ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 216, 2017-06-21 09:30

אברהם נגוסה: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אברהם נגוסה: התכנסנו היום לדון בנושא רדיו רק"ע – מצבו עם פתיחת התאגיד.

אברהם נגוסה: אני חייב להדגיש שזה דיון ראשון מאז שהתאגיד התחיל.

אברהם נגוסה: קיימנו כארבעה מפגשי דיונים לפני הקמת התאגיד החדש, ובדיון האחרון הדגשנו את הדאגה שלנו, שייפגע שידור הרק"ע בשידורים בשפות שונות בתקנים.

אברהם נגוסה: מאז התחיל, אנחנו פה בוועדה מקבלים תלונות בכל מיני שפות, שיש פגיעה הן בתקנים והן בשעות השידור.

אברהם נגוסה: לכן קבענו לקיים את הדיון היום, והזמנו את האנשים הרלוונטיים, שייתנו לנו תמונה כללית, מה מצב שידור רק"ע בתאגיד החדש.

אברהם נגוסה: כמובן, גם הנושא הזה חשוב לעולים שנמצאים במדינת ישראל וגם לתפוצות שונות בשפות שונות.

אברהם נגוסה: מאוד חשוב, שליהודים שנמצאים בארצות שונות, שישמעו בשפה שלהם מה המצב בישראל.

אברהם נגוסה: לכן חשוב מאוד, לפתח ולחזק את השידורים בשפות שונות.

אברהם נגוסה: אני יודע שכבוד שר התקשורת, השר איוב קרא, כשנכנס לתפקידו – אנחנו מאחלים לו הצלחה – כשנכנס לתפקידו אמר במליאה, שגם הגיעה אליו פנייה בנושא שידור בשפה הפרסית.

אברהם נגוסה: ואז כשנפגע השידור, ודווקא כשהרבה, גם בארץ וגם בחו"ל, גם לאזרחי איראן, זה נותן ממש שירות טוב, שסגרו את זה.

אברהם נגוסה: אבל בשיחה שלפני הדיון ביררתי.

אברהם נגוסה: השידור קיים, אבל אתן לאנשים האחראיים בתאגיד, שייתנו את ההסבר בנושא הזה.

אברהם נגוסה: חשוב לנו שעובדי התאגיד, במיוחד אלה המשדרים בשפות שונות, יועסקו בתנאים הולמים, מבלי לפגוע בתפוצה זו או אחרת.

אברהם נגוסה: חשוב לנו שלפחות זה ימשיך את המצב, לפחות כקדמותו.

אברהם נגוסה: אם יהיה שיפור – זה משהו שאנחנו מצפים, אבל מינימום, לא לפגוע.

אברהם נגוסה: עובדים בתקנים, לא צריכים לפגוע בתקנים שלהם.

אברהם נגוסה: ואם יש מצב שונה, צריך למצוא פתרון כדי להגן גם על אותם עובדים, שימשיכו לשרת את הציבור.

אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו רוצים.

אברהם נגוסה: אתי חבריי חברי הכנסת – חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חבר הכנסת רוברט אילטוב ומנכ"ל משרד העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: גם מצטרפת אלינו סגנית שרת החוץ, חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

אברהם נגוסה: תודה שאת מצטרפת אלינו לדיון החשוב הזה.

אברהם נגוסה: נשמע קודם כל את התייחסות חברי הכנסת, את ההתייחסות העולים בשפות שונות, ולאחר מכן נשמע את נציגי התאגיד, מה הם אומרים לאנשים שהגישו את התלונות בשפות שונות.

אברהם נגוסה: אני בטוח שגם מנכ"ל משרד העלייה והקליטה יסביר מה עמדת המשרד בנושא הזה, וכיצד המשרד מתכוון לשפר את התנאים האלה כמשרד לענייני העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: זה סדר הדיון שלנו.

אברהם נגוסה: קודם כל אני פונה לחבריי חברי הכנסת, סגנית השר, בבקשה.

ציפי חוטובלי: כבוד יושב-ראש הוועדה, חבריי חברי הכנסת.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לדבר על שני היבטים.

ציפי חוטובלי: אחד נוגע לתפקידי כסגנית שר חוץ, והשני נוגע להיותי חברת כנסת שדואגת כאן לכל הקולות של האנשים שעדיין זקוקים לרדיו בשפתם, לבוא לידי ביטוי.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים על הרדיו בפרסית.

ציפי חוטובלי: יש פה חבר יקר שפנה אליי לפני מספר חודשים, ד"ר אמנון גרוס, שעסוק משך שנים במאבק בהסתה ובמאבק בספרי הלימוד בעלי תכני הסתה.

ציפי חוטובלי: הוא הפנה את תשומת לבי לחשיבות הגדולה של שידורים בפרסית, על האפיק הזה, וכל הנושא של שידורים שמשרתים אותנו אל מול קהלים שאין לנו בדרך כלל נגישות בעבודה הדיפלומטית שלנו – זה מאוד חשוב.

ציפי חוטובלי: יש פה אנשים שפנו אליי בנוגע לשפה הגיאורגית.

ציפי חוטובלי: אני יכולה לומר לך שיש קהילה מאודג גדולה של דוברי גיאורגית.

ציפי חוטובלי: הם מרגישים שנקטעה מהם הדרך להיות מעודכנים – לשמוע מה קורה במדינה שלנו.

ציפי חוטובלי: הגשר שלנו לאנשים שלצערי הרב, לא יודעים עברית, זה דבר שצריך לזכור.

ציפי חוטובלי: אתה בטח מתעסק הרבה בתחום הזה של אנשים שמגיל 50, 60 ומעלה, שלא יודעים עברית, וזו הדרך היחידה שלהם להיות מעודכנים – אני חושבת שזה לא תקין ולא מכבד את העליות האלה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת ששני הדברים האלה צריכים להיות פה בדיון מול כל נושא - תאגיד השידור הציבורי במהותו אמור להיות דבר שמשרת את הציבור ולא דבר שפוגע בציבור.

ציפי חוטובלי: לכן בעיניי כל כך חשוב שהדיון הזה מתקיים כאן.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אני גם צריך להזכיר שרן נמצא פה מטעם משרד התקשורת.

אברהם נגוסה: תודה שהצטרפת אלינו.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה, כבוד היושב-ראש.

קסניה סבטלובה: שלום לכולם, שלום סגנית השרה.

קסניה סבטלובה: תודה שאת מכבדת אותנו בנוכחותך.

קסניה סבטלובה: אכן שני הנושאים שהעליתם חשובים ביותר.

קסניה סבטלובה: גם אליי פנו בקשר לרדיו הפרסי.

קסניה סבטלובה: גם בזמנו התארחתי בתוכנית המעולה שמתנהלת מזה שנים רבות ומשרתת את הציבור גם של יהודים באיראן וגם של לא יהודים שמאזינים לרדיו הזה, וחשוב שזה ימשיך ואף יגביר את הפעילות.

קסניה סבטלובה: אנחנו עכשיו נמצאים כחודש וחצי לתחילת השידורים בתאגיד השידור כאן.

קסניה סבטלובה: קודם כל, ברצוני כמובן לברך את העוסקים במלאכה.

קסניה סבטלובה: שום מעבר אינו קל, ואנו יודעים שקשיים רבים היו כרוכים במעבר שלכם מרשות השידור אל התאגיד החדש.

קסניה סבטלובה: אנחנו גם רואים בעבודת תאגיד השידור בהחלט שינויים טובים.

קסניה סבטלובה: אנחנו גם רואים שיש ניסיון לשלב את הדאגה לאוכלוסיות המסורתיות שמאזינות לרדיו הזה.

קסניה סבטלובה: כמובן, מדובר בעולים חדשים; גם בעולים ותיקים חסרי השפה, אבל גם בניסיון למשוך קהלים חדשים לרדיו הזה.

קסניה סבטלובה: בעיניי, זה מאוד חשוב.

קסניה סבטלובה: לא כל הקהלים שהרגישו עצמם מודרים, גם הם לא כולם שולטים בצורה מיטבית בשפה הרוסית, ואני חושבת שהשילוב הנכון והמאוזן בין הצרכים של האנשים הצעירים יותר למבוגרים יותר, שהם כמובן זקוקים כמו אוויר לנשימה לרדיו, זה הדבר הנכון לעשות.

קסניה סבטלובה: יחד עם זאת, נאלצתי ליזום את הדיון הזה ולבקש מכבוד היושב-ראש שיאשר לנו אותו, כי קיבלתי ללשכתי פניות רבות מאזרחים מודאגים, שהביאו לתשומת לבי שיש מספר תוכניות שנאלצו לסגור ולא לשדר יותר.

קסניה סבטלובה: חלק מהתוכניות עסקו בענייני הפריפריה, שזה חשוב לנו ביותר.

קסניה סבטלובה: אנחנו גם יודעים על ריכוזים גדולים מאוד של עולים – גם חדשים וגם ותיקים – שנמצאים באזורים הפריפריאליים, בין אם זה בצפון ובין אם זה בדרום.

קסניה סבטלובה: לתפישתנו, במדינת ישראל בכלל לא צריכה להיות פריפריה.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדינה קטנה מדי.

קסניה סבטלובה: אנחנו לא יכולים להרשות את זה לעצמנו.

קסניה סבטלובה: אז אם אנחנו לא נעסוק בענייני הצפון והדרום ברמה שווה כמו של המרכז, מה עשינו?

קסניה סבטלובה: למה קראנו וביקשנו מהאנשים האלה להתיישב היכן שהתיישבו, אם אנחנו לא מספקים את השירות החדש הזה?

קסניה סבטלובה: יש תוכניות, ואני רוצה להזכיר אחת מהן – זו תוכנית שעוסקת בענייני הצפון, רכבת הצפון.

קסניה סבטלובה: כמובן שאנחנו חברי הכנסת, חס וחלילה שנעסוק בשיקולי מערכת.

קסניה סבטלובה: לזה אנחנו לא נכנסים.

קסניה סבטלובה: אנחנו רק אומרים אמירה ברורה – צריכים ברדיו רק"ע להמשיך לעסוק בצורה פרטנית בענייני הציבור, בענייני הציבור שנמצא בכל קצוות מדינת ישראל, וחשוב לנו מאוד שזה ייעשה.

קסניה סבטלובה: לתחושתי – וממה שהרגשתי גם מהאזנה לרדיו הזה וגם משיחות עם מאזינים רבים – ניכר שחסרות משרות רבות.

קסניה סבטלובה: חסר כוח אדם.

קסניה סבטלובה: אני יודעת מזה, כי לפעמים אפילו מתקשרים אליי עורכים בכירים, ואומרים לי: אנחנו יכולים להעלות אותך על הקו?

קסניה סבטלובה: אני יודעת שזה בא ממצוקה אמתית שהם חווים אותה בתחום כוח האדם.

קסניה סבטלובה: בלי כוח אדם אי אפשר לשנע את הרכבת הזאת, ואם אנחנו מדברים על דברים נפלאים, ואני בדיוק עכשיו נתבשרתי על כך שיש תוכנית להעביר את רק"ע לתדר חדש ונפרד – שזה דבר כמובן שאנחנו מברכים עליו, הוא נפלא – אבל אנחנו חייבים לדעת שיהיו תקנים.

קסניה סבטלובה: התקנים זה במשרד האוצר.

קסניה סבטלובה: אתם ממונים על זה.

קסניה סבטלובה: וכמובן אני מדברת לא רק על רדיו רק"ע בשפה הרוסית, אם כי אני כמובן באה מתוך הקהילה הזאת, וטבעי שאאזין ואדע מה קורה שם בדיוק.

קסניה סבטלובה: כמובן אני מדברת גם על רדיו בשפה הגיאורגית, שהזכרת אותו גם.

קסניה סבטלובה: כמובן אני מדברת גם על הרדיו בשפה אמהרית, ויש קהילה גדולה וחשובה שמקבלת מעט מדי שעות לטעמי.

קסניה סבטלובה: וכל זה נובע מסיבה אחת בלבד – אם אנחנו מסתכלים על רדיו רק"ע, שמשרת ציבור כל כך גדול של עולים, ואנחנו משמיעים, למשל, לאוכלוסייה אחרת, שהיא אוכלוסיית מיעוט במדינת ישראל – רדיו בערבית – אנחנו רואים הבדל עצום בתקנים.

קסניה סבטלובה: מדוע זה קורה?

קסניה סבטלובה: מדוע האוכלוסייה של עולים אינה זכאית?

קסניה סבטלובה: אנחנו חלילה לא רוצים שיורידו מקול ישראל בערבית את התקנים שלהם; אנחנו אומרים שצריך להוסיף את התקנים.

קסניה סבטלובה: אי אפשר שמפיק אחד יעשה שלוש תוכניות ביום.

קסניה סבטלובה: אני אומרת לכם כעיתונאית מקצועית.

קסניה סבטלובה: אני מרגישה את המצוקה הזאת.

קסניה סבטלובה: היא חייבת להיפתר.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדינה של עולים, אנחנו מדינה של קיבוץ גלויות, אנחנו מגשימים כאן את החלום הציוני, ואנחנו גם היום פונים מכאן, מכנסת ישראל, וקוראים לכל היהודים בעולם: בואו.

קסניה סבטלובה: אני עכשיו חוזרת מלטביה – שם גם נפגשתי עם חלק מהקהילה היהודית בריגה, ושאלו אותי שאלות רבות בקשר להתאקלמות, בקשר לקשיים שפתיים, שכל עולה כמובן עובר אותם כאשר הוא מגיע ארצה.

קסניה סבטלובה: שמחתי לספר להם.

קסניה סבטלובה: למשל, בלטביה אין רדיו בשפה הרוסית ברמה ארצית.

קסניה סבטלובה: לנו יש.

קסניה סבטלובה: זה משהו שהמדינה מממנת את זה, הציבור מממן את זה מכיסו, וגם חייבים למצוא את השילוב הנכון בייצוג גם של אנשים צעירים יותר, מבוגרים יותר, שכל אחד ימצא עצמו ברדיו הזה.

קסניה סבטלובה: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע, לכל מי שמאזין לרדיו רק"ע וסבל את התקופה הזאת של חוסר בהירות, לעוסקים במלאכה – ואני רואה פה אנשים נפלאים של התאגיד שנמצאים פה עם הרבה כוח, עם הרבה רצון ואנרגיות טובות.

קסניה סבטלובה: אני אומרת שאנחנו צריכים לעזור להם להשלים את המשימה שלהם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מדגיש שאנחנו מסיימים ב-11:00, לכן לכל הדוברים – דברו בתמצית כדי שכולם יזכו לדבר.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אשתדל להיות קצרה, כי אשמח אם בישיבה הזאת תהיינה תשובות ולא רק סוגיות שאנחנו מעלים כאן.

טלי פלוסקוב: אכן אני מסכימה עם כל מילה שאמרה פה חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: אני דווקא רוצה להתייחס קצת יותר לרדיו בשפה הרוסית, בלי לפגוע בכל אחד אחר, כי הכול חשוב לנו, ודובר הרבה בוועדות הקודמות על זה, אבל אני רוצה לתת התייחסות קצת יותר לרדיו לדוברי רוסית.

טלי פלוסקוב: פה אני גם רוצה לפנות להנהלה ולברך על כך שהפניות האישיות שלי התקבלו, ושמעו וביקשו, ונענו בחיוב לבדוק את האפשרויות.

טלי פלוסקוב: אני גם מודעת לרצון הענק שלכם להצליח.

טלי פלוסקוב: בלי לשמוע את הצד השני, את אלה ששומעים אתכם – להצליח מאוד, יהיה קשה.

טלי פלוסקוב: לכן אני כאן היום – ושוב, באתי עם דלקת גרון מאוד קשה, אבל באתי לדיון הזה להיות כאן, כי זה מאוד חשוב לי.

טלי פלוסקוב: חלק מהאנשים שיושבים פה, הם אלה שמייצגים את מי ששומעים.

טלי פלוסקוב: הם שומעים את הסוגיות.

טלי פלוסקוב: אני גם קוראת בפייסבוק בשפה הרוסית, ואני רואה מה מעניין אותם, מה חשוב להם.

טלי פלוסקוב: הרי המטרה של כולנו היתה לשפר את רדיו רק"ע, לתת כלים נוספים, לתת אופציות נוספות.

טלי פלוסקוב: אני שומעת את הקולות החדשים, והם מאוד מבורכים, וכל אדם חדש, במיוחד הצעירים, אני מאוד מברכת על כך, אבל אני אומרת דברים טריוויאליים.

טלי פלוסקוב: הצעירים – אלה שהגיעו צעירים למדינה הזאת, הם מרגישים ישראליים.

טלי פלוסקוב: השפה יותר דרושים אצל האוכלוסייה המבוגרת.

טלי פלוסקוב: הם אלה שהגיעו בגיל קצת יותר מבוגר, אלה אנשים שלא הצליחו כבר ללמוד עברית, הם לא הצליחו כבר להיכנס לחברה כדי לראות את הטלוויזיה הישראלית ולשמוע את הרדיו הישראלי ורשת ב' ולהבין כל מה שאומרים שם.

טלי פלוסקוב: לכן אני חושבת שהדגש צריך להיות לא פחות לאנשים האלה.

אברהם נגוסה: וגם התפוצות.

טלי פלוסקוב: ודאי.

טלי פלוסקוב: אני מדברת על זה.

טלי פלוסקוב: בלרוס – אותו דבר.

טלי פלוסקוב: הם יודעים מה קורה אצלנו במדינה, ודווקא היהודים שלנו מאוד מעודכנים מרדיו רק"ע.

טלי פלוסקוב: הם יודעים הכול.

טלי פלוסקוב: הם שאלו שאלות, שאני הייתי בשוק איך הם יודעים הכול על המדינה שלנו.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו צריכים להמשיך לעשות את זה בשתי השפות, וברוסית – שוב, אני אומרת, כי אני לא רוצה שהדיון היום יתפזר לכולם, ולא תצא בשורה.

טלי פלוסקוב: אני מאוד מבקשת מהנהלת רק"ע, להקשיב לבקשות של אנשים מבוגרים.

טלי פלוסקוב: אני מאמינה שאתם מכירים בהם.

טלי פלוסקוב: לשנות קצת סדר יום, להוסיף את התוכניות שהיו וביטלו אותן.

טלי פלוסקוב: יש לי רשימה של בקשות, ובטח גם לכם – לא רוצה להיכנס לכל אחת מהן, אבל אם אתם רוצים להצליח, ושאנשים יאמרו: אנחנו אוהבים את רדיו רק"ע – חייבים להקשיב להם.

טלי פלוסקוב: זה אחד.

טלי פלוסקוב: שתיים – וזה גם אמרתי בשיחות אישיות – אני פונה לכולם.

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים שרדיו רק"ע הוא רדיו ציבורי.

טלי פלוסקוב: אסור לרדיו, שיהיה לו צבע פוליטי, ואני אומרת את זה פתוח, כי אני יודעת מה קורה ברדיו רק"ע ומה קרה שם.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו מקשיבים לדעות מקצועיות של האנשים, תבדקו בבקשה, מי איש המקצוע שעומד מולכם; האם אין לו נטייה פוליטית, ואני אומרת את זה חד משמעית, אדוני, כי אני יודעת ומבינה שגם מנהלי רדיו רק"ע יודעים על מה אני מדברת.

טלי פלוסקוב: רדיו רק"ע צריך להיות א-פוליטי, צריך להיות דעה ממלכתית.

טלי פלוסקוב: אני לא אומרת שאנחנו לא צריכים לתת ציונים לדעות כאלה ואחרות, אבל בלי לתת ציונים פוליטיים – לכך לא נוכל להסכים בשום אופן.

טלי פלוסקוב: אני התחייבתי מול ההנהלה, שאם אשמע משהו ברק"ע שלא נראה לי, אני לא אשתוק.

טלי פלוסקוב: אני תמיד אעיר את תשומת לבכם, כי אסור שזה יהיה ברדיו הציבורי.

טלי פלוסקוב: אני מציעה לכם כל הזמן להקשיב למה שקורה שם, כי אדוני, אני חושבת שגם אנחנו, שמבינים את השפה, ויש פה פרסית, ויש פה גיאורגית – כולנו צריכים לשמור על הרדיו הזה כרדיו ממלכתי, ציבורי לכל אזרח מדינה, ולא לתת לאף גוף פוליטי לקחת בלעדיות על הרדיו הזה.

טלי פלוסקוב: לכן אני מקווה מאוד – אני פונה להנהלה, ורואה עיניים מבינות.

טלי פלוסקוב: אנחנו אתכם, לכך שהציבור יהיה מרוצה ממה שקורה שם.

טלי פלוסקוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מסכים אתך.

אברהם נגוסה: הרדיו לא צריך להיות פוליטי, ו-וועדת העלייה והקליטה, אצלנו יש קונצנזוס, אין פוליטיקה פה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הוועדה מיכאל מלכיאלי.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

רוברט אילטוב: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

רוברט אילטוב: גם ועדת הכלכלה וגם הוועדה המיוחדת – בתחילת הדרך דובר על כך והובטח על-ידי ההנהלה הקודמת, שרדיו רק"ע בשפה הרוסית יהיה בתדר נפרד, וכל השפות האחרות יהיו בתדר אחר, כך שהקהל הגדול של מיליון ו-200,000 איש יקבלו את השירות, וכך גם לא ייפגעו השירותים בשפות האחרות.

רוברט אילטוב: לצערי, זה לא קרה.

רוברט אילטוב: גם נפגע השירות בכמות העובדים ברדיו רק"ע מכמה סיבות, גם ייצוג הולם בוועד העובדים.

רוברט אילטוב: אף אחד לא ראה אותם, וגם כי כך הוחלט, על-ידי ההנהלה החדשה שנבחרה.

רוברט אילטוב: פשוט הזניחו את זה.

רוברט אילטוב: אם זה במתכוון או לא – אני לא רוצה להיכנס לזה.

רוברט אילטוב: אני לא חושב שזה היה במתכוון.

רוברט אילטוב: פשוט לא שמו לב.

רוברט אילטוב: או שהתייחסו לזה בצורה לא כפי שראוי היה לעשות, וחבל שכך היה, מכיוון שכמות העולים במדינת ישראל רק גדלה, והיא תגדל.

רוברט אילטוב: אנחנו מדינה קולטת עלייה, ומה לעשות, גם אלה שהגיעו בשנות ה-70' בגיל יחסית מבוגר או אפילו גיל ביניים, ונאלצו ללכת לעבוד בגלל הקשיים הכלכליים, ולא הצליחו ללמוד שפה, והיום הם נמצאים בגיל 70, 80 ו-90 – אין להם יכולת לשמוע תקשורת רגילה.

רוברט אילטוב: הקשר היחיד שהם יכולים להגיע אליו – זה לא רק גיאורגים ולא רק בוכרים; זה גם קהילות אחרות.

רוברט אילטוב: זה גם חבר'ה שהגיעו ממרוקו, שהם שומעים צרפתית, ופרסים ששומעים פרסית.

רוברט אילטוב: וכמובן, מדובר גם על קהילה גדולה, שהמבוגרים שלה מתקשים – עולי אתיופיה.

רוברט אילטוב: אין ספק שהרדיו הזה הוא חשוב, והוא מגיע לקהלים מאוד גדולים, והמשקל שהיה צריך לתת לכך, היה צריך להיות משקל הרבה יותר גדול.

רוברט אילטוב: הדיון הוא בוועדת הכלכלה או בוועדה המיוחדת שהוקמה לכך, שנוגעת לנושאים כלכליים.

רוברט אילטוב: זה נושא מאוד מורכב, נושא התקשורת, אבל מה שכן חשוב לדון אצלך בוועדה זה סוגיה של ייצוג הולם של כל האוכלוסיות.

רוברט אילטוב: אנחנו דנים בזה, ביקשתי דיונים בנושא הזה, ואני אומר לך שבתאגיד כאן אין ייצוג הולם של העולים בצורה מחרידה.

רוברט אילטוב: כמות העולים שהם מעסיקים, שואפת לאפס, ןלא מדובר רק ברדיו רק"ע; אם אנחנו כבר מדברים, הוועדה הזו מטפלת בבעיה של ייצוג הולם.

רוברט אילטוב: לא יכול להיות – וקסניה דיברה על כך – שיש פה מיעוט שהוא מיוצג.

רוברט אילטוב: יש להם רק ברדיו כ-40 תקנים, לערבים, אבל כשאתה מדבר על העולים, שזה 2.4 מיליון איש שהגיעו מאז הקמת מדינת ישראל, ברדיו רק"ע יש 10 תקנים, ואני לא יודע כמה תקנים יש עוד של עולים.

רוברט אילטוב: אולי עוד 10, בכל הרדיו, בכל הטלוויזיה, וזה צועק לאוזן.

רוברט אילטוב: לא יכול להיות שהעולים בתאגיד ציבורי לא ימצאו את מקום פרנסתם.

רוברט אילטוב: לא ייתכן.

רוברט אילטוב: פשוט לא ייתכן.

רוברט אילטוב: כשאנחנו מקימים תאגיד ציבורי, ממשלתי בעצם, במימון הציבור, אנחנו מתעלמים מייצוג הולם של העולים מכל הקבוצות של האוכלוסייה – דבר שאנחנו לא יכולים לעבור עליו לסדר.

רוברט אילטוב: וגם לגבי רדיו רק"ע עצמו, עד שהוקם תאגיד כאן, היו שם 17 תקנים, אולי אפילו יותר – 19.

קסניה סבטלובה: חלקם היו חלקיים.

רוברט אילטוב: אני מדבר על תקנים.

אברהם נגוסה: 19.

רוברט אילטוב: כמה הם חילקו ואיך הם חילקו וכמה אנשים – לא יודע.

רוברט אילטוב: היום יש 10.

רוברט אילטוב: האם אפשר לתת שירות לציבור כל כך גדול עם 10 תקנים?

רוברט אילטוב: אז אני מבין את כל התהליך של ההתייעלות.

רוברט אילטוב: זה בסדר גמור, וחשוב להתייעל, אבל גם כשלפני זה היה תת תקצוב – 19 תקנים – פשוט באו וחתכו את זה בחצי – זה דבר שלא יכול להתקבל על הדעת, לא מבחינת ביצוע העבודה וגם מבחינת כוח האדם.

רוברט אילטוב: אני הבנתי שיש פה שינוי של תוקף.

רוברט אילטוב: זה חשוב.

רוברט אילטוב: אבל קודם כל צריך לתת את המענה לאותם אנשים שלא היו צריכים את השינוי, והיו צריכים את הרדיו.

רוברט אילטוב: יש להזכיר שרדיו רק"ע הוא בעיקר כדי לתת את השירות לאותם אלה שלא יודעים ולא יידעו את השפה העברית, כנראה, לעולם.

רוברט אילטוב: והשירות הזה אסור שהוא ייפגע.

רוברט אילטוב: רוצים להוסיף תוכן?

רוברט אילטוב: אין לנו התנגדות, אבל לא יכול להיות שמי שצרך את התוכן לפני כן, ייפגע ויקבל עכשיו שליש או רבע ממה שקיבל.

רוברט אילטוב: האנשים האלה זכאים לקבל מידע וחדשות ואקטואליה, כל מה שקורה במדינת ישראל, בדיוק כמוני וכמוך, וכמו כל אזרח.

רוברט אילטוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה, חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, על הדיון – דיון חשוב.

מיכאל מלכיאלי: אני מצטרף לכל מילה שאמר חברי רוברט, שהוועדה כאן תפקידה במהותה לתת את הפה לכל העולים.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להעלות נושא שאולי לא דיברו עליו קודם, שפנו אליי וביררתי והוא נכון – נושא השידורים בפרסית.

מיכאל מלכיאלי: גם אבותיי הגיעו מפרס – אבל לא בגלל זה אני מעלה את העניין כרגע – יש מאות ואלפי אנשים קשישים שהמקור היחיד שלהם לדעת מה קורה פה בארץ, אם זה פה, אם זה הקהילות היהודיות בלוס אנג'לס, בניו יורק – זה הרדיו הזה.

מיכאל מלכיאלי: היו שם עובדים שעבדו המון שנים, וקיצצו להם ממשרה מלאה לשליש משרה, קיצצו בזמן.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שזה ממדר אלפי אנשים מחדשות.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שאם היה להם לובי יותר חזק, כפי שיש למגזרים אחרים, זה לא היה נראה כך.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שבדיוק בשביל זה יש הוועדה החשובה שלך, כדי לתת להם פה.

מיכאל מלכיאלי: לא לקצץ להם – לא בזמן ולא בתקנים, כי זה אנשים שמגיע להם לשמוע את החדשות כמו כולנו.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו ממנשה אמיר, הוא היה מנהל השידור בשפה הפרסית.

קסניה סבטלובה: אגדי, יש לומר.

אברהם נגוסה: מומחה בענייני איראן.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<מנשה אמיר: אני מאוד מודה לך – גם לך כיושב-ראש, גם לנוכחים, למוזמנים.

<מנשה אמיר: באתי כדיבור אחרון, כדי לבכות על דבר יקר שהיה למדינת ישראל משך ששים שנה, ואנשים חסרי ניסיון מקצועי, שבוגדים באינטרסים של מדינת ישראל, מפסיקים את השידור הזה.

<מנשה אמיר: זה שהם טוענים שהשידור נמשך, זה שקר, זה אחיזת עיניים, זה ירייה ברגל של מדינת ישראל.

<מנשה אמיר: שידור מפואר, שהוקם לפי הוראת בן-גוריון, בכדי ליצור ציר של מדינות מוסלמיות לא ערביות, דהיינו אתיופיה, טורקיה ואיראן וישראל, וכך התחלנו את השידור.

<מנשה אמיר: היום, בשיא המאבק של מדינת ישראל על חייה – אייזנקוט בנאום שלו אתמול אומר שאיראן וה- - - הם הסכנה הכי חמורה למדינת ישראל, והתאגיד – מפסיקים את השידור?

<מנשה אמיר: הם משקרים.

<מנשה אמיר: אין שידור בפרסית.

<מנשה אמיר: היה שידור ניסיוני.

<מנשה אמיר: הגב' אורלי רם שידרה ממטבח של מחסן כניסיון, והניסיון הזה נכשל.

<מנשה אמיר: הם טוענים שיש שידור, אבל לא נתנו תקנים, לא נתנו זמן ולא נותנים אמצעים, ועוצרים שידור שיש לו יותר ממיליון מאזינים ברחבי איראן, שידור שהוא הצינור היחיד לקשר בין מדינת ישראל לאזרחים באיראן.

<מנשה אמיר: השידור שלנו הוא לא רק בשביל עולים שמספרם רב; השידור הוא בעיקר לאזרחים באיראן, שהמשטר שלהם רוצה להשמיד אותנו, ואנחנו צריכים לשכנע אותם שאנחנו לא מתכוונים להשמיד אותם – למה שהם ישמידו אותנו?

<מנשה אמיר: בנימין נתניהו יצא בנאום מיוחד לאזרחי איראן, ואמר שאנחנו טעינו עד עכשיו; להבא אנחנו רוצים להיות יותר קשורים לאזרחים באיראן, ואנחנו מפרידים בין האזרח הטוב האיראני לבין המשטר הרע שקורא להשמידנו.

<מנשה אמיר: המשך השידורים הוא חיוני למדינת ישראל, לאינטרסים של מדינת ישראל, לביטחון מדינת ישראל, והתאגיד התעלם מאתנו מהרגע הראשון, עד לפני חודש, ובאו לגברת בטלפון בהול: תבואי לשדר, מבלי לתת לה את האמצעים, מבלי לתת לה כוח אדם, מבלי לומר לה איך לבצע, והיא שידרה מתוך המטבח של מחסן מסוים בהר חוצבים.

<מנשה אמיר: זו בושה למדינת ישראל, וצריך להפסיק את זה.

<מנשה אמיר: מדינת ישראל, שמוציאה סכומים כה גדולים על ביטחונה וביטחון אזרחיה, חייבת להקצות מספיק אמצעים כספיים ואחרים כדי לא רק לקיים ולהמשיך את השידור בפרסית, אלא להגדיל אותו, להרחיב אותו, כי זה הנשק היחיד שלנו אל עבר איראן.

<מנשה אמיר: היום באיראן חגגו, בלי שאיראן תירה טיל אחד או ירי אחד.

<מנשה אמיר: מדינת ישראל במו ידיה הפסיקה את השידור המפואר.

<מנשה אמיר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה, אדוני.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את נציגי השפות השונות, ואז אתם – תרשמו בבקשה את כל ההערות, ותתייחסו בהתאם.

אברהם נגוסה: רומן סוקולוב, מזכ"ל חזית הכבוד, בבקשה.

<רומן סוקולוב: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, קהל נכבד.

<רומן סוקולוב: אני כאן נמצא בשני כובעים: מצד אחד, אני מייצג תנועה חברתית שמאגדת בתוכה – אני מניח ש-80% מהמאזינים הקבועים של רדיו רק"ע, תנועת חזית הכבוד, שמאגדת את רוב תנועות העולים שנמצאים בארץ; ומצד שני, אני גם בכובע של שדרן מתחיל.

<רומן סוקולוב: יש לי פינה ברדיו רק"ע, והתחלתי לשתף פעולה עם הרדיו, ובאמת תודה להנהלה.

<רומן סוקולוב: אנחנו בתור תנועה, מציעים את עזרתנו להנהלה החדשה, כדי להשתמש בנו ככלי עזר כדי להגיע לכמה שיותר צרכנים שצריכים את השידור, שצריכים את השירות.

<רומן סוקולוב: יש כל מיני כלים – יש עמוד בפייסבוק, שנמצאים בו יותר מ-2,000 לקוחות של הרדיו.

<רומן סוקולוב: אנחנו לא רואים שההנהלה נמצאת שם, וחושבת שמאוד יהיה נכון- - -

אברהם נגוסה: שרת הקליטה מכבדת אותנו.

אברהם נגוסה: תודה שהגעת לדיון.

<רומן סוקולוב: אני מציע להנהלה החדשה להשתמש בנו ככלי יעיל כדי להגיע לכמה שיותר צרכנים, לכמה שיותר לקוחות שצריכים את השידור, שצריכים את התכנים.

<רומן סוקולוב: יש כלים כמו עמוד בפייסבוק שנמצאים בו אלפי אנשים, ואנחנו חושבים שיהיה נכון אם הנהלת הרדיו יהיו שם, ויהיו מעורבים בתכנים ובמה שהאנשים מעלים בעמוד הזה.

<רומן סוקולוב: יש עוד דרכים כדי להבין מה האנשים צריכים, מי צריך יותר בשידורי אקטואליה, במקום 06:00, להזיז לשעה 07:00, כמה מרוצים וכמה פחות מרוצים מהשדרנים החדשים שמשדרים ברדיו, ולהשתמש בנו ככלי עזר יעיל לטובת הצרכנים.

<רומן סוקולוב: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע מאמיליה לרין, חברת העמותה, ברית ותיקי מלחמת עולם השניה שנלחמו בנאצים.

<אמיליה לרין: שלום, אני חברת העמותה, ברית ותיקי מלחמת עולם השניה שנלחמו בנאצים, וגם יושבת-ראש של מועצת מצרי לנינגרד במלחמת העולם השנייה.

<אמיליה לרין: שרת הקליטה ויושב-ראש הוועדה וחברי כנסת ורבותיי, מאוד חשוב שהגענו כדי לומר לכם כמה דברים מאוד חשובים בשבילנו.

<אמיליה לרין: אנחנו בני גיל הזהב, ולא יכולים להילחם בגילנו, ואנחנו זקוקים מאוד לעזרה שלכם.

<אמיליה לרין: יש שני דברים חשובים שרצינו לומר לכם: ראשית, בטח כשאנחנו מדברים על רדיו רק"ע, מאוד חשוב לגיל שלנו, גיל הזהב, שאנחנו אנשים שהגיל הממוצע לוותיקי מלחמת העולם השנייה זה בעצם כ-90, לאנשים שהיו במצור בסנט פטרסבורג, זה יותר מ-80.

<אמיליה לרין: לכן מאוד חשוב לנו רדיו רק"ע – רדיו בשפה רוסית, שפה שעדיין אנשים שהגיעו בעלייה ב-90', עדיין רוב האנשים, מאות-אלפים, לא יכולים לשמוע ולהבין את השפה העברית בצורה נכונה.

<אמיליה לרין: לכן מאוד חשוב לנו לשמוע ברדיו רק"ע - מהבוקר אנשים שומעים רדיו, עד הערב.

<אמיליה לרין: מ-07:00 עד 24:00 לשמוע את הרדיו, כי אנחנו מאוד זקוקים לשמוע את כל החדשות.

<אמיליה לרין: רדיו רק"ע זה כמו חלון לחמצן לאנשים האלה.

<אמיליה לרין: האנשים האלה לא יכולים לחיות בלי לשמוע חדשות חשובות, לא לשמוע דברים חשובים לתרבות, דברים שקשורים לכלכלה, חוקים חדשים.

<אמיליה לרין: זה חלון לעולם, ובמיוחד במדינה שלנו.

<אמיליה לרין: זה מאוד חשוב, שרדיו רק"ע חזר לכמה דברים שהיו קודם.

<אמיליה לרין: השפה העברית, מאוד חשוב לשפר אותה, ושמענו את זה ביום ששי – זה זמן לשמוע דברים חשובים.

<אמיליה לרין: מאוד חשוב לנו לשמוע דברים שקשורים לכלכלה וגם לחוקים.

<אמיליה לרין: לכן אנחנו מאוד מבקשים, לשמוע מה שחשוב לאנשים האלה, ששומעים רדיו מבוקר עד ערב.

<אמיליה לרין: מה שמתחילים ב-06:00 בבוקר זו תוכנית שיותר קשורה לצעירים, ואני לא בטוחה שהילדים שלנו שומעים עדיין בבוקר רדיו רק"ע.

<אמיליה לרין: הם מאוד עסוקים, ולאנשים מבוגרים זו תוכנית שמתחילה יותר מדי מוקדם, ולא כל כך מתאימה לנו.

<אמיליה לרין: אני לא יכולה לומר שהאנשים לא מקצועיים; הם מאוד מקצועיים, ואנשים מאוד טובים.

טלי פלוסקוב: את מדברת על תוכנית סקירת העיתונים, נכון?

<אמיליה לרין: כן.

<אמיליה לרין: זה מאוד חשוב.

טלי פלוסקוב: סקירת העיתונים מתחילה ב-06:00, וזה מה שאתם מבקשים לעשות מ-07:00 עד 08:00.

<אמיליה לרין: ב-07:00, כדי לשמוע את זה.

<אמיליה לרין: מאוד חשוב לשמוע את זה בבוקר.

<אמיליה לרין: גם, אם יש אפשרות, לחזור לתוכנית שנותנת לשפר את השפה העברית.

<אמיליה לרין: השפה מאוד חשובה לנו.

<אמיליה לרין: אין לנו אפשרות ללמוד את השפה בצורה נכונה, וזה מאוד חשוב.

<אמיליה לרין: היתה תוכנית נהדרת – אנשים מקצועיים, שנתנו לנו קצת אפשרות לשפר את השפה.

קסניה סבטלובה: העברית שלך כל כך טובה, שאת יכולה להיות מגישה גם ברשת ב', לא רק ברק"ע...

קסניה סבטלובה: אנשי התאגיד – תשקלו אותה.

<אמיליה לרין: אני מדברת כי אני עובדת 25 שנה במדינה שלנו במשרד ממשלתי.

<אמיליה לרין: לכן תודה רבה למדינה שנתנה לי אפשרות לעבוד בתור דוקטור, אבל אני מדברת על אנשים שלא יכולים לשמוע, וגם בעלי והרבה אחרים, ותיקי מלחמת העולם השנייה במיוחד, וגם אנשים שהיו במצור בסנט פטרסבורג.

<אמיליה לרין: זה אלפי אנשים – בערך יותר מ-10,000 אנשים.

<אמיליה לרין: ודבר נוסף, בגלל שנמצאים שרת הקליטה וחברי כנסת – אנחנו בשם ותיקי מלחמת העולם השנייה מאוד מבקשים לזרז ולקדם את החוק על 9 במאי.

<אמיליה לרין: זה מאוד חשוב, יום הניצחון, שייצא החוק בזמן הקרוב.

<אמיליה לרין: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הגב' זיוה מקונן, בבקשה.

<זיוה מקונן-דגו: תודה רבה, כבוד יושב-ראש הוועדה, גברתי שרת הקליטה, חברי הכנסת והמשתתפים.

<זיוה מקונן-דגו: רדיו רק"ע הוא בעצם הערוץ היחיד שמנגיש את המידע שקיים בעולם ובכלל – כמובן, בארץ – לכלל העולים, ואתמקד בעולים מאתיופיה.

<זיוה מקונן-דגו: העולים מאתיופיה, אין להם עיתון יומי באמהרית, אין להם פייסבוק ולא אתר אינטרנט, וגם לא טלוויזיית ציבור.

<זיוה מקונן-דגו: הדבר היחיד הנגיש הוא רדיו רק"ע.

<זיוה מקונן-דגו: רדיו רק"ע, עם המעבר לתאגיד – במקום שעתיים ורבע – שעתיים שידור.

אברהם נגוסה: החזירו את רבע השעה.

<זיוה מקונן-דגו: לזכותם ייאמר – גם של מר קובלנץ וגם מר אלקבץ, שקיבלו את ההתרעה הקצרה והלחץ הקהילתי שהיה כדי לפצל את השידור, בין שעתיים מרוכזות בין שש לשמונה, לשעתיים ביום, אבל עדיין זה הכלי היחיד שנותן את התקשורת, את המידע לקהילה הזאת.

<זיוה מקונן-דגו: כולם פה דיברו גם על האנשים שעדיין נמצאים בגולה.

<זיוה מקונן-דגו: זה בעצם השידור שמשודר מישראל בצורה ברורה באמהרית ונגישה לדוברי אמהרית.

<זיוה מקונן-דגו: לכן אנחנו מבקשים גם להרחיב אותו, וגם בדיונים הקודמים, אדוני היושב-ראש, ביקשנו להרחיב משעתיים ויותר.

<זיוה מקונן-דגו: זה לא נעשה, להפך – זה צומצם.

קריאה: כמה היה לפני זה?

<זיוה מקונן-דגו: שעתיים ורבע.

אברהם נגוסה: ועכשיו חזר, אמרו לי לפני הדיון.

קריאה: גם 06:00 בבוקר שידור חזרות.

אברהם נגוסה: אני מסכים אתך שזה לא מספיק, אבל לפחות מה שהיה- - -

<זיוה מקונן-דגו: עצם זה שנענו והחזירו את זה, זה מצוין.

<זיוה מקונן-דגו: הדבר השני הוא השפה הטיגרית, שהופסקה לפני שלוש שנים בגלל שהשדר יצא לגמלאות, כלומר לא יכלו לדאוג לתקן ולאנשי מקצוע שייכנסו לשידור בטיגרית, וזה הופסק ולכן עדיין אין שידור.

<זיוה מקונן-דגו: והנקודה השלישית – אנחנו מדברים על התאגיד, אז גם התאגיד, בזמנו ערוץ 33 שידר חצי שעת שידור בטלוויזיה באמהרית, וגם זה הופסק.

<זיוה מקונן-דגו: נכון, זה לא קשור לרדיו רק"ע, אבל זה קשור לתאגיד – אז אנחנו מעלים גם את זה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אינה ישראלי, גיאורגיה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<אינה ישראלי: שלום, תודה לכולם.

<אינה ישראלי: יש פה הנהלה שצריך להודות, לתאגיד השידור הציבורי, רדיו רק"ע.

<אינה ישראלי: יש לנו בעיה אחת, שאין לנו תקן בשביל הגיאורגים והייצוג, ואולי נדון, איך פותרים את הבעיה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: שי אברה, בבקשה.

<שי אברה: - - - אני אוהב את ישראל.

<שי אברה: חייבים להביא מודעות ברק"ע לכל מיני שפות.

<שי אברה: אנחנו מצפים לאהבת חינם פה בישראל.

<שי אברה: תאריך עברי – הנושא הזה חשוב מאוד.

<שי אברה: אני רוצה לציין את זה.

<שי אברה: בנוסף לציין, שעולים כשמגיעים ארצה, שעוברים הכשרה, שיהיו כמו כולם יהודים, או גיור – לתת דגש על אהבת הגר.

<שי אברה: אני מאוד מבקש – אני שייך לעם ישראל.

<שי אברה: יש לי ספר תורה.

<שי אברה: ללמד את הצעירים, איך לקרוא, איך להתבטא.

<שי אברה: יש לנו בעיה בזה – איך לבטא חי"ת, עי"ן.

<שי אברה: שיעבירו את המודעות.

<שי אברה: אני מבקש לתת דגש על זה, כשאני מתראיין ברדיו רק"ע, לא להגיד: כן, כן, ולהתראות – נגמר הזמן.

<שי אברה: לא יכול להיות.

<זיוה מקונן-דגו: ולנתק 24 שעות?

אברהם נגוסה: שי, זה לא הדיון.

אברהם נגוסה: תקצר בבקשה.

<שי אברה: אני מבקש, רק"ע באמהרית – הרק"ע הזה שייך לכולם – לא למבוגרים, לא לצעירים.

<שי אברה: כל שכן – לא יכול להיות שמתמקדים רק בסודנים, מביאים לנו סיפורי סודן.

<שי אברה: מסבירים כל אחד, מיהו, מה אתו.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הזמן שלנו מוגבל.

אברהם נגוסה: אני חושב שהמסר שלך ברור.

אברהם נגוסה: אני מבין אותך יותר, אני חושב, מכולם, למה התכוונת – שהרדיו צריך לאחד את הקהילה, ולא לפלג את הקהילה.

אברהם נגוסה: זה מה שהוא אומר.

אברהם נגוסה: לא צריך להשתמש לצרכים פוליטיים; צריך להיות ממלכתי.

אברהם נגוסה: צריך להדגיש את מסורת ישראל – את זה הוא רצה לומר.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הנהלת התאגיד שומעים, והם יטפלו בזה.

אברהם נגוסה: תודה רבה ששיתפת אותנו.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב גם הצטרף אלינו לדיון.

אברהם נגוסה: נציג השפה הפרסית – שמענו.

אברהם נגוסה: מחוסר זמן אדלג למיכאל אלשנסקי, אבל אבקש לקצר כדי שנספיק לשמוע את התאגיד וגם את מנכ"ל משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: גם אם השרה רוצה להתייחס.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<מיכאל אלשנסקי: תודה.

<מיכאל אלשנסקי: לא אקח הרבה זמן.

<מיכאל אלשנסקי: אני מסכים עם כמעט כולם על מה שדובר בקשר לרדיו רק"ע.

<מיכאל אלשנסקי: יודעים שרדיו רק"ע עשרות שנים משדר בשפה הרוסית, ויותר מ-100,000 איש, כמה שידוע לי, מבוגרים, שומעים כל בוקר רדיו רק"ע, וחיים רדיו רק"ע מהבוקר עד הערב.

<מיכאל אלשנסקי: אני רוצה להדגיש שתי נקודות: ראשית, להחזיר ל-07:00 בבוקר סקירת עיתונאים, ואומר למה.

<מיכאל אלשנסקי: המבוגרים –גילאי 70, 80, 90 – שומעים.

<מיכאל אלשנסקי: כשהזיזו את זה ל-06:00, וחלק די נכבד מהם הולכים לבית הכנסת להתפלל מוקדם בבוקר, ולא יכולים לחזור ב-07:00 בבוקר לשמוע.

<מיכאל אלשנסקי: זו נקודה חשובה, כי מישהו ביקש ממני, אמר: ב-06:45 אני חוזר מבית הכנסת.

<מיכאל אלשנסקי: חלק מהמבוגרים שלנו בבוקר הולכים לבית הכנסת.

<מיכאל אלשנסקי: סוף-סוף סופה מחייכת.

<מיכאל אלשנסקי: ..

סופה לנדבר: אני מחייכת כי אני קמה ב-07:00 בבוקר, ולא מספיקה...

<מיכאל אלשנסקי: דבר שני, מזמן לא היה נחש פצע, והמבוגרים שלנו, אם חלילה קורה משהו, צריכים לקבל הנחיות, בשעות חירום, בשפה הרוסית.

<מיכאל אלשנסקי: הם לא יודעים – לאן לרוץ?

<מיכאל אלשנסקי: מה לעשות?

<מיכאל אלשנסקי: ואת כל הדברים.

<מיכאל אלשנסקי: מי שמבין, עברית, כן, ומבוגרים לא יודעים.

<מיכאל אלשנסקי: שלא ישמעו את הנחש צפע עוד הרבה שנים, אבל אם חס וחלילה יקרה, מאיפה ישמעו את זה?

<מיכאל אלשנסקי: לגבי התקנים, אני רוצה לראות את האדם שמצמצם את התקנים האלה.

<מיכאל אלשנסקי: מי החליט, למה החליט חצי להוריד, לחתוך?

<מיכאל אלשנסקי: מה, אין כסף?

<מיכאל אלשנסקי: לא נותנים כסף?

<מיכאל אלשנסקי: אולי לפנות למשרד האוצר?

<מיכאל אלשנסקי: למה חותכים את התקנים?

<מיכאל אלשנסקי: אומרים 10 תקנים, שליש תקן לכל אדם, כבר30 איש.

<מיכאל אלשנסקי: למה החליטו לצמצם?

<מיכאל אלשנסקי: יש סיבה?

<מיכאל אלשנסקי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: בבקשה, הד"ר אמנון גרוס.

<ארנון גרוס: תודה רבה, ותודה לכל הנאספים פה.

<ארנון גרוס: אני היום אזרח פרטי, אבל מאחורי 42 שנה של עבודה בקול ישראל בערבית.

<ארנון גרוס: מתוכן 17 שנה הייתי ממונה על השידור לאיראן ולתפוצות.

<ארנון גרוס: לא אני קיימתי אותו – יש פה אנשי מקצוע מהמדרגה הראשונה.

<ארנון גרוס: מנשה אמיר ואורלי רם במשך שנים קיימו שידור מאוד מכובד, עם אמצעים דלים ביותר, והגיעו למספר מאזינים יותר גדול מאשר הרשתות שלנו פה בארץ.

<ארנון גרוס: זה הישג שאי אפשר להעלים אותו.

<ארנון גרוס: זה נגמר.

<ארנון גרוס: היום כאילו חודש השידור.

<ארנון גרוס: מה עשו – מבקשים לחדש את השידור, עם אדם אחד מתוך החמישה שהיו, שגם מתוך החמישה, שלושה היו בהסכמים של מעבר לגיל פנסיה.

<ארנון גרוס: אדם אחד עם פחות מחצי משכורת.

<ארנון גרוס: אולי הסיפור של להרים שידור פרסי, כמו שהיה ברשות השידור, זה גדול על התאגיד.

<ארנון גרוס: אני לא יודע.

<ארנון גרוס: אולי אין להם תקציבים.

<ארנון גרוס: אולי נפלו בין הכיסאות.

<ארנון גרוס: אבל מדינת ישראל צריכה לומר אם היא מעוניינת או לא, ואם היא מעוניינת, היא צריכה לסייע לתאגיד להרים את זה.

<ארנון גרוס: מה נעשה, למשל, אם מחר דיביזיית אל-קודס האיראנית תהיה בגולן הסורי?

<ארנון גרוס: זה יכול לקרות כל יום.

<ארנון גרוס: העימות יכול לפרוץ בלי התראה, ואין לנו עובדים, ואנחנו צריכים עובדים חדשים, להכשיר אותם.

<ארנון גרוס: הכשרה כזאת לוקחת שנתיים, עם ניסיון שלי בערבית.

<ארנון גרוס: חייבים לקבל החלטה עכשיו, ואם זה גדול על התאגיד, מדינת ישראל צריכה לעזור.

<ארנון גרוס: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: שמענו עד כה נציגי שפות שונות על הבעיות הקיימות בתאגיד החדש.

אברהם נגוסה: כעת נפנה לנציגי המשרדים.

אברהם נגוסה: יש לנו נציג משרד התקשורת, מנכ"ל משרד העלייה והקליטה, כמובן גם השר.

אברהם נגוסה: אבל נפנה עכשיו למנכ"ל.

אברהם נגוסה: אם השרה רוצה להתייחס, היא תתייחס בסוף.

אברהם נגוסה: יש לנו נציגי התאגיד, ההנהלה והמועצה.

אברהם נגוסה: הזמן שלנו מוגבל, ואנחנו רוצים שכל אחד יתייחס בתמצית.

אברהם נגוסה: בבקשה, אדוני המנכ"ל.

אלכס קושניר: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה סופה לנדבר, חברי הכנסת.

אלכס קושניר: אני חושב שעצם נוכחותה של השרה בדיון הזה מצביעה ומסבירה את החשיבות שהמשרד והשרה כמובן נותנת לרדיו רק"ע.

אלכס קושניר: אני מבקש להזכיר שרק"ע זה ראשי תיבות – רשת קליטת העלייה.

אלכס קושניר: וכך צריך להתייחס אליה.

אלכס קושניר: כשאנחנו לוקחים את העוגה ורוצים לחלק אותה, צריך להסתכל על המספרים.

אלכס קושניר: אני מבקש להזכיר שמ-1989 עלו לארץ מיליון ו-242,000 עולים, ומתוכם כמעט 900,000 דוברי רוסית.

אלכס קושניר: לכן אני חושב שבמסגרת השינויים שאתם עוברים, לדבר על צמצום התקנים זה פשוט – אני רוצה לומר זאת במילים עדינות – לא נכון.

אלכס קושניר: כי אנחנו עשינו סקר גם ב-2013 וגם ב-2017, ו-40% מהעולים שעלו מ-1989 ארצה מקשיבים לרדיו רק"ע כתחנה ראשונה.

אלכס קושניר: שמעתי את חברי הכנסת מדברים כאן על גידול התקנים.

אלכס קושניר: אני חושב שזה מאוד חשוב, כי בסופו של דבר זה הכלי היחיד של הציבור הזה להתעדכן ולהיות מחוברים למה שקורה במדינה.

אלכס קושניר: כמובן, כמשרד אנחנו משתמשים בכלי הזה כדי להנגיש את השירותים שאנחנו נותנים, לכן כמובן אנחנו מעוניינים שהקהל שיקשיב לרדיו הזה, יהיה גדול יותר.

אלכס קושניר: בסך הכול דוברי רוסית היום מקשיבים, כ-350,000 איש לרדיו כל יום.

אלכס קושניר: 350,000 עולים מקשיבים לרדיו הזה, ובנוסף, יש עוד 50,000 עולים בשפות אחרות, שכל יום מקשיבים לרדיו הזה, אז לא ייתכן שאנחנו מדברים פה על צמצומים.

אלכס קושניר: בנוסף, אני יודע שמתקיים היום תהליך משפטי בנושא תאגיד חדשות ותאגיד השידור.

אלכס קושניר: אני רק מבקש לזכור, שאם יקום תאגיד חדשות, ואנחנו נפריד את רדיו רק"ע ואת רשת ב', בעצם רדיו רק"ע תאבד את כל הרלוונטיות שלה, כי היא לא תוכל לשאוב את המידע שהיום היא שואבת מרשת ב'.

אלכס קושניר: אז מה אשדר?

רוברט אילטוב: לא, החוק קובע.

רוברט אילטוב: העברתי את זה בחוק.

אלכס קושניר: אז אני חושב שצריכים להיות שני תדרים: אחד, בשפה הרוסית, כי זה הרוב המוחלט של העולים, והרוב המוחלט של הלקוחות ושל הצרכנים שלכם.

אלכס קושניר: זה צריך להיות 24/7.

אלכס קושניר: ותדר נוסף שבו צריך לשדר בשפות נוספות.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: המועצה הציבורית של התאגיד, בבקשה, מר אבי רט, בבקשה.

<אבי רט: תודה רבה.

<אבי רט: אחד הדברים המרגשים בדיון הזה הוא שכולם דיברו בעד.

<אבי רט: לא היו דיבורים נגד.

<אבי רט: אין פה אופוזיציה וקואליציה.

<אבי רט: כולם רואים חשיבות בקליטת העלייה, השידור הציבורי.

<אבי רט: על כך אין מחלוקת.

<אבי רט: העניין הוא שבסופו של דבר התאגיד פועל לפי חוק.

<אבי רט: החוק מקצה תקנים בתקציב.

<אבי רט: כולנו נמצאים תחת החוק, והחוק הקציב דברים ברורים.

<אבי רט: החוק, בין היתר, בגלל מה שהיה בפורום הקודם, קיצץ בתקנים ובשעות.

<אבי רט: לכן הקימו את התאגיד, כדי ליצור מציאות חדשה.

<אבי רט: זה לא אמור להיות מה שהיה – לא בכוח אדם, לא בתקנים, לא בתוכניות.

<אבי רט: ברגע שיש ערוץ אחד ויש רשת אחת, משרד הקליטה יברור את כמות העולים שיש לכל שפה, אחוזי הצריכה שלהם, בבדיקות מעמיקות – זה יוביל לכלל לוח משדרים שייקח בחשבון – אולי גם את העניין של התקנים.

<אבי רט: ברגע שיש מציאות שיש לנו 16 או 18 שעות ביום, מתוקף הדברים שעכשיו אמרתם, וחייבים לחלק את ה-24 שעות נוספות אחרות בשכל – למשל, לתת בשפה האמהרית בבוקר חדשות, ועוד אילוצים כאלה ואחרים, אז צריך לחלק באופן הגיוני.

<אבי רט: לאור זאת פנינו – התאגיד פנה – למשרד האוצר בבקשה הגיונית ונכונה, להקצות תדר נפרד לערוץ נפרד בשפה הרוסית – כמובן, מלווה בתקנים המתאימים.

<אבי רט: ברגע שיהיה תדר נפרד וערוץ נפרד לשפה הרוסית, זה יפנה את כל היום, ולא יצטרכו לנסות "לגנוב" כמה שעות.

<אבי רט: כולן טובות, כולן רצויות וכולן חשובות, אבל תמיד צריך לחלק את העוגה.

<אבי רט: לכן הפנייה שלנו לנבחרי הציבור וחברי הכנסת, היא להגדיל את העוגה, ולא לנסות לחתוך אותה, כי לחתוך – כל אחד יכול לומר: רבע שעה פה, רבע שעה שם.

<אבי רט: ברגע שתוקצה רשת נפרשת לשפה הרוסית, כמובן מלווה בתקנים ותקציבים, אפשר יהיה להכניס דברים נוספים.

<אבי רט: זו נקודה אחת.

<אבי רט: נקודה שנייה היא – ושמעתי את העמדה – אנחנו מאוד קשובים לפניות ולגורמים, להערות נכונות על הרגלי האזנה, כפי שאדוני אמר, על שעות כאלה ואחרות, וגם היכולת לקבל מידע ממקורות אחרים.

<אבי רט: יכול להיות שיש אנשים שמשתמשים באינטרנט, ואחרים לא יקבלו את זה, כי אין להם נגישות לאינטרנט.

<אבי רט: גם זה נלקח בחשבון.

אברהם נגוסה: האם השינוי, שלמשל, יהיה רוסית בנפרד, האם יש משמעות – לא רק הזמן אלא גם משמעות תקנים?

<אבי רט: כמובן.

<אבי רט: הפנייה שמונחת בפניכם ושהופנתה למשרד התקשורת – יש העתק של הפנייה- - -

אברהם נגוסה: כן, יש לי.

<אבי רט: גם תדר וגם כמובן תקנים.

<אבי רט: נכון לעכשיו התאגיד משדר באמהרית, באנגלית, צרפתית, ספרדית, לדינו, יידיש, בוכרית וגיאורגית – כל מה שהועתק מהרשות הקודמת למעט שינויים כאלה ואחרים, שנבעו כתוצאה מהעובדה שקוצצו תקנים – לא על-ידינו אלא בגלל משרד האוצר והתקציב.

<אבי רט: בתוך הסל הזה אנו מנסים לתת את השירות הטוב ביותר.

אברהם נגוסה: ברשימת השפות שציינת עכשיו, לא שמעתי פרסית.

<אבי רט: סליחה, גם פרסית.

אברהם נגוסה: כי שמענו קודם טענה שאין פרסית.

קריאה: הפרסית לא נכללת כחלק מרדיו רק"ע.

קריאה: אף פעם לא היה.

קריאה: אין שידור בפרסית.

קריאה: אל תשקרו ואל תעשו אחיזת עיניים.

קריאה: הפסקתם את המפעל המפואר של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: תודה, אדוני.

אברהם נגוסה: שמעתי אותך קודם, לכן אני רוצה שיהיה ברור – אם אתם אומרים שכן יש פרסית, תסבירו לנו כמה שעות יש, מאיזו שעה עד איזו שעה ובאילו ימים.

קסניה סבטלובה: ומתי הם חוזרים לשדר בדיוק.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: פרסית היתה משודרת ברשות השידור שעה וחצי כל יום, והם היו חלק מרדיו ערבי.

אברהם נגוסה: לא חלק מרק"ע?

<אלגרה אמדו בן-יצחק: לא.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: אף פעם הם לא היו חלק מרק"ע.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: לגבי הישיבה שקיימנו לקראת פתיחת השידורים בתאגיד, הזמנו את אדון מנשה אמיר ואת אורלי רם כדי לדבר על האפשרות לכלול את השידור הזה בשידורים ברק"ע.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: הם התנגדו באמירתם שפרסית זה לא חלק מהשפות הזרות.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: יש להם שידור באופי אחר – לכן הם לא רצו להיות חלק מרק"ע.

אברהם נגוסה: מה הפתרון עכשיו?

אברהם נגוסה: האם אתם מחזירים לקדמותו, כפי שהיה בעבר?

<אורלי רם: הפתרון שלי, להוסיף מחמת או בגלל שתי סיבות: קודם כל, איראן היא מדינת אויב מס' 1 לישראל.

קסניה סבטלובה: זה דיון על רדיו רק"ע.

אברהם נגוסה: אני הבנתי את החשיבות.

אברהם נגוסה: אין ויכוח.

<אורלי רם: חלק מהשידורים שודרו ברק"ע בין שבע לשבע וחצי, מתוך השעה וחצי של השידור הבין לאומי שלנו, ברק"ע היתה לנו חצי שעה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לצאת עם פתרון.

אברהם נגוסה: עד עכשיו היה שידור של שעה וחצי.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: וחצי שעה מתוך השידור הזה שודר בשידור חוזר ברק"ע חצי שעה לעולים.

אברהם נגוסה: עכשיו הם מציעים להם להיות בתוך רק"ע ולהמשיך את זה.

רוברט אילטוב: אני רוצה להבהיר.

רוברט אילטוב: החוק קובע שרדיו רק"ע החדש, שעכשיו זה בבג"ץ, יהיה עם גופי אמהרית ופרסית.

רוברט אילטוב: בגלל שזה בבג"ץ, אין מה לעשות כרגע.

רוברט אילטוב: הרוסי נמצא בבג"ץ.

אברהם נגוסה: תסביר לנו.

<לי-אור אברבך: חשוב מאוד להגיד: אנחנו מבינים באופן מובהק את החשיבות בשידורים בשפה הפרסית.

<לי-אור אברבך: אין לנו שום כוונה לפגוע בשידורים בשפה הפרסית – להפך.

<לי-אור אברבך: אנחנו מחפשים את הדרכים להיטיב את השידורים הללו.

<לי-אור אברבך: השידורים הללו כרגע, לפי התוכנית, אינם חלק מרדיו רק"ע; הם משדרים בתדר משלהם לחו"ל, והמבין יבין.

אברהם נגוסה: עכשיו יש כזה?

<לי-אור אברבך: אנחנו העמדנו לרשות הגב' אורלי רם אולפן בירושלים לטובת השידורים, וביקשנו ממנה להתחיל לשדר.

<מנשה אמיר: בלי להקצות כוח אדם, בלי לתת אפשרויות.

אברהם נגוסה: מה שהם מציעים, זה לא ייתכן בלי כוח אדם.

אברהם נגוסה: מישהו צריך לשדר.

<לי-אור אברבך: נכון.

<לי-אור אברבך: קודם כל אני קובל על האמירה שהיא שידרה ממחסן, ממטבח.

<לי-אור אברבך: לא – היא שידרה מאולפן, מהאולפן שהגב' אנה רייבן משדרת בו, שלוש פעמים בשבוע – אולפן לכל דבר.

<לי-אור אברבך: זה חשוב מאוד לומר.

<לי-אור אברבך: הסיבה שזה הגיע לפתחי כמנהל התחנה ברוסית זה כי זה אותו אולפן, וצריך להסתדר במקום, ולסדר את סידור העבודה.

<לי-אור אברבך: אני מודע, וצריך להבין – כל פעם שאנחנו מדברים פה על שפה ועל שידורים, בסוף זה גם תנאי העסקה של אנשים, זה כוח אדם, זה מתי עובדים, מאיפה משדרים, ויש גם עניינים פרסונליים, שבסוף משפיעים על השידור.

<לי-אור אברבך: כרגע אנחנו מבחינה טכנולוגית, אולפנים מציעים לרדיו בפרסית לשדר מיידית.

<לי-אור אברבך: מיידית.

<לי-אור אברבך: ותוך כדי אנחנו נחושים לפתור את כל מצוקות כוח האדם, שעומדות על הפרק.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: יש מישהו מהנהלת התאגיד שרוצים להוסיף?

<לי-אור אברבך: אני יכול להמשיך לדבר על יתר הדברים שעלו פה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<לי-אור אברבך: אני לי-אור אברבך, אני מנהל פיתוח התוכן ברדיו, בתאגיד, ובכלל זה מנהל הרדיו ברוסית, בתוך רשת רק"ע.

<לי-אור אברבך: קודם כל, אני מאוד שמח על הדיון הזה.

<לי-אור אברבך: כפי שאמר מר רט, רואים שלכולם אכפת, כולם בעד, וכולם רוצים שזה יקרה.

<לי-אור אברבך: אני מאחל לכל תחנת רדיו, שיהיה לה הגיבוי הזה והגב הזה והעניין הציבורי, והיא לא תוזנח.

<לי-אור אברבך: אני קשוב לכולם.

<לי-אור אברבך: חלק מהאנשים פה, גם נבחרי הציבור וגם המבקרים פה, שוחחו אתי, ואני משוחח ועונה.

<לי-אור אברבך: אני חושב שנציגי ציבור הם נציגי ציבור – זה תפקידכם, ואני לא פוחד משיחות טלפון עם פוליטיקאים.

<לי-אור אברבך: אפשר לדבר אתי, וגם לי מותר לומר אם אני מסכים או לא מסכים במסגרת העניין הזה.

<לי-אור אברבך: אני גם קשוב לציבור, אני קשוב למאזינים.

<לי-אור אברבך: מאזינים שולחים אלינו מכתבים, מאזינים שולחים לנו בפייסבוק כמובן.

<לי-אור אברבך: אני עונה לכל המכתבים.

<לי-אור אברבך: אנשים מתקשרים אליי אישית לטלפון – משיגים אותו איכשהו, ואני משוחח אתם ברוסית, חבר הכנסת אילטוב.

<לי-אור אברבך: הדבר הזה מתבצע.

<לי-אור אברבך: אנחנו מהלכים פה על חבל דק, כי לא ניכנס באמת לענייני תוכן.

<לי-אור אברבך: ההבנה שלכם והדאגה שלכם מובנת וברורה, אבל אנחנו בסופו של דבר אנשי המקצוע, ותוכן זה באחריותנו.

<לי-אור אברבך: אנחנו צריכים להיות קשובים, ואני בהחלט מודע לסוגיית קריאת העיתונים, שעברה מ-07:00 ל-06:00 בבוקר.

<לי-אור אברבך: היריעה בסופו של דבר היא קצרה ביותר.

<לי-אור אברבך: אנחנו חולקים את רדיו רק"ע עם שפות נוספות.

<לי-אור אברבך: רבע שעה יותר לשפה האמהרית, שאנחנו מבינים שצריך, היא רבע שעה פחות לשפה הרוסית, וזה מצער אותי כמנהל השפה הרוסית.

<לי-אור אברבך: לכן העלינו את הדרישה, המלצנו למועצה לבקש תדר נוסף לשידור של 24 שעות בשפה הרוסית, וכל היתר כמובן מעבה את השפות האחרות.

<לי-אור אברבך: האם צריך לזה כוח אדם?

<לי-אור אברבך: חד משמעית.

<לי-אור אברבך: האם צריך לזה תוספת תקציבית?

<לי-אור אברבך: חד משמעית.

<לי-אור אברבך: המחוקק במדינת ישראל הוא שהחליט כמה כוח אדם יהיה לתאגיד השידור הישראלי, חד משמעית.

רוברט אילטוב: אבל הוא לא פגע לך בשיקול דעת, כמה לכאן וכמה לכאן.

רוברט אילטוב: זה אתה קבעת.

<לי-אור אברבך: הנהלת התאגיד, לפי המפתח שהציע המחוקק, החליטה כמה יהיה ב-ב', כמה יהיה בכאן תרבות, כמה יהיה ברדיו הרוסית, כמה יהיה בשפות.

<לי-אור אברבך: לכולם יש משמעותית פחות כוח אדם ממה שהיה קודם, חד משמעית.

אברהם נגוסה: אני גם רוצה שתענה, אם התוכן שישודר בשפות שונות, שגם פה עלה – שלא צריך להיות שופר של פוליטיקאים.

<לי-אור אברבך: חד משמעית.

אברהם נגוסה: השדרן, שלא יעשה את זה – איך אתם עושים פיקוח?

אברהם נגוסה: כי אתה לא מבין את השפה.

אברהם נגוסה: יש בעיה כזו, שמעתם את הטענות – שפשוט השדרנים שם משתמשים בזה ככלי שלהם להשמיץ.

אברהם נגוסה: אין פיקוח.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: חד וחלק לא.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: איך אנחנו מפקחים על זה – יש לנו ליין אפ.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: גם אם אני לא מבינה את השפה האמהרית, אני יודעת בדיוק מה משודר, כי אני מקבלת את סדר-היום של השידור כל יום, אז אני יודעת מה משודר.

אברהם נגוסה: התוכן.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: כמובן.

אברהם נגוסה: אז נציג לכם, דברים שהם ממש בגדר עבירה על החוק גם.

אברהם נגוסה: זה נדבר בנפרד.

אברהם נגוסה: בבקשה.

רוברט אילטוב: אדוני היושב-ראש, נאמר פה שאכן התאגיד עובד לפי החוק, והוא צריך לעבוד לפי החוק, וזה בסדר, וטוב שכך, רק שפה לדעתי, היה כשל בקבלת ההחלטה, כשל בעייתי מאוד, כי הצמצומים ברדיו רק"ע החלו לפני התהליך.

רוברט אילטוב: כוח האדם היה רזה לפני התהליך.

רוברט אילטוב: העלויות של רדיו רק"ע היו נמוכות מראש, וההכנסות כיסו על ההוצאות כמעט לגמרי.

רוברט אילטוב: לכן לא הופעל כאן שיקול דעת ולא עבדו על המערכת של רדיו רק"ע בצורה, להערכתי, מספיק מקצועית, כי גם הוא היה יעיל, והוא לא שאב כספים שמערכות אחרות בשידור הציבורי שאבו.

רוברט אילטוב: היו קיצוצים לפני כן – שזה דבר שלא נלקח בחשבון, וקוצץ עוד קיצוץ.

רוברט אילטוב: לכן הפגיעה היא אנושה מאוד, ושיקול הדעת שהופעל פה תחת כיסוי שאנחנו פועלים לפי החוק, לא היה נכון.

<קריאה: אבל הקיצוץ זה אצל רשות השידור, אדוני – לא אצל התאגיד.

רוברט אילטוב: ההכנסות של רדיו רק"ע היו כ-4 מיליון שקל.

רוברט אילטוב: אולי היו הוצאות קצת יותר גבוהות, אולי קצת פחות – אין לי הדוח הכספי, אבל רדיו רק"ע עבד בצורה יעילה מבחינה תקציבית.

רוברט אילטוב: לכן לקצץ בו עוד יותר, קיצוץ עמוק של 50%, בלי בכלל להתחשב בכל המערכת בצורה רצינית, בהתחשב בקהל ששומע את זה, בכמות הקהל ובאיכות השידורים, אני חושב שזה לא היה נכון ולא היה מקצועי.

אברהם נגוסה: אז אתה אומר שאנחנו כפופים לחוק, ואנחנו הולכים לפי החוק – אתה לא מקבל מה שהוא אומר?

אברהם נגוסה: טוב.

קסניה סבטלובה: נפגשנו פה לא פעם ולא פעמיים בפורומים שונים, ודנו עוד כאשר רדיו רק"ע היה ברשות השידור, ואז כשהיה מפרק, ואנחנו כל הזמן התרענו והזהרנו.

קסניה סבטלובה: גם בין היתר, הזהרנו את האוצר, שרדיו רק"ע לא יוכל לתפקד ולשדר את ציבור העולים אם לא יהיה מענה מספיק.

קסניה סבטלובה: רדיו רק"ע סבל באופן היסטורי – גם השכר היה משמעותית נמוך יותר.

קסניה סבטלובה: אי אפשר שלא להתייחס לדברים האלה.

קסניה סבטלובה: אם אנחנו מדברים על שוויון ועל ייצוג הולם, בואו נתחיל לדבר על השכר.

קסניה סבטלובה: השכר לא שוויוני.

קסניה סבטלובה: טאלנטים – אני בכלל לא מדברת על זה, אבל גם בדברים אחרים.

אברהם נגוסה: נדון על זה בנפרד.

קסניה סבטלובה: עשו העתק הדבק; מאיזושהי סיבה לא עשו התחל מחדש, לא עשו ריסטארט למערכת הזאת, אלא העבירו את הדברים כפי שהיו קיימים, לתאגיד.

קסניה סבטלובה: אתם ירשתם דברים שהיו ברק"ע.

קסניה סבטלובה: לכן אנחנו יושבים פה היום, ואנחנו חושבים איך אנחנו מגדילים את כמות התקנים שיש לכם היום.

קסניה סבטלובה: יש לכם שומן, מאיפה לחתוך, מאיפה להוסיף?

<לי-אור אברבך: אין לנו גרם של שומן.

קסניה סבטלובה: זה מה שאני שומעת.

קסניה סבטלובה: זה מה שאנחנו מבינים.

קסניה סבטלובה: אני קוראת לך, כבוד היושב-ראש, בהודעת הסיכום, שנתייחס ברצינות לעניין התקנים, גם בשפה הרוסית וגם בשפות נוספות, ונבוא בדרישה למשרד האוצר, שתהיה מוסכמת וכתובה, כמה אנחנו זקוקים לכל רדיו כדי שנתפקד.

קסניה סבטלובה: כאשר יקרה הדבר המבורך הזה של 24 שעות ביממה – שמזה התחלנו, וזה מה שהובטח לנו לאורך כל הדרך; זה לא חדשות שנפלו עלינו משמיים, 24 שעות.

קסניה סבטלובה: זה מה שהובטח כל הדרך, ושנתיים אנחנו מדברים על זה.

קסניה סבטלובה: אבל עד שזה יקרה אנחנו לא יכולים להפקיר את הרדיו.

קסניה סבטלובה: אי אפשר שעם הכוחות הדלים האלה תהיה התמודדות יום יומית, ואני יודעת את זה כעיתונאית – אי אפשר לתת מוצר עיתונאי טוב, אם אתה מרגיש כל הזמן שפה חסר לך ושם חסר לך, ואתה עושה את התוכניות האלה לבד.

קסניה סבטלובה: את זה אנחנו חייבים לפתור.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נציג משרד התקשורת, מר רן שטרית, בבקשה.

<רן שיטרית: אהיה קצר, כי אנחנו יוצאים למליאה.

<רן שיטרית: קודם כל, אני מאוד שמח על הדיון הזה.

<רן שיטרית: אנחנו מקבלים בשבועות האחרונים הרבה מאוד – מכל הגורמים בכל השפות, בנושא הזה.

<רן שיטרית: שר התקשורת קרא לפני שבועיים דיבר בהצעה לסדר של חברת הכנסת קסניה סבטלובה על החשיבות של השידורים בשפות – שידורים ברוסית, בפרסית, שבאו ופנו אלינו בחשיבות בקיום שלהם.

<רן שיטרית: אני הופתעתי מאוד לגלות בדיון הזה שמועצת התאגיד הגישה בקשה למשרד התקשורת לקבלת תדר, כי לא ראינו אותה, ואני רואה את התאריך, ורואה שזה היום, 21 ביוני.

אברהם נגוסה: היום קיבלנו.

<רן שיטרית: אני עדיין לא קיבלתי את זה, אז אני שמח שיו"ר הוועדה קיבל – אני בטוח ששלחתם.

<רן שיטרית: אני שמח שיו"ר הוועדה העביר לי עכשיו את הנייר, ואני לא יכול להתייחס אליו – יש ההליכים המוסדרים של משרד התקשורת, אבל אני שמח שהיום קיבלנו את הבקשה הזאת, ונבחן אותה כמובן לפי החוק.

<רן שיטרית: אנחנו מאחלים שוב בהצלחה.

<רן שיטרית: אנחנו גם מאוד מקווים שפניות חברי הכנסת, שמגיעות אלינו למשרד, ואנחנו מוציאים אותם גם החוצה, יישמעו בתאגיד.

<רן שיטרית: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תגובה קצרה, בבקשה.

<לי-אור אברבך: אני גם משווע לעוד תקנים.

<לי-אור אברבך: אנחנו שותפים לכך, חד משמעית.

<לי-אור אברבך: להפך – אני רוצה שהשידור ברוסית יהיה עדכני, יהיה רלוונטי, יהיה יותר טוב מהשידור בשפה העברית.

<לי-אור אברבך: אני רוצה שיהיו יומני חדשות מורכבים, וחברת הכנסת סבטלובה יודעת מה המשמעות של יומן חדשות כעיתונאית.

<לי-אור אברבך: אנחנו צריכים את זה – כוח הפקה, כוח עריכה.

<לי-אור אברבך: זה גם מאוד נכון וחשוב לטובת הגיוון של האנשים שמייצרים את החדשות בסופו של דבר, ואני מקווה שתצא מפה קריאה, לתקן את העניין הזה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני חושב שזה גם עניין של שפה פרסית.

אברהם נגוסה: אנחנו נגיע לפתרון.

אברהם נגוסה: אמנם זה לא חלק מרק"ע, אבל אני חושב שזה בינתיים – מה שאני מבין – שיש רצון מהתאגיד לעזור בזה.

אברהם נגוסה: אני חושב שצריך לשבת יחד ולמצוא את הפתרון הנכון, מה שמקובל ברמה המקצועית.

אברהם נגוסה: אני חושב שיש נכונות גם מהנהלת התאגיד, גם אצלכם, ואני מקווה שנשמע בקרוב שהנושא יוסדר, אבל אנחנו חברי הכנסת פה, לרשותכם, לעזור לפתור את הבעיה הזאת, כי כולנו רואים את החשיבות בעניין זה.

סופה לנדבר: אני אשאל אחרי כל הישיבה – מרוצים, לא מרוצים?

סופה לנדבר: שמעתם מה שרציתם לשמוע כאן בוועדה?

אברהם נגוסה: כבוד השרה, אם אשאל את זה, אפתח מחדש את הדיון.

אברהם נגוסה: ..

סופה לנדבר: יכול להיות שצריכים מחדש, שתעשה עוד ישיבה.

אברהם נגוסה: נשמע את סיכום הדיון, את ההחלטה שלנו, ואם צריך לקיים שוב דיון, נקיים דיון, אבל כמובן, נשמע את כבוד השרה, אם יש לך מה לסכם בנושא.

סופה לנדבר: אני באתי לכאן לשמוע.

סופה לנדבר: שמעתי את כל מה שנאמר.

סופה לנדבר: אני בקשר עם ארגוני העולים.

סופה לנדבר: אני רוצה לומר להנהלה החדשה – לא צריך לפחד מאישי ציבור.

סופה לנדבר: אישי ציבור זה לא פחד.

סופה לנדבר: אישי ציבור זה למטרה אחת – שהרדיו החדש, או איך שהוא עכשיו משדר, יהיה לאותם צרכנים שצריכים.

סופה לנדבר: אתם קמתם למטרה אחת מסוימת – לשדר לשפות של עולים, ולקלוט את העולים, לעזור למדינת ישראל ולמשרד העלייה והקליטה לקלוט את העולים.

סופה לנדבר: הם צריכים פה שפה, הם צריכים עמוד שדרה, הם צריכים להתגבר על כל הדברים שקורים עם כל עולה חדש.

סופה לנדבר: נכון שיש פה ותיקים בארץ, אבל אצל הוותיקים האלה יש קושי בלימוד השפה העברית.

סופה לנדבר: אני אבקש מכם להיפגש אתי.

סופה לנדבר: אני חושבת שיש דברים שנעלה בשיחה אחרי דלת של משרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: אני מחזקת אתכם.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, אנחנו – ואני מסכימה עם חברי הכנסת – כאשר היו כאן לא מעט ועדות, דיברנו על מספר המשרות, ואני חושבת שבחלוקת העוגה הכללית למשרד התקשורת של התאגיד החדש צריך לחשוב שחלק גדול צריך להיות גם ברדיו רק"ע.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להתווכח.

קריאה: פשוט לא סמכותנו לפי חוק, גברתי השרה.

קריאה: אני מתנצל.

סופה לנדבר: אז צריכים לעשות תיקון בחוק הזה.

סופה לנדבר: מישהו מחוקק את החוק, ומישהו מתקן את החוק.

סופה לנדבר: בזמן שהם קיימים בצורה שהם קיימים, זה לא מספק את הצרכן ולא מספק את משרד העלייה והקליטה, שקולט את העולים, נקודה.

אברהם נגוסה: מה שאני רואה בעניין התקנים, בעניין הזמן, יכול לפתור את הבעיה, אם יפרידו.

סופה לנדבר: יכול להיות שעכשיו בלילה לא צריכים לשדר; לשדר ביום, אבל עם תוכן, עם שעות ועם דברים שהיו.

סופה לנדבר: אגב, יש המון תוכניות שקיצצו אותן, שסגרו אותן.

סופה לנדבר: זה לא תוכניות שקמו כדי שיהיו שמיים יותר בהירים; הן קמו כדי לשרת מטרה – קליטת עלייה מוצלחת.

אברהם נגוסה: כמובן, אם בגלל שזה יותר זמן ששייך לדוברי השפה הרוסית, ואז אם מפרידים את זה, כפי שהם מתכננים, אז אני חושב שזה יפתור לנו גם מבחינת שעות השידור, גם מבחינת התקנים.

אברהם נגוסה: לכן נעקוב אחר הנושא הזה, ונקיים עוד דיון.

אברהם נגוסה: אני יודע שלתקנים שאנשים פנו פה, לא נכנסתי לפרטי-פרטים ברמה אישית, אבל אני חושב שהבנתי את הפתרון.

סופה לנדבר: זה שפות של עולים, וצריכים לשדר בשפות האלה.

אברהם נגוסה: וצריך לתת תקנים לכל השפות, שיהיו תקנים.

אברהם נגוסה: לא יהיו תקנים במובן של פרילנס, אבל יהיו תקנים לשפות.

אברהם נגוסה: אני מבקש, שמנהלת הוועדה תקרא את הסיכום, ובזה נסיים להיום.

אברהם נגוסה: בבקשה.

דנה גורדון שושני: הוועדה עמדה בדיון על חשיבות השידור בשפות העולים מהתפוצות השונות, במיוחד לקשישים שבהם, כמו גם ליהודים בתפוצות המבקשים לעקוב אחר הנעשה בישראל באמצעות רדיו רק"ע.

סופה לנדבר: גם עולים חדשים.

אברהם נגוסה: עולים שבישראל ובתפוצות.

דנה גורדון שושני: חדשים וקשישים.

דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת לתאגיד השידור הציבורי החדש – אחת, לדאוג לכך שרדיו רק"ע יישאר ממלכתי, ציבורי וא-פוליטי; שתיים, להגדיל את מספר התקנים לעולים- - -

<קריאה: אי אפשר להגדיר תקשורת כא-פוליטית.

<קריאה: מאוזן.

סופה לנדבר: התיקון נכון.

רוברט אילטוב: צריך להיות מאוזן.

קסניה סבטלובה: לא מוטה פוליטית.

אברהם נגוסה: תנו לנו לסגנן לפי הבנתי.

אברהם נגוסה: כשיגיע, נשפר את זה, אבל עכשיו זה הסיכום שלנו.

אברהם נגוסה: בבקשה.

דנה גורדון שושני: שתיים, להגדיל את מספר התקנים לעולים בתאגיד, העומד כיום על עשרה; שלוש, להבטיח ייצוג הולם לעולים במסגרת עובדי התאגיד, שכן העולים מהווים 2.4 מיליון איש בישראל.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: יש פה טעות.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: מספר התקנים ברוסית עומד על עשרה, אבל כל יתר השפות – יש עוד 6.5, אז עומד על 16.5.

סופה לנדבר: בקיצוץ הכי גדול זה היה 17 משרות, נכון?

סופה לנדבר: ואז אנחנו פה צעקנו בוועדות.

<אלגרה אמדו בן-יצחק: היו 19 ברוסית ו-17 בכל יתר השפות.

רוברט אילטוב: ועכשיו יש 10.

קסניה סבטלובה: 19 לפני שהתחיל הפירוק, ולפני סוף השידורים זה כבר היה 13, 14.

אברהם נגוסה: תודה.

דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת לשקול החזרת תוכניות ברוסית לשעתן המקורית, לחדש תוכניות לשיפור השפה העברית, להרחיב את היקף השידור באמהרית, המהווה צינור מידע יחיד לרבים, ולמנוע פיצול שעות שידור, להחזיר שידור בטיגרית, להחזיר תקן לשידור בשפה הגיאורגית, להגדיר תקנים לשידור בשפה הפרסית, שכן מדובר בנכס אסטרטגי ובשירות לעולים מאיראן.

דנה גורדון שושני: בי"ת, הוועדה קוראת לשר האוצר, לתקצב לאלתר תקנים נוספים בתאגיד לשפות השונות ברדיו רק"ע, שכן לא ניתן להפקיר את אוכלוסיית העולים.

דנה גורדון שושני: גימ"ל, הוועדה תקיים דיון נוסף בנושא.

אברהם נגוסה: נעביר כמובן את ההחלטה גם לכולם, את הפרוטוקול.

אברהם נגוסה: אני שמח שקיימנו את הדיון.

אברהם נגוסה: אני חושב שיש מה לעבוד, לנו לחברי הכנסת, מול ההנהלה, לשפר את המצב, שלא יכולנו להיכנס בדיונים עכשיו לפרטים ובעיות אישיות, בעיות שפה מסוימת.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו יכולים לפתור את הבעיות האלה.

אברהם נגוסה: חשוב מאוד לקדם ולחזק את השידור הזה לטובת העולים, לטובת התפוצות.

אברהם נגוסה: תודה רבה, הישיבה נעולה.