט שלום: הם השתחררו מ"צוק איתן" ואנשים פנו אלינו בטענות: "פיטרו אותי, לא שילמו לי, הודיע לי כבר עכשיו שאין לי מה לחזור לעבודה.

<ז'נט שלום: "

איילת נחמיאס ורבין: אתם שומרים אצלכם נתונים לגבי הדרגות של האנשים וכמות ימי המילואים שהם עשו?

<ז'נט שלום: לצערי במערכות שלנו לא.

איילת נחמיאס ורבין: זה מעניין מאוד.

<ז'נט שלום: אני יכולה לבקש ממנהלת מחלקת המחקר שלנו לנסות להכניס את המידע הזה.

איילת נחמיאס ורבין: מעניין מאוד לראות, למשל, האם קל יותר לתפוס פוזיציה של התנהלות כזאת מול חיילים פשוטים.

איתן כבל: אני חושב שלא.

איילת נחמיאס ורבין: אהיה בשוֹק אם לא.

<ז'נט שלום: בהערכה גסה, זה יותר חיילים פשוטים, ואני אומרת את זה לגבי כל סוגי האוכלוסייה.

איילת נחמיאס ורבין: כי זה גם בעלי התפקידים הפשוטים ואז קל לפטר אותם ולהחליף אותם באחרים שעולים פחות כסף.

איתן כבל: זה לא חד-חד ערכי, שאם אתה חייל פשוט אז אתה גם עובד בתפקיד פשוט.

איילת נחמיאס ורבין: אין בעיה, אז בואו נברר את הנתונים.

עפר שלח: זה רק אם את מדברת במספרים מוחלטים.

עפר שלח: כשאת בודקת פנימה, שממילא מדובר באנשים מבוגרים יותר עם יותר קביעוּת בעבודה – הנתון האחרון שאני מכיר מלפני שנים הוא ששיעור התעסוקה אצל מ"פים ומג"דים במילואים היה נמוך יותר ממקבילים שלהם באותה שכבת גיל, הם פחות מועסקים מאשר המקבילים שלהם הרלוונטיים.

עפר שלח: את לא יכולה להשוות בחור בן 25 לאיש מבוגר יותר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל הם יודעים להכניס את הפקטורים.

<ז'נט שלום: אני רוצה להגיד על זה שני דברים.

<ז'נט שלום: נכון שרוב החיילים שמגיעים אלינו, על-פי הניסיון שלי כי בסוף אני מקבלת את הפניות, הם חיילים פשוטים יותר, אבל זה משתי סיבות.

<ז'נט שלום: אחת, אנשים בדרגות גבוהות מאוד הם בדרך כלל אנשים בכירים יותר בקריירה והם אנשים שפחות יפנו לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה כי הם לא ילכו לתבוע את המעסיק, גם אם הוא מפלה אותם.

<ז'נט שלום: אלה אנשים שחושבים יותר על השם שלהם ובהרבה מקומות הם גם לא רוצים פסק-דין.

<ז'נט שלום: אולי פונים יותר במגזר הציבורי, שם לפעמים זה נוח יותר כי זה לא "שורף" לך לגמרי את הקריירה.

<ז'נט שלום: דבר שני, וזה גם מהניסיון שלי כחיילת מילואים, אין לי ספק שלאנשים שעושים 60 ימי מילואים בשנה יש יותר קשיים בתעסוקה, אבל הם גם מצליחים איכשהו לשלב בצורה טובה יותר, כי הם בכירים יותר בתפקידים שלהם וזה מאפשר יותר גמישות.

עפר שלח: אתן לך תשובה שהיא לא "פוליטיקלי קורקט" אבל יש לי אישור מיושב-ראש הוועדה.

עפר שלח: המגזרים החברתיים שמהם באים האנשים שמשקיעים הרבה יותר במילואים הם מגזרים תומכים.

עפר שלח: זה היה פעם התנועה הקיבוצית, היום זה חלק מן ההתיישבות.

עפר שלח: יגאל דילמוני לא במקרה נמצא פה.

עפר שלח: אי אפשר להשוות פה.

עפר שלח: זה כמו להשוות תפוזים לאשכוליות.

עפר שלח: אין ספק בכלל שמצב התעסוקה שלהם כתוצאה מן המילואים נפגע באופן משמעותי.

עפר שלח: קיבוצניקים – לא פיטרו אותם.

עפר שלח: אז מה?

<ז'נט שלום: זה בכלל לא שאלה.

<ז'נט שלום: אני רוצה להציג לכם דוגמה ממקרה שהגיע אלינו כאשר הצלחנו לעזור לפונה.

<ז'נט שלום: חשוב לתת דוגמה מה קורה בשטח.

<ז'נט שלום: עובד במשרד ממשלתי הגיע למכרז לקידום ואמרו לו: אתה עושה יותר מדי ימי מילואים, לא ניתן לך קידום.

<ז'נט שלום: הוא הגיע אלינו, לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

<ז'נט שלום: פנינו למשרד ולנציבות שירות המדינה ובעקבות הפנייה שלנו המכרז הוקפא, נפתח מחדש והוא קיבל את התפקיד הזה.

<ז'נט שלום: זה לא עשה לו את החיים אחר-כך קלים יותר, לא היה לו קל להיכנס למקום עבודה שרצה להפלות אותו, אבל בסופו של דבר הוא כן הצליח להשתלב שם.

<ז'נט שלום: אני מזמינה את כל הגופים פה – ולדעתי עם רובם יש לנו שיתוף פעולה, במיוחד עם אבי סייג – להפנות אלינו חיילי מילואים לייעוץ.

<ז'נט שלום: אין מה להפסיד מזה.

<ז'נט שלום: בסופו של דבר יש לנו את הניסיון המשפטי, אנחנו מכירות את החוקים ופנייה שלנו למעסיק פעמים רבות עוזרת לחיילי מילואים יותר מאשר לקבוצות אחרות.

איתן כבל: תודה.

<אבי סייג: רק משפט כדי להשלים את מה שנאמר.

<אבי סייג: אתם צריכים להבין שאם מפטרים חייל מילואים יש לו שלושה סעדים.

<אבי סייג: הוא יכול להגיע לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, וסוף-סוף התמניתי לנציבות, ופה ראינו את הנתונים שהציגה ז'נט שלום.

<אבי סייג: פרט לכך, רובם מגיעים ליחידה להכוונת חיילים משוחררים, לוועדת תעסוקה, שזה בית-משפט.

<אבי סייג: אם אתם זוכרים, בצווים הישנים למילואים היה כתוב שאם מפטרים אותך או את החייל שלך תפנה לוועדת תעסוקה.

<אבי סייג: גם להם יש נתונים, והייתה כאן איריס גוטרמן אך לא נתנו לה להיכנס לוועדה משום מה, כך היא כותבת.

<אבי סייג: נפתור את זה אחר-כך.

<אבי סייג: היא גם באה עם נתונים.

<אבי סייג: פרט לכך יש חיילים שיכולים לפנות לבית-דין, מותר להם.

<אבי סייג: תבינו שמה שהוצג כאן הוא לא התמונה המלאה.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: דוד בן חמו, מנהל מחלקת מילואים בביטוח הלאומי, שרוצה גם להציע הצעה, ולאחר מכן אריאל חיימון, בבקשה.

<דוד בן חמו: אני ממשיך את הכיוון שפתח אבי סייג בתחילת הדיון.

<דוד בן חמו: נקודת המוצא צריכה להיות שמעסיקים לא צריכים להיפגע מכך שהעובדים שלהם יוצאים לשירות מילואים.

<דוד בן חמו: אנחנו נתקלים בפניות של מעסיקים שמבקשים שתביעות המילואים לא יוגשו באמצעותם.

<דוד בן חמו: הם אומרים: אנחנו רוצים להיות ה"אאוטסיידרים" לעניין, שהעובד יגיש אליכם את הבקשה לתגמול, ייתן לכם את בסיסי השכר ותשלמו לו ישירות את מה שמגיע לו.

<דוד בן חמו: למה?

<דוד בן חמו: כאשר זה עובר דרך המעסיק והוא המתווך של התשלום הזה הוא משלם על זה מס מעסיקים, הזכירו שהוא צריך לשלם על זה תשלום.

<דוד בן חמו: הוא אומר: למה אני צריך לשלם קנס עבור זה שיש לי חיילים במילואים כשלידי יש מעסיק אחר שהעובדים שלו לא יצאו לשירות מילואים?

<דוד בן חמו: מעבר לזה שהעבודה השוטפת נפגעת, אני לא נוגע בכלל בנקודה הזאת, אבל למה הוא צריך לשלם קנס נוסף?

<דוד בן חמו: אני אומר דבר כזה: אם אנחנו מסתכלים על אנשי המילואים והם מקבלים את מה שמגיע להם, זה בסדר, אבל המעסיקים יוצרים איזשהו תהליך, כפי שהזכירו פה לפני רגע, ראשית, לא לקבל אנשי מילואים לעבודה כי זה מפריע להם בעבודה השוטפת, ושנית, כי הם נקנסים.

<דוד בן חמו: ההצעה שהציעו, לשפות את המעסיקים על אותו תשלום, כבר שומעים פה מן ההתלחשויות שזה עומד להתמסמס כי הדרישה היא להמון כסף.

<דוד בן חמו: אני מציע להשאיר את התהליך כפי שהוא, שתגמול המילואים ישולם באמצעות המעסיק, הוא ייכנס כרכיב שכר בתלוש השכר, אבל אותו רכיב שכר צריך להיות פטור ממס מעסיקים.

<דוד בן חמו: כך נפתור את כל הבעיות, לא צריך לשלם כלום לאף אחד, פשוט לא ישלמו את אותו קנס שהוא לא הוגן בעליל.

<דוד בן חמו: אני חושב שעל כך יש פה הסכמה, שהם לא צריכים לשלם על זה.

איתן כבל: אבי סייג, צריך לשקול את זה.

איילת נחמיאס ורבין: זה רעיון טוב מאוד.

<דוד בן חמו: יש עוד כל מיני דברים אבל זה החלק הגדול.

<ליאורה ברקלי: אני מנהלת תחום מילואים לשעבר בביטוח הלאומי.

<ליאורה ברקלי: עבדתי 35 שנים בביטוח הלאומי, ובתחום המילואים עבדתי 30 שנים.

<ליאורה ברקלי: היום אני בעמותה למען משרתי המילואים.

<ליאורה ברקלי: אני מכירה את הנושא לפני ולפנים.

<ליאורה ברקלי: אני יכולה לומר שהמעסיקים לא נפגעים רק בחלק שלהם של דמי הביטוח שהם משלמים.

<ליאורה ברקלי: הם נפגעים בזה שהם חייבים לפי החוק להמשיך ולשלם לעובד את כל ההטבות הסוציאליות שהיו משלמים לו כשהוא מקבל את השכר.

<ליאורה ברקלי: זה אומר שהם חייבים להמשיך לשלם לקרן השתלמות, לקופת פנסיה ועוד כל מיני סכומים שמשלמים לעובד, למשל הפרשות לקופות גמל.

<ליאורה ברקלי: אלה סכומים שצריך לבדוק אותם, לראות במה הם מתבטאים כי אלה סכומים שמעסיק חייב לשאת אותם, ולא מעט.

איתן כבל: את יכולה להיות עכשיו יועצת של אבי סייג.

איתן כבל: אפשר לנסות להכין כמה הצעות.

<ליאורה ברקלי: בזמנו ישבתי עם העוזר של עפר שלח והוצאנו עבורו מסמך שתיאר את העלויות לגבי דמי הביטוח, החלק של המעסיק שהוא חייב לשלם בגין העובד.

<הושע פרידמן בן שלום: מה את אומרת על ההצעה של דוד בן חמו?

<ליאורה ברקלי: אפשר לראות את זה מהנתונים האלה.

<ליאורה ברקלי: אבל עוד פעם, אני אומרת, זה לא מתבטא רק בדמי ביטוח לאומי.

<ליאורה ברקלי: יש אחוזים מסוימים שמשלמים.

<ליאורה ברקלי: אפשר לעשות הערכה של העלויות.

<ליאורה ברקלי: כפי שנאמר פה, אפשר גם לנסות להגדיר את האוכלוסייה שלגביה זה חל, כלומר לא חייבים לתת לכולם.

איתן כבל: כפי שעשינו בהוראת השעה.

<ליאורה ברקלי: אפשר אולי לצמצם עלויות אבל זה הרע במיעוטו, להגיע למשהו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אריאל חיימון ולאחר מכן אחיאב גולן.

איתן כבל: בבקשה.

<אריאל חיימון: תודה על הזכות לדבר.

<אריאל חיימון: כולם פה נורא עדינים בדבריהם.

<אריאל חיימון: בסופו של דבר מדינת ישראל בדברים רבים מתנהגת במחדל כלפי אנשי המילואים.

<אריאל חיימון: המעסיק מאבד עובד שנותן תפוקה, ללא חלופה, ללא מענה, פשוט לוקחים לו את העובד והוא ממשיך לשלם.

<אריאל חיימון: האישה מאבדת את השותף שלה לניהול הבית, היא ממשיכה גם לעבוד, גם להיות בבית, הכול.

<אריאל חיימון: אז אומרים: תפילו את זה על הסבתות.

<אריאל חיימון: היום גם הסבתות כבר לא בפנסיה.

<אריאל חיימון: היום פשוט לוקחים מילואימניק ואומרים לו: "תתמודד, תהיה חזק".

<אריאל חיימון: "תהיה חזק" נגמר בטירונות.

<אריאל חיימון: זה לא עסק להמשיך להגיד "תהיה חזק" לאדם בן 40.

<אריאל חיימון: עובדי משרה חלקית, עובדי משמרות מקבלים תשלום חלקי על חודש מלא.

<אריאל חיימון: זה גם כן לא עסק.

<אריאל חיימון: אדם עובד 30 ימים ולא מגיעה לו משכורת רק על 12 ימים, זה פשוט לא עסק.

<אריאל חיימון: המעסיק לפעמים לא יודע לדרוש את הזכויות הסוציאליות מהביטוח הלאומי אז המעסיק לא מקבל.

<דוד בן חמו: גם אם הוא יבקש הוא לא יקבל.

<הושע פרידמן בן שלום: הוא פשוט משלם את זה על חשבונו.

<אריאל חיימון: יש פה מחדל אחרי מחדל אחרי מחדל.

<אריאל חיימון: כל היום הזה אנחנו אומרים כמה נהדר פה, כי פעם היה מחדל גרוע יותר.

<אריאל חיימון: צריך פשוט לפתור את זה.

<אריאל חיימון: אומרים שזה לא יקרה.

<אריאל חיימון: גם שכר מינימום יקר, יש הרבה דברים יקרים אבל אנחנו צריכים להחליט פה החלטות ערכיות, מוסריות.

<אריאל חיימון: אם אני לוקח מילואימניק, תולש אותו מהמציאות, אומר לו: אל תישן, אומר לו: תעבוד 20 שעות, אומר לו: "תקרע" את עצמך – אין בעיה, נהדר, אבל תן לו את המינימום, תן לו את מה שלקחת לו.

<אריאל חיימון: אפשר להביא אין-ספור דוגמאות על פגיעה במילואימניקים.

<אריאל חיימון: אני בעצמי ב"עופרת יצוקה" חזרתי מ-50 ומשהו ימי מילואים וקיבלתי חצי מהשכר שקיבלו כל החברים שלי.

<אריאל חיימון: עבדתי בביטחון וקיבלתי את שכר המינימום, 5,300 שקל, ואילו חברים שלי "טחנו משמרות" וקיבלו 12,000 שקל.

<אריאל חיימון: דחיתי את הלימודים בשנה נוספת, עשיתי קורסים חוזרים, עד היום אני גורר מבחן כלשהו, כי ככה זה.

<אריאל חיימון: המ"פ שלי שבוע לפני תעסוקה מבצעית הודיעו לו שאין תקן לתפקיד שלו בעבודה.

<אריאל חיימון: למה זה קרה פתאום?

<אריאל חיימון: כי הוא כל היום משוחח בטלפון: ההוא כך, ההוא כך, ההוא כך.

<אריאל חיימון: הוא מגיע לחודש של תעסוקה מבצעית עם הידיעה שהוא חוזר לאבטלה.

<אריאל חיימון: בגלל שהקַשָר שלו הוא עורך-דין והם עמדו על שלהם אז הוא קיבל עוד חודש משכורת, אבל הוא יודע שהוא מגיע לחודש מילואים ואחר-כך ללשכת התעסוקה.

<אריאל חיימון: זה לא עסק.

<אריאל חיימון: אם נביא עוד סוללה של עורכי-דין – זה לא יעזור.

<אריאל חיימון: צריך לתגמל את המעסיק כי המעסיק נפגע, צריך לתגמל את האישה כי האישה נפגעת, וצריך לתת למילואימניק את המינימום שמגיע לו.

<אריאל חיימון: יש לי גם רעיונות.

<אריאל חיימון: אם אתם רוצים לשמוע, אשלח לכם.

איתן כבל: נשמח לשמוע.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אחיאב גולן, מנכ"ל המכללה האקדמית להנדסה "אורט בראודה", אני מבין שגם אתם הייתם ממקבלי מגן אות שר הביטחון.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: אם תוכל להגיד רק בכמה מילים למה קיבלתם את המגן.

<אחיאב גולן: אתן את הכבוד לחברתי ד"ר תמר גדריך שהיא הדיקנית.

<תמר גדריך: שלום לכולם.

<תמר גדריך: אני דיקנית הסטודנטים ב"אורט בראודה".

<תמר גדריך: זכינו באות "מגן מילואים" על המעטפת שאנחנו נותנים לסטודנטים שמשרתים במילואים.

<תמר גדריך: אנחנו מכללה להנדסה.

<תמר גדריך: לימודי ההנדסה קשים מאוד ו-70% מן הלומדים במכללה הם גברים.

<תמר גדריך: רבים מהם משרתים במילואים.

<תמר גדריך: אנחנו נותנים להם הטבות של נקודות זכות, קורס חוזר, מועדים מיוחדים, שיעורי עזר, חונכות, כל מה שניתן לעזור.

<תמר גדריך: ועל זה זכינו.

איתן כבל: קודם כול, יישר כוח.

איתן כבל: יש כאן רשימה שכוללת את עמנואל צים, מנכ"ל "בסט מובייל", ליאת פנחסי וליאת בן ארי מחברת "אלטל טכנולוגיסטיקה בע"מ", גיורא חנוכי מחברת TMNG ושמעון בר לב וטל שילר גם כן מחברת TMNG.

איתן כבל: בבקשה.

<אחיאב גולן: דיברנו פה על הפן של המעסיקים, דיברנו פה על הפן של הבית.

<אחיאב גולן: אני רוצה להתייחס לפן שלפני המעסיקים ולפני הבית.

<אחיאב גולן: חלק לא מבוטל מאנשי המילואים עובר קודם באקדמיה.

<אחיאב גולן: אני אמנם לא מייצג את המל"ג או הוות"ת אבל דרך זה אייצג את הצורך.

<אחיאב גולן: אנחנו מתמודדים כמי שמערך המילואים יקר לנו.

<אחיאב גולן: אני גם יוצא המערכת.

<אחיאב גולן: אני רואה את ההתלבטות ואת הקושי של הסטודנטים כשהם יוצאים למילואים ומפסידים כל-כך הרבה ימי לימודים.

<אחיאב גולן: אני מדבר על החבר'ה ממערך השדה, הקרביים או תומכי לחימה.

<אחיאב גולן: אני רואה את ההתחבטות ואת הקושי שלהם לצאת למילואים ואת ההפסדים, ולמרות כל הסיוע שלנו – ואני יכול להעיד שיש לנו "קבלות" שאנחנו מסייעים – בכל זאת החבר'ה סובלים.

<אחיאב גולן: אנחנו גם נאלצים להוציא המון תקציב שאנחנו לא מקבלים, מהמעט שאנחנו יכולים להקדיש, אבל זה לא מספיק.

<אחיאב גולן: חמור מזה לא פחות, אצלנו נזרע זרע ההשתמטות, של "מה אני צריך את זה, קשה לי, לא נותנים לי, אני מפסיד מבחנים".

<אחיאב גולן: כמה שיעורי עזר שניתן, כמה תמיכה שניתן – זה לא תמיד מספיק.

<אחיאב גולן: אין לנו את האמצעים ואנחנו חייבים לשמר אותם כי אחרת הם בכלל לא יגיעו להיות הבעיה של המעסיקים.

<אחיאב גולן: לפיכך הצעת החוק הזו צריכה לכלול את כל המעגל, גם את תחילת הדרך שלהם, בדרך כלל באקדמיה.

איתן כבל: אני לא רוצה לעלוב באף אחד אבל המערכת האקדמית היא הכי בעייתית, הכי קשה, הכי לא משתפת פעולה בתהליך הזה.

איתן כבל: אני מוכן שהיא תהיה אפילו כמו העסקים הפרטיים, כי היא כל-כך במרחק, לפעמים בצורה שאתה פשוט לא מצליח להבין.

<אחיאב גולן: היא הנותנת.

<אחיאב גולן: לכן צריך לכלול גם את זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברים, אנחנו צריכים להתכנס.

איתן כבל: נעשה את זה בקצרה – 3 דוברים אחרונים ואז אתן את רשות הדיבור לרח"ט תומכ"א.

איתן כבל: רשות הדיבור לאודי בורוביץ ואחריו אביה בן אלחנן וסגן אלוף אלעד שטרן.

<אהוד בורוביץ: אני מפקד האגד הלוגיסטי של אוגדת רמת הגולן.

<אהוד בורוביץ: כאשר אני לא במילואים אני ראש מטה התשתיות של "אינטל" באירופה ויושב-ראש הקיבוץ שלי, קיבוץ שדה יואב.

<אהוד בורוביץ: תיכף נדבר על המאפיינים, מי משרת.

איילת נחמיאס ורבין: אתה בטח גם עושה ספורט...

איילת נחמיאס ורבין: זה הכי מעצבן...

<אהוד בורוביץ: אני רוצה להתרחק מן השיח של החנוונות והקיטוּר והתלונות ולדבר בגדול.

<אהוד בורוביץ: היינו בדילמה האם המילואים זה התנדבות או חובה.

<אהוד בורוביץ: זה חובה, אבל בפועל זה התנדבות כי הרבה מן העשייה נעשית בהסכמות: הערכה הדדית, רעוּת, לכידות, הכרות וכולי.

<אהוד בורוביץ: כל המעטפת שאתם המחוקקים והצבא נותנים לנו בעולם של ההקלות וההטבות מאפשרת לנו לעשות את המשימה טוב יותר.

<אהוד בורוביץ: לי כמפקד היום קל יותר לעשות את המשימה מאשר בעבר כי יש לי פחות חיכוך עם חיילים, מפקדים זוטרים, מעסיקים, דרישות של חיילים.

<אהוד בורוביץ: דרך אגב, כשמתקשרת אליי אשתו של חייל אני נותן לה לדבר עם אשתי.

איילת נחמיאס ורבין: זה עוזר.

<אהוד בורוביץ: בהתייחס לדברים שאמר קודם חבר הכנסת פולקמן על עיקרון הפשטות – זה עיקרון שאנחנו מכירים: מה שלא יהיה פשוט, פשוט לא יהיה.

<אהוד בורוביץ: לדעתי כשמדברים על מעסיקים אפשר לקבוע מדד פשוט, נניח של אחוז ימי מילואים מסך כל הימים שהתאגיד נותן ובתמורה לתת תגמול כלשהו.

<אהוד בורוביץ: הוא לא חייב להיות כספי, אולי יותר של יחסי ציבור, יותר של הערכה.

<אהוד בורוביץ: אני חושב שזה נכון יותר מחישובים פרטניים לכל דבר ודבר.

<אהוד בורוביץ: לסיום, כל המעטפת של מה שאתם עושים פה היום בכל הרמות, המשמעות שלה היא שלנו קל יותר לעמוד במשימות שתטילו עלינו, כי האנשים שלנו מחויבים יותר, מגיעים יותר, מוכוונים יותר ומרגישים שאנחנו מתייחסים אליהם ברצינות.

רועי פולקמן: תודה רבה.

רועי פולקמן: אביה בן אלחנן, בבקשה.

<אביה בן אלחנן: אני מג"ד במילואים בחטיבה 3.

<אביה בן אלחנן: אם אני מסכם את מה ששמענו פה היום, יש תהליך שקורה בחברה –וחיזק אותי מנכ"ל מכללת "אורט בראודה" – שאנחנו מביאים את עצמנו באי-העשייה למצב שחיילי המילואים או האזרחים עושים פחות ופחות מילואים, יותר ויותר משתמטים.

<אביה בן אלחנן: יותר ויותר שואלים אותי "איך המדינה יכולה לתרום לי" ולא "מה אני נותן לחברה".

<אביה בן אלחנן: כשאני סטודנט במילואים ואני לא מצליח להגיע לתואר ראשון אז אני שואל את עצמי למה לעשות מילואים.

<אביה בן אלחנן: מי שדיבר פה על המילואים כמשפחה – אגיד לכם מה זה מילואים כמשפחה:

<אביה בן אלחנן: כשאני יוצא לפחות פעם בשבוע למילואים והבת שלי אלה בכיתה ג' אומרת לי: "אבא, אני לא רוצה שתלך, אתה יכול להיהרג במלחמה, אתה הולך למלחמה?

<אביה בן אלחנן: " זה המשפחה כמילואים.

<אביה בן אלחנן: כשאתם שואלים מה זה מ"פ או מג"ד במילואים ובסדיר, דוד קונוטובסקי, מ"פ במילואים ביחידה שלי, קיבל לנהל בית-ספר לראשונה לפני שנה וחצי-שנתיים ואז נכנס לתפקיד מ"פ.

<אביה בן אלחנן: "ישבו" עליו כל הזמן, ויש אמירות מוקלטות: "אתה לא יכול לעשות מילואים כך, אתה לא יכול, אתה לא יכול"- - -

איילת נחמיאס ורבין: במשרד החינוך?

<אביה בן אלחנן: בית-ספר פרטי שקשור גם למשרד החינוך, לא אגיד את שמו.

<אביה בן אלחנן: חיכו את פרק הזמן שאפשר לחכות ופיטרו אותו בעילה אחרת.

<אביה בן אלחנן: מה זה יעזור לו שהוא ילך עכשיו לתבוע אותם?

<אביה בן אלחנן: האדם בגיל 37 צריך להתחיל קריירה חדשה.

<אביה בן אלחנן: אני שואל אתכם, האם תיקחו עוזר פרלמנטרי שבמשך 40 ימים בשנה לא נמצא?

<אביה בן אלחנן: התשובה היא לא.

<אביה בן אלחנן: יכול להיות שכן, כי אתם מכירים את זה, אבל רוב האנשים לא ייקחו, רוב המנכ"לים כנראה לא ייקחו.

רועי פולקמן: ברור, יש את הנורמה החברתית ויש במקביל את התמיכה.

רועי פולקמן: נכון שלא סתם דיבר קודם עפר שלח על קהילות תומכות.

<אביה בן אלחנן: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, השאלה היא איך לתקוף את זה.

<אביה בן אלחנן: חוק המילואים יוצר אפליה.

<אביה בן אלחנן: זה התובנה שלי מהיום הזה.

<אביה בן אלחנן: לגבי אולי 2%-3% מן האוכלוסייה חל חוק שמפלה אותם ויוצר להם אי-שוויון הזדמנויות בעבודה.

<אביה בן אלחנן: מכיוון שהחוק הזה "יושב" עליהם – אין לאדם שוויון כי לא מקבלים אותו לעבודה.

<אביה בן אלחנן: מי יקבל מ"פ או מג"ד במילואים?

<אביה בן אלחנן: מתוך זה אנחנו צריכים לתקוף את החוק ולעשות אפליה מתקנת ומשם להגיע.

<קריאה: זה לא חוק המילואים, זה חוק גיוס חובה.

<קריאה: תבדיל בין שני הדברים.

<אביה בן אלחנן: ודבר אחרון והכי חשוב, אם לא תהיה אמירה ערכית מבית המחוקקים, מהבית הזה, שאנשי המילואים הם משהו ערכי, שאנחנו צריכים לשמר את שמורת הטבע הקטנה הזאת – שום חוק ושום קנס לא יעזור.

<אביה בן אלחנן: אתם צריכים, לא רק ביום הזה, כל השנה להרים את הדגל כמנהיגים ולהגיד: האנשים האלה – אותם צריך לשאת על דגל ולהרים אותם ולעשות איתם מה שצריך לעשות.

<אביה בן אלחנן: תודה רבה.

רועי פולקמן: אני מתנצל שאני קצת לוחץ לסיכום.

רועי פולקמן: יהיה לנו כאן תיכף דיון מהיר על נושא המילואימניקים שנפגעים בתאונות דרכים בעקבות מחסור בשעות שינה והגיעו אנשים במיוחד לדיון אז אנחנו מקצרים את הדיון הזה.

רועי פולקמן: מי שזה רלוונטי אליו מתבקש להישאר.

רועי פולקמן: תאמרו רק משפט וערן שני יסכם את הדיון.

רועי פולקמן: אנחנו חייבים להתקדם.

<אלעד שטרן: אני מג"ד גדס"ר 12.

<אלעד שטרן: באזרחות אני מנהל בחברה פרטית.

<אלעד שטרן: המעסיק מחויב בחוק לשחרר את חייל המילואים.

<אלעד שטרן: מעסיק הגון בעצם נאלץ בסביבה הכלכלית של מדינת ישראל להחזיק יתירוּת מסוימת של אנשים כדי שיתאפשר לו להוציא אנשים למילואים.

<אלעד שטרן: זה פוגע ברווחיות שלו ומקנה לו חיסרון מול מעסיקים אחרים בשוק.

<אלעד שטרן: צריך לקחת את זה בחשבון.

<אלעד שטרן: המדינה מטילה עליו את החובה הזאת וצריכה לבוא לקראתו.

<אלעד שטרן: זה לגמרי החובה של המעסיק.

<אלעד שטרן: ההעסקה של מפקדים בדרג המ"פ והמג"ד, אביה בן אלחנן ציין בדיונים קודמים, מג"ד עושה 60-100 ימי מילואים.

<אלעד שטרן: מרבית הימים האלה הם לא בצו חוקי, כלומר יש בהם מרכיב של התנדבות.

<אלעד שטרן: ברגע שאני חותם על התנדבות למעשה המעסיק שלי, שקיבלתי ממנו את ברכת הדרך ללכת לתפקיד מג"ד, הוא מתנדב.

<אלעד שטרן: הוא כבר נושא בעלות הזאת ואף אחד לא מחזיר לו את ההוצאות.

<אלעד שטרן: הוא מאפשר את הסיטואציה של הקיום הביטחוני של מדינת ישראל מהכיס של הבעלים הפרטיים של אותה חברה.

<אלעד שטרן: מה שצריך לעשות פה זה לכל הפחות לטפל בעלויות הישירות של תשלום מס המעסיקים על העובד הפשוט.

<אלעד שטרן: אנשים שמעסיקים מפקדים בדרג בכיר ומוביל, המדינה צריכה לבוא אליהם ולהקל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נאפשר לרח"ט תומכ"א לסכם בקצרה, אם יש לו דברים להוסיף לנו, אגיד כמה משפטים ואז אנחנו צריכים להתחיל דיון נוסף.

איתן כבל: בבקשה.

<ערן שני: אתייחס בקצרה בגלל שלא נותר זמן רב.

<ערן שני: עלו הרבה מאוד נושאים בדיון הזה.

<ערן שני: אפשר להגיד בקצרה בשורה התחתונה שבראייה רטרוספקטיבית, בשנים האחרונות יש התקדמות משמעותית במודעות לאנשי המילואים, למה שאנחנו קוראים לו בצה"ל "הנבחרת שמשרתת".

<ערן שני: באמת מדובר בנבחרת משרתת, המיעוט בעם שעושה מילואים והמיעוט הזה צריך לקבל תגמול ופיצוי משמעותיים.

<ערן שני: צריך להסתכל על התפיסה השלמה והכוללת.

<ערן שני: היום אושר סופית הסכם העצמאים.

<ערן שני: החלטת הממשלה האחרונה היטיבה עם אנשי המילואים.

<ערן שני: יש עוד הרבה דברים לעשות.

<ערן שני: כאשר אנחנו מדברים על התפיסה הכוללת צריך להסתכל על כמה רגליים יש לתפיסה הכוללת, בין השאר בנושא המעסיקים, שעלה פה היום חזק מאוד, גם בהצעת החוק.

<ערן שני: אני לא יודע להגיד יותר מדי, נצטרך ללמוד את העניין הזה ולהבין את המשמעויות.

<ערן שני: כפי שנאמר פה גם על-ידי אחרים וגם על-ידי חבר הכנסת שלח, אנחנו מעריכים שמדובר על עלויות גבוהות מאוד ואין ספק שמערכת הביטחון לא תוכל לשאת בזה, אבל בכל מקרה נצטרך ללמוד את העניין.

<ערן שני: בוודאי סוגיית המעסיקים צריכה לקבל פתרון כחלק מן התפיסה השלמה.

<ערן שני: המשפחה זה הדבר השני, והאקדמיה היא הדבר השלישי.

<ערן שני: ביחד "סוגרים" את כל המעטפת למשרת המילואים.

<ערן שני: צריך לדעת למשל שאדם שיוצא לקורס מג"דים או קורס מ"פים יכול לעשות בשנה נתונה 120 ימי מילואים.

<ערן שני: זה הרבה מאוד, זה קשה מאוד גם לאיש עצמו וגם למעסיק שלו.

<ערן שני: תודה רבה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: קודם כול אני מודה לכם, לכל מי שהיה שותף, גם ליום הזה וגם לדיון הזה.

איתן כבל: עלו פה כמה רעיונות.

איתן כבל: גם הצעת החוק, שהייתה הליבה של השיח הזה.

איתן כבל: אולי נחפש דרכים נוספות לשדרג אותה, כפי שאנחנו מכירים ממקומות אחרים, שאולי המערכת יודעת להחיל בצורה טובה יותר.

איתן כבל: הגברת ברקלי הציגה כמה רעיונות וגם אתה העלית כמה רעיונות שאולי אפשר וכדאי להתחיל בהם לפני שאנחנו מניחים את הצעת החוק הזאת, שאולי ה"לא" יהיה כזה "לא" מהדהד שעושה לרבים וטובים "חלושעס".

איתן כבל: כלומר, אולי כדאי להתחיל ממקום כמו ההצעה על מס המעסיקים או כל מיני הצעות אחרות שעלו, שהמערכת יודעת להחיל את הדברים בצורה טובה יותר.

איתן כבל: אין סיכוי שמערכת הביטחון, שצה"ל יודע לקחת על עצמו סדרי גודל כאלה, אנחנו יודעים את זה.

איתן כבל: לא כדאי אפילו להתחיל את הדיון בכיוון הזה.

איתן כבל: עלו פה כמה רעיונות שנאמץ אותם וננסה ללבן אותם לכדי חקיקה.

איתן כבל: אני מודה לכם מעומק הלב.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סעו בזהירות.