ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 206, 2017-05-16 12:00

אברהם נגוסה: צהריים טובים.

אברהם נגוסה: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: אני מקדם בברכה את האנשים שהצטרפו.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנשים שפנו אלינו וביקשו שנקיים את הדיון צריכים להגיע קודם.

אברהם נגוסה: אבל זה לא קרה, אבל אנחנו נתחיל את הדיון, ונגיד להם בדיוק מה הנושא.

אברהם נגוסה: אנחנו פרסמנו את הנושא.

אברהם נגוסה: יש צעירים, עולי תימן, שפנו אלינו ואמרו שהם מרגישים מקופחים.

אברהם נגוסה: הם מרגישים שהם לא מקבלים את הזכויות שלהם כעולים חדשים כמו עולים אחרים כמו עולי אתיופיה.

אברהם נגוסה: אנחנו אמרנו, בואו נשמע מה בדיוק ובאלו נושאים, ונזמין את משרדי הממשלה ונדון על הנושאים שהם רוצים להציג לנו.

אברהם נגוסה: אבל הם היו צריכים להציג לנו לפני הישיבה, והם לא הגיעו כי הם תקועים בכניסה כמו שהם אומרים.

אברהם נגוסה: כשהם יגיעו הם יציגו לנו יותר.

אברהם נגוסה: אבל הנושא בגדול הוא הבקשה להשוות את הזכויות של העולים החדשים מתימן כדי שיהיו כמו של העולים החדשים מאתיופיה.

אברהם נגוסה: בדיון הקודם השתתפו אנשי משרד הקליטה, והייתה החלטה להשוות את התנאים של העולים החדשים מתימן לתנאי העולים של יוצאי אתיופיה או עולי אתיופיה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע כי אם מיישמים את ההחלטה הזאת מאין מגיעה התחושה של הקיפוח?

אברהם נגוסה: על זה אנחנו רוצים לדון.

אברהם נגוסה: אני רוצה לפנות לנציג משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: נמצא פה נציג משרד הקליטה?

<דוריס קריאף: כן.

אברהם נגוסה: אז כשהם יבואו הם ירחיבו ויוסיפו ונחזור אלייך.

אברהם נגוסה: בהמשך לדיון הקודם אנחנו רוצים לדעת מה קורה בשטח.

<דוריס קריאף: קודם כול בנושא של השוואת זכויות תקופת הזכאות לעולי תימן הושוותה לתקופת הזכאות של עולי אתיופיה, כלומר הם כן הוחרגו בתקופת הזכאות לסיוע בתעסוקה.

<דוריס קריאף: לעולים זה 10 שנים, ולעולי אתיופיה ולעולי תימן זה 15 שנים.

<דוריס קריאף: סיוע מנהל הסטודנטים – אם שאר האוכלוסייה של העולים יכולה להתחיל ללמוד תוך שלוש שנים מתאריך העלייה, הם יכולים להתחיל ללמוד תוך 15 שנים מתאריך העלייה.

<דוריס קריאף: לכן הזכויות כן הורחבו וגם תקופת הזכאות.

<דוריס קריאף: ממה שאני מבינה השוואת הזכויות שהם רוצים זה לעניין שנשווה את זכויות ילידי הארץ לעולי אתיופיה.

<דוריס קריאף: זה לא מנדט שלי, כמובן.

<דוריס קריאף: זה מנדט של הממשלה.

<דוריס קריאף: יש לזה השלכות תקציב.

<דוריס קריאף: בזה אין לי בשורות.

<דוריס קריאף: אבל בכל שאר התנאים מבחינת תקופת הזכאות הם הושוו.

אברהם נגוסה: כלומר את אומרת שמה שהחלטנו בדיון הקודם בוועדה אתם מיישמים.

<דוריס קריאף: הושוו תקופות הזכאות.

אברהם נגוסה: הגדלתם את הזכויות שלהם ל-15 כמו יוצאי אתיופיה.

<דוריס קריאף: נכון.

אברהם נגוסה: הייתה גם פנייה בעניין של מרכז הקליטה שליוצאי אתיופיה יש משכנתה מוגדלת שהם מקבלים, לרכישת הדירה וגם לסיוע בדירה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת, כמנהל מרכז קליטה, איך אתה יכול לשתף אותנו בעניין עולים מתימן – האם הם מקבלים אותן זכויות כאשר הם עוברים ממרכז קליטה לדיור קבע.

<מוריס כהן: אני מנהל מרכז קליטה "יעלים" בבאר-שבע.

<מוריס כהן: אני מציין שאני לא מטפל בעולי אתיופיה, אבל יש לי משפחות מתימן.

<מוריס כהן: אני לא בקי במה שמקבלים עולי אתיופיה.

<מוריס כהן: אני לא יודע.

<מוריס כהן: מה שכן, בנושא המשכנתאות יש אותם התנאים.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אולי נדע אם תגיד לנו מה התנאים שעולי תימן מקבלים עכשיו.

<מוריס כהן: אני מציע שהעובדת הסוציאלית אריאלה, תאמר.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<אריאלה שמעוני: אני יכולה להגיד בוודאות שהזכויות לרכישת דירה הן תת-זכויות במענק המיוחד שעולי תימן מקבלים - - - עולי אתיופיה.

<אריאלה שמעוני: אבל, כמובן, את הסכומים משרד הבינוי והשיכון מאשר פר-נפש וכל בן משפחה.

<אריאלה שמעוני: זה לא דבר שאני יכולה להגיד.

<אריאלה שמעוני: זה טבלאות שיש למשרד הבינוי והשיכון.

אברהם נגוסה: יש כאן נציג משרד הבינוי והשיכון.

אברהם נגוסה: אתי חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים לשמוע איפה הבעיות.

יואל רזבוזוב: עוד לא הגיעו הנציגים.

אברהם נגוסה: אנחנו נחכה להם, ובינתיים נשמע ממשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: בבקשה, נציגת משרד הבינוי והשיכון.

<ליאת גואלי הרוש: אנחנו לא קובעים את הזכאות.

<ליאת גואלי הרוש: אנחנו עובדים בשיתוף משרד הקליטה ובסך הכול מבצעים ונותנים את המשכנתאות.

<ליאת גואלי הרוש: מי שמאשר את הזכאות ואת כל התהליך זה משרד הקליטה.

<עמי כפרי: סליחה על האיחור.

<עמי כפרי: הייתה תקלה.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: תיכנסו.

אברהם נגוסה: נא לשבת.

אברהם נגוסה: אנחנו התחלנו את הדיון.

אברהם נגוסה: לפי מה שאמרתם לנו, אנחנו הצגנו את הנושא.

אברהם נגוסה: אבל את הבעיות אתם צריכים להציג.

אברהם נגוסה: הצגנו את הדברים בגדול, ואז שמענו כמה נציגי משרדי ממשלה.

אברהם נגוסה: אבל תציגו לנו בתמצית את הבעיות, ואם צריך המשרדים יחזרו על זה ויתייחסו לנושא.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<עמי כפרי: שלום לכולם.

<עמי כפרי: אני הייתי שמח לדעת מי נמצא פה מהנציגים, אם תוכל להציג לי אותם כדי שאדע על מה מדובר.

<דנה גורדון שושני: אני אתן לך רשימת משתתפים.

<עמי כפרי: תודה.

<עמי כפרי: שלום, שוב סליחה על האיחור.

<עמי כפרי: אנחנו נציגים של צעירים עולי תימן.

אברהם נגוסה: מאיזו שנה?

אברהם נגוסה: כמה אנשים?

<מוריס כהן: אם תוכל להגדיר מה זה "צעירים".

<עמי כפרי: בשנת 90' עלו לארץ עולים מתימן, ואנחנו ביניהם.

אברהם נגוסה: כמה?

<עמי כפרי: כ-1,000 איש.

<עמי כפרי: אני עליתי בגיל 12-11.

<עמי כפרי: העולים התפזרו ברחבי הארץ; בהתחלה בקריית-גת ולאחר מכן בבאר-שבע, באשקלון, בגדרה, ברחובות.

<עמי כפרי: רובם הגדול נמצא בעיר רחובות.

<עמי כפרי: כשהגענו לארץ שוכנו עם רוב העולים במרכז קליטה ברחובות.

<עמי כפרי: אני אספר עלי בקצרה, וזה ישקף לכם את ההזנחה ואת ההתעלמות המוחלטת מהעלייה שהגיעה מתימן בשנות ה-90' – ואני מצטער שאני מתבטא ככה.

<עמי כפרי: בסופו של דבר נשלחנו רוב הילדים של העלייה הזאת.

<עמי כפרי: ההורים שלנו הגיעו תמימים יחסית בגיל מאוד מבוגר בלי שום ידע תרבותי ובלי שפה ומקצוע.

<עמי כפרי: אתם יודעים איך זה בתור מהגרים.

<עמי כפרי: אני בטוח שחלק מהיושבים פה גם עלו לארץ.

<עמי כפרי: לא הייתה לנו הכוונה.

<עמי כפרי: באו מכל מיני מוסדות חרדיים.

<עמי כפרי: מכיוון שלהורים שלנו לא היה שום ידע מה לעשות ואיך לכוון אותנו, רוב הילדים נלקחו לפנימיות חרדיות – יותר נכון, לישיבות חרדיות.

<עמי כפרי: אני עליתי בגיל 11 בערך, ועד גיל 18 הייתי בישיבה חרדית.

<עמי כפרי: לא רכשנו מקצועות ושום דבר ממה שצריך.

<עמי כפרי: אני בא בטרוניות למדינה כי אף אחד לא התייחס לעלייה הזאת.

<עמי כפרי: לא באו ואמרו, חבר'ה, בואו ניקח אתכם על כתפינו.

<עמי כפרי: אתם עולים, קשה לכם כמו כל העליות.

<עמי כפרי: עד עכשיו לא שאלנו את השאלה, איפה הייתם עד עכשיו, מכיוון שהיו הרבה שכביכול ייצגו אותנו ואת העולים מתימן של שנות ה-90.

<עמי כפרי: בכלל, גם הרבה אנשים לא יודעים שהייתה עלייה של עולים מתימן בשנות ה-90.

<עמי כפרי: כשקבעתי את הישיבה הזאת עם דנה היינו בדו-שיח של שעה בערך כי היא לא הבינה על מה אני מדבר עד שהסברתי לה שהייתה עלייה מתימן בשנות ה-90.

<עמי כפרי: אנשים עלו גם בשנות ה-90 ולא רק בשנת 49' ולא בשנת תרמ"ב ולא שנים אחורה.

יואל רזבוזוב: מה זה "נשלחתם", כיוונו אתכם?

יואל רזבוזוב: המדינה שלחה אתכם או שמשכו אתכם?

<עמי כפרי: משכו אותנו, פשוטו כמשמעו.

<עמי כפרי: ולמה משכו אותנו?

<עמי כפרי: כי לא היה הצד השני של המדינה שיבוא וימשוך אותנו, יחבק אותנו ויעזור לנו להשתלב במדינה.

יואל רזבוזוב: כולנו עולים.

יואל רזבוזוב: גם אני עליתי, ובכיתה ו' הייתי בבית ספר דתי.

יואל רזבוזוב: לא חשבתי, ובכיתה ו' הבנתי שזה לא בשבילי ועברתי לבית ספר אחר.

<עמי כפרי: כידוע לך, תימן זה לא אמריקה ולא אירופה, זאת מדינה מאוד נחשלת, והתרבות והתמימות שדובר בהן בשנות העלייה הראשונות תקפות גם לעלייה שלנו.

<עמי כפרי: ההורים שלי ממש תמימים ולא ידעו שום דבר מימינם ומשמאלם, נזרקו לארץ חדשה.

<עמי כפרי: לא הכירו שום דבר בתרבות ולא כל שכן לכוון את הילד ללמוד במקומות ראויים שבהם הוא יכול להתקדם ולעלות קדימה ולתרום למדינה מבחינה חברתית וכלכלית בעתיד.

<עמי כפרי: כי כידוע לך זה מאוד משליך על העתיד שלנו.

יואל רזבוזוב: מסכימים.

אברהם נגוסה: הבנו בגדול את העניין, אז אני מבקש שתתמקד בבעיות הקיימות.

אברהם נגוסה: אתה מדבר על העלייה של שנות ה-90.

אברהם נגוסה: מה הזכויות שאתם לא מקבלים כרגע?

יואל רזבוזוב: מה אתם מבקשים?

אברהם נגוסה: פשוט הזמן שלנו קצר.

<עמי כפרי: בזמנו ההורים שלנו קיבלו סל קליטה כמו כל העולים שעלו ותו-לא.

<עמי כפרי: כלומר אתה שאלת איזה זכויות אנחנו דורשים?

<עמי כפרי: אנחנו לא קיבלנו שום זכויות – לא בהשכלה, לא בדיור, לא בחינוך – בשום דבר.

<עמי כפרי: מאז שעלינו – 25 שנה ועד היום – התעלמו מאתנו התעלמות מוחלטת.

<עמי כפרי: זה גם באשמתנו באיזשהו מקום כי היו, לצערי, הרבה שבאו וייצגו את העולים מתימן, ופה בכנסת בסופו של דבר לא עמלו לאינטרסים האישיים שלנו ולקידום שלנו בתור עולי תימן.

יואל רזבוזוב: אבל תגדיר מה אתם רוצים עכשיו בדיוק.

<עמי כפרי: אוקיי.

<עמי כפרי: אני רק מסביר - -

יואל רזבוזוב: אין לנו הרבה זמן להכנות.

<עמי כפרי: בתחום השכלה – לא קיבלנו שום דבר שיכוון אותנו להשכלה ולבגרויות.

<עמי כפרי: אני היום בן 33 ואין לי כלום.

<עמי כפרי: אני עובד בעבודה מאוד קשה.

<עמי כפרי: אותו דבר גם החבר'ה פה – לא נתנו להם לרכוש השכלה אפילו של 12 שנות לימוד.

<עמי כפרי: אני, אגב, התגייסתי, והרוב פה התגייסו ליחידות קרביות ואפילו מובחרות, אבל אפילו 12 שנות לימוד אין לנו.

<עמי כפרי: למה?

<עמי כפרי: כי עד גיל 18 היינו בישיבות חרדיות ולא קיבלנו שום דבר ממשרד העלייה והקליטה שהייתה עליו אחריות מאוד גדולה לקלוט אותנו כמו שאר העליות.

<עמי כפרי: אמרתי לך – רוב האנשים לא מודעים לכך שיש עלייה מתימן בשנות ה-90.

<עמי כפרי: אז אנחנו דורשים בתחום ההשכלה, בתחום החינוך, בתחום הדיור.

<עמי כפרי: כמו שיש עליות מסוימות שבהקבלה אלינו הגיעו ממדינה נחשלת – ואנחנו איתם ושמחים בשבילם והכול – אנחנו רוצים שייתנו לנו את מה שמגיע לנו בתור עולים חדשים.

<עמי כפרי: זה הכול.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

אברהם נגוסה: הנקודה ברורה.

אברהם נגוסה: מישהו רוצה להוסיף?

<עזרא סולימן: אנו מהעלייה התימנית האחרונה.

<עזרא סולימן: נתקלנו בהמון קשיים כמו כל עלייה ובנושא הכלכלי באופן בולט במיוחד.

<עזרא סולימן: הנטל הכלכלי עבור כל אחד קשה בכלל, ולעולים החדשים בפרט.

<עזרא סולימן: כל עלייה נהנתה מסבסוד, עזרה, סיוע, ואלה רק מקצת הדוגמות שאביא כאן:

<עזרא סולימן: רכישת ספרי לימוד בבתי-הספר, רכישת ציוד לבתי הספר – קלמרים, עפרונות וכל הציוד המתכלה; מימון סל תרבות: הצגות וטיולים שנתיים; כל פעילות שמצריכה הוצאה כספית מההורים: צהרונים, קייטנות, שיעורי העשרה, שיעורי עזר; סטודנטים – מימון של שכר לימוד בגובה 100%, מלגות שונות, מלגות קיום מ-600 שקלים בחודש ועד 5,400 שקל; סיוע בהלוואות ומענקים, סיוע במענקים לאנשים במצוקה כלכלית ונפשית, פיתוח פרויקטים תעסוקתיים וחינוכיים, סיוע ועזרה לנשים בתהליך הקמת מעון יום לבני הקהילה, תכנית חומש המתבססת על סיוע בחינוך, רווחה, תעסוקה, שיכון וקליטה.

<עזרא סולימן: ההקצאה הכספית של הממשלה היא 675 מיליון שקל, מתוכם 250 מיליון מיועדים לפתרונות הדיור וכ-150 מיליון יועדו למשכנתאות ולא יושמו; סיוע בפתיחת עסק: על-ידי הלוואה של 150 אלף שקל ללא ריבית והצמדה; סיוע ברכישת דירה על לגובה של 600 אלף שקל כשב-10 השנים הראשונות אין ריבית, וב-15 השנה האחרונות לתשלום משלמים ריבית של 2%.

יואל רזבוזוב: מה אתה קורא בדיוק?

<דנה גורדון שושני: מה בדיוק אתה מציג?

אברהם נגוסה: מה שהוא מבקש.

יואל רזבוזוב: מה שאתם מבקשים?

<עזרא סולימן: אנחנו עושים השוואת זכויות בין אתיופיה ובין שאר עדות - -

<עמי כפרי: אני אסביר שוב – אין כאן עניין של - -

יואל רזבוזוב: המספרים שאתה אומר – יש לך פה כמויות - -

<עמי כפרי: הוא מדבר מבחינה פרטנית.

<עמי כפרי: אני לא חושב שזה נכון כרגע להיכנס לעניין מבחינה פרטנית כי בטח יהיו עוד ועדות ועוד דברים.

<עמי כפרי: חשוב לי לדעת אם הגיע נציג מעיריית רחובות.

<עמי כפרי: יש מישהו פה?

אברהם נגוסה: אני הבנתי.

אברהם נגוסה: הוא עושה השוואה בין מה שעולי אתיופיה מקבלים ומבקש שזה יהיה ככה.

<עזרא סולימן: אני חושב שגם לנו מגיע.

אברהם נגוסה: בוודאי.

אברהם נגוסה: אין ספק.

אברהם נגוסה: אנחנו דיברנו קודם שכבר יש החלטה.

אברהם נגוסה: רק את הנתונים לא הבנו.

אברהם נגוסה: זה מה שאתם מבקשים?

<עזרא סולימן: אנחנו מבקשים השוואת זכויות.

<עזרא סולימן: כמו שיש זכויות לכל עדה שעשתה עלייה בשנים האחרונות אז גם לנו.

<עמי כפרי: חבר'ה, בואו לא נשכח שגם אנחנו עלינו.

<עמי כפרי: אמנם אתם לא מודעים לזה - -

אברהם נגוסה: אין ויכוח.

<עמי כפרי: אנחנו בעד יהודי אתיופיה.

<עמי כפרי: בסופו של דבר אין הרבה הבדלים תרבותיים בינינו לבין אחינו האתיופים.

<עמי כפרי: דרך אגב, גדלתי באותו בניין במרכז הקליטה עם אתיופים, ויש לי הרבה חברים אתיופים.

<עזרא סולימן: אנחנו חיים איתם יחד.

<עמי כפרי: שלא תבינו, אין פה חס ושלום כוונה להגיד, למה הם קיבלו, ואנחנו לא.

אברהם נגוסה: מחפשים אותי דחוף בטלפון, אז חברת הכנסת קסניה סבטלובה תחליף אותי.

<עמי כפרי: אתה תחזור?

אברהם נגוסה: כן.

קסניה סבטלובה: בבקשה, תמשיך.

<עמי כפרי: אז כמו שאמרתי מה שאנחנו באים לדרוש כאן זה זכויות כמו שמגיע לכל העולים שעלו באותן שנים כמונו.

<עמי כפרי: אנחנו לא שונים.

<עמי כפרי: לא באנו מאמריקה, לא באנו מאירופה.

<עמי כפרי: כמו שהזכיר חבר שלנו שהוא הגיע מרוסיה, אני אזכיר לו שאנחנו לא באנו ממדינה מפותחת ומשכילה.

<עמי כפרי: ההורים שלנו הגיעו לכאן תמימים בלי השכלה או אקדמיה.

<עמי כפרי: במשך כל השנים באו אנשים שכביכול ייצגו אותנו ולא השיגו שום דבר שנוגע לאינטרסים האישיים שלנו ולהתקדמות שלנו מבחינה חברתית ומבחינת השכלה והשתלבות בחברה הישראלית מכיוון שהם דאגו לאינטרסים האישיים שלהם.

<עמי כפרי: כרגע אנחנו בתור גוף ייצוגי היחיד שמייצג את העולים של שנות ה-90 בתימן אנחנו באים לדרוש את הזכויות שלנו.

<עמי כפרי: תודה רבה.

קסניה סבטלובה: תודה רבה לך על הדברים האלה.

קסניה סבטלובה: אני רק אוסיף מטעמי – שמי חברת הכנסת קסניה סבטלובה, ואני יושבת-ראש שדולה לשימור וטיפוח של מורשת ותרבות של יהדות ארצות ערב ואיסלאם.

קסניה סבטלובה: העלייה מתימן גם של שנות ה-50 וגם של שנות ה-90 – ואני גם יודעת שיש אנשים ספורים שעדיין נמצאים שם, ואנחנו מתפללים לכך שיצטרפו אלינו.

קסניה סבטלובה: זאת עלייה יקרה.

קסניה סבטלובה: מה שמניתם עכשיו על פגיעה ואפליה בזכויות לא ייתכן במדינה ששואפת לשוויון.

קסניה סבטלובה: אם אנחנו מעבירים את היום הזה בסימן של שוויון אז כמובן מן הצדק לדבר על כך.

קסניה סבטלובה: נכון שיש תנאים דומים לקהילות השונות, אבל בפועל בזכויות יש שוני גדול מאוד, ואנחנו נותנים על כך את הדעת.

קסניה סבטלובה: זאת לא הישיבה הראשונה שמתקיימת בעניין זה.

קסניה סבטלובה: אבל חשוב שהוועדה הזאת תגיע בסופו של דבר למסקנה ולהחלטה שתקודם על-ידי הממשלה.

קסניה סבטלובה: מה שכן חשוב זה שתהיה קוהרנטיות.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת אברהם נגוסה חוזר אלינו.

אברהם נגוסה: אמרתי פשוט שאנחנו חייבים לא לעצור בדיונים, אלא לקבל החלטה של השוואת זכויות ותעדוף של הנושא הזה.

אברהם נגוסה: אני מתנצל.

אברהם נגוסה: הייתה שיחה חשובה.

אברהם נגוסה: לפני שאני נותן למר משה נחום, נשיא הפדרציה העולמית ליהדות תימן, לדבר אני רוצה לומר כמה דברים ממה שהצגתם כדי שיהיה ברור.

אברהם נגוסה: לפני שאתם נכנסתם שאלנו את נציגת משרד הקליטה וגם את נציגת משרד השיכון, ורצינו לשמוע בגדול מכיוון שאתם דיברתם עם מנהלת הוועדה, וידענו מה הנושא.

אברהם נגוסה: אני שאלתי שאלה – אנחנו קיימנו דיון בעבר והחלטנו בוועדה הזאת בנוכחות כל משרדי הממשלה ובראשם משרד הקליטה, והתקבלה החלטה להשוות את הזכויות של עולי תימן למה שעולי אתיופיה מקבלים.

אברהם נגוסה: שאלתי קודם האם מיישמים את ההחלטה.

אברהם נגוסה: היא אמרה שכן מיישמים את ההחלטה.

אברהם נגוסה: מה מיישמים?

אברהם נגוסה: הגדילו את הזכאות מ-10 שנים ל-15 שנים כמו יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: כי עליות אחרות מקבלות זכויות וסיוע תמיכה כעולים חדשים במשך 10 שנים, ועולי אתיופיה מקבלים 15 שנים.

אברהם נגוסה: לעולי תימן השווינו גם את זה.

אברהם נגוסה: זה בהשכלה ובתעסוקה.

אברהם נגוסה: אתם נכנסתם לכאן כשנציגת משרד השיכון התחילה לדבר והעבירה את האחריות למשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: היא אמרה שמי שמשרד הקליטה קובע שהם זכאים משרד השיכון מטפל בו.

אברהם נגוסה: לפני שניכנס לשאלה של 5 שנים או 15 שנים – האם עולי תימן שנמצאים 15 שנים בארץ מקבלים אותן זכויות?

<דוריס קריאף: זה לא כולל שירות צבאי.

<דוריס קריאף: כלומר מי שעשה שירות צבאי זה תקופת מוקפאת.

אברהם נגוסה: כלומר עולה חדש מתימן שנמצא פה 14 שנה יכול לקבל סיוע בהשכלה גבוהה.

קסניה סבטלובה: כמה כאלה יש שהם נמצאים פה עכשיו 15 שנה?

<עמי כפרי: חברים, בואו רגע לא נמרח את הדיון.

<קריאות: - - -

<עמי כפרי: אנחנו כרגע לא מדברים על אלה שעלו לאחרונה, אלא באופן כללי על העלייה מתימן בשנות ה-90 – על הזכויות שלהם לעומת עליות אחרות.

אברהם נגוסה: זה מה שאני רוצה.

<עמי כפרי: ואפילו מדברים על דור שני כמו הילדים שלי שהם אמנם צברים, אבל גם לעליות האחרות יש זכויות גם לילדים צברים שנולדו פה.

<עמי כפרי: עזוב את הקטע של 15 שנה.

<עמי כפרי: אני מדבר כרגע באופן כללי על העלייה של שנות ה-90 לעומת עליות אחרות.

אברהם נגוסה: בסדר גמור, הבנתי.

אברהם נגוסה: אני רוצה שיהיה ברור.

אברהם נגוסה: אין מחלוקת ביניהם לבין משרדי הממשלה עד 15 שנה.

<עמי כפרי: בדיוק.

<עמי כפרי: זה אין בעיה.

<עמי כפרי: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: זה אני רוצה שיהיה ברור.

<עמי כפרי: אני מדבר על העליות של שנות ה-90.

אברהם נגוסה: אתה רוצה להוסיף?

<אפרים נהרי: גם אלה של 15-10 שנה לא קיבלו שום מלגות, וגם כשפנו לא קיבלו שום מענה ממשרד הקליטה.

<אפרים נהרי: אבל אני עוזר לעולים חדשים שהגיעו לפני 15 שנה.

<אפרים נהרי: בשנה שעברה הייתה ישיבה בוועדה אתך, על הסיפור הזה שבוועדה לא יצא לנו כלום.

אברהם נגוסה: אבל היא אמרה שאנחנו מקיימים.

<אפרים נהרי: לא קיימו.

אברהם נגוסה: אז לא קיימו.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אנחנו נחזור למשרד הקליטה ונשאל האם אתה יכול לציין לי - -

<דוריס קריאף: לציין מקרים פרטניים.

<דוריס קריאף: לא לזרוק סתם באוויר "לא קיבלו".

<דוריס קריאף: יש גם עמידה בקריטריונים כמו לכל אדם אחר מכל מקום.

<דוריס קריאף: למנהל הסטודנטים לסיוע לסטודנט צריך את הגיל.

<דוריס קריאף: בן 50 לא יכול לבוא - - -

<אפרים נהרי: כולם צעירים עד גיל 27-26.

<דוריס קריאף: לכן צריך לפנות.

<דוריס קריאף: תעבירו מקרים פרטניים, ונשיב לכם אחד-אחד.

<מאיר מוני: אני גם נציג של העולים החדשים.

<מאיר מוני: אני בא מהפן השני – אני סיימתי 14 שנות לימוד והתחלתי ללמוד הנדסה והפסקתי בגלל הבעיה הכלכלית.

<מאיר מוני: אני לא בא לדבר עכשיו על העדה האתיופית כמו שאמרו חברי פה, אלא אני בא להגיד שיש אפליה מאוד קשה.

<מאיר מוני: אני השתחררתי מהצבא אחרי 11 שנות שירות קבע, ונכנסתי למשרות ממשלתיות ורואה "משרות המיועדות לאתיופים".

<מאיר מוני: אז אני אומר, למה לא העולים מתימן?

<מאיר מוני: למה רק לאתיופים?

<מאיר מוני: איפה התימנים פה?

<מאיר מוני: ניכנס לחברת חשמל, ניכנס ל"מקורות" ולכל מיני חברות הייטק.

<מאיר מוני: אני רואה מודעות למשרות שמיועדות רק לעדה האתיופית.

<עמי כפרי: שוב, לא מדובר על צבר, אלא על מישהו שעלה בגיל 12-11 מתימן.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: הבנתי.

<מאיר מוני: אז אני שואל את עצמי, מה ההבדל ביני לבין אתיופי?

<עמי כפרי: ושוב, זה לא שיש לנו משהו נגד אתיופים.

אברהם נגוסה: אף אחד לא מפרש את זה ככה.

<מאיר מוני: לא מסתדר לי בראש - - - גדלתי עם העדה הזאת.

אברהם נגוסה: אני חושב שזה ברור.

אברהם נגוסה: ד"ר משה נחום, בבקשה.

<משה נחום: חבר הכנסת נגוסה, אתה מזכיר לי בכאב לב קשה את ידידנו - - -.

<משה נחום: זכיתי לעבוד אתו במבצע משה כדי לעלות מגונדר דרך סודן.

<משה נחום: יהיה זכרו ברוך.

<משה נחום: הוא עשה רבות.

<משה נחום: עד שהבאתי אותו לכך שיהיה שגריר ישראל באתיופיה זה עלה לי בדמים.

<משה נחום: אבל נניח לזה.

<משה נחום: אני מעורה בעניין יהודי אתיופיה ותימן 37 שנים.

<משה נחום: לא היה קל.

<משה נחום: אני אומר ביד קשה על הלב.

<משה נחום: מי שיקרא בספר שנתתי לך יבין איזה מלחמות קשות היו לי כדי שיהודי אתיופיה יגיעו לארץ.

<משה נחום: לא קיבלו אותי, ולא אהבו כשהוצאתי להם את התעודה בהכרה של הרב עובדיה יוסף והחתמתי אותו שהם יהודים לכל דבר לאחר שהצגתי בפניו את הסוגיה של עזרא הסופר שאמר: "ישראל בני מלכים אינם חייבים גיור" ולא הקזות דם ולא שטויות.

<משה נחום: כי זה מופיע בתפילת שחרית של כיפור.

<משה נחום: הם בני מלכים.

<משה נחום: מלכת שבא והאבא זה שלמה המלך.

<משה נחום: אני שמח שיהודי אתיופיה סוף-סוף הגיעו לארץ.

<משה נחום: רבים נפלו לנו בדרך במבצע משה.

<משה נחום: אני מדבר על אלפים.

<משה נחום: סיימנו את זה בבית-סוהר בסודן.

<משה נחום: לגבי יהודי תימן היה לי מאבק קשה מאוד במשך 15 שנה.

<משה נחום: לא רצו להעלות את יהודי תימן לארץ.

<משה נחום: נקודה.

<משה נחום: מזה זה מתחיל.

<משה נחום: יושב כאן בחור, הבן של יצחק נהרי, שנפגע בתאונת דרכים בדרכו לעבודה.

<משה נחום: לא רצו להכיר בו כנכה.

<משה נחום: תבעו אותו למשפט.

<משה נחום: בית המשפט, הייתה לו החוצפה לקנוס אותו ב-50,000 שקל הוצאות משפט.

<משה נחום: אנחנו מדברים על עולה חדש שלא ידע אפילו עברית, לשון הקודש.

<משה נחום: אני טיפלתי בשתי נשים שהבעלים שלהם נרצחו בגללי, הייתי אומר, כשגילו שהיה להם קשר עקיף אתי כי הייתי מבקר הרבה בתימן.

<משה נחום: שמם: אברהם נהרי ז"ל ויחיא יהודה ז"ל.

<משה נחום: סידרתי לנשים לקבל זכויות של אסירות ציון.

<משה נחום: לא היה קל, אבל נאלצו לשלם להן את זה.

<משה נחום: תודה לאל, הן נקלטו.

<משה נחום: אבל הילדים שלהן כבר גדולים, והן אלמנות.

<משה נחום: הטיפול ביהודי תימן לוקה בחסר.

<משה נחום: זרקו אותם למרכז קליטה, סגרו את הדלת והלכו.

<משה נחום: לא מעניין אותם הילדים שצריכים ללכת לגן ילדים ולבית-ספר.

<משה נחום: הסאטמרים נגפו בנו בצורה מאוד קשה.

<משה נחום: הייתה לי מלחמה איתם.

<משה נחום: הם ביקרו בתימן ולקחו ילדים לישיבות שלהם בניו-יורק.

<משה נחום: זה לא היה מאבק קל.

<משה נחום: זה היה מאבק קשה מאוד.

<משה נחום: הרב שלהם, הרב הורביץ, הגיע מבלגיה כדי לפגוש אותי בביתי.

<משה נחום: הוא הגיע עם הבן של הרב ישי ז"ל.

<משה נחום: ואני אמרתי לו – אני לא מוותר על יהודי תימן למען הסאטמרים.

<משה נחום: ליהודי תימן יש משפחות.

<משה נחום: 450 משפחות היו פרודות בין תימן לישראל, ועד שלא פניתי ל-state department ואמרתי שם ליושב-ראש דסק המזרח התיכון ברברה באודן שמאוחר יותר מונתה להיות השגרירה של ארצות-הברית בתימן - -

אברהם נגוסה: סליחה, הזמן שלנו רץ.

<משה נחום: לכן אני אומר שצריך לעשות מלאכת מחשבת.

<משה נחום: אנחנו מקבלים מימון מחבר הקונגרס היהודי העולמי.

<משה נחום: אני יודע מה אנחנו משקעים בעליות.

<משה נחום: לי לא יספרו את הסיפורים האלה.

<משה נחום: חובה להשקיע בדור הצעיר כדי שיהיה לנו דור שיישם הלכה למעשה להיות דור צבר יפה-נפש.

<משה נחום: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מצטער שהזמן שלנו מוגבל.

אברהם נגוסה: אני חושב שהנקודה ברורה.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לכם שכל הזמן כשאמרתם שזה לא נגד האתיופים – אף אחד לא חושב ככה.

אברהם נגוסה: זה מגיע להם, ואתם צריכים לקבל.

אברהם נגוסה: הדבר הראשון שעשיתי כשנכנסתי לתפקיד זה לבקר במרכזי קליטה.

אברהם נגוסה: הגעתי למרכז קליטה שנמצאים בו עולי תימן.

אברהם נגוסה: מצטרפת אלינו חברת הכנסת נורית קורן שהיא הלוחמת בנושא יהדות תימן.

אברהם נגוסה: יש לנו בדיחה שאני אומר לה – ההבדל בינינו זה שאותנו השאירו 15 דקות יותר בתנור.

נורית קורן: ואני אומרת לו שהביאו אותם כחלקי חילוף לתימנים.

נורית קורן: זאת בדיחה.

נורית קורן: אני יכולה רשות דיבור?

אברהם נגוסה: אני אכניס אותך לנושא.

אברהם נגוסה: הציגו לנו את הבעיות הקיימות.

אברהם נגוסה: בדיון הקודם החלטנו להשוות את הזכויות של העולים מתימן לזכויות של העולים מאתיופיה.

נורית קורן: נכון.

אברהם נגוסה: לפי דבריה של נציגת משרד הקליטה, מיישמים את זה.

אברהם נגוסה: יש מחלוקת.

אברהם נגוסה: נציג העולים אומר שלא מיישמים.

אברהם נגוסה: אז אנחנו נבדוק את זה בשטח.

נורית קורן: אמרתי לך את זה כל הזמן.

אברהם נגוסה: הדבר השני הוא שאומרים שלא מדברים רק על העולים החדשים שעלו לפני 15 שנה, אלא על העלייה בשנות ה-90 ובני עולים שעלו צעירים - -

<עמי כפרי: זה לא בני עולים.

<עמי כפרי: כולנו עולים.

אברהם נגוסה: גם בני עולים.

אברהם נגוסה: זה בסדר.

נורית קורן: אבל יש גם בני עולים.

<עמי כפרי: אין בני עולים.

<עמי כפרי: בני עולים זה רק הילדים שלי, שלו ושלו.

<עמי כפרי: גם לבני העולים מגיע.

אברהם נגוסה: עולים שעלו כילדים קטנים.

אברהם נגוסה: הוא אומר שהם לא מקבלים את הזכויות לא במשכנתאות ולא בהשכלה גבוהה ולא בתעסוקה, והוא טוען שמפלים אותם לרעה.

אברהם נגוסה: נציגת משרד הקליטה אמרה קודם שהמנדט שלהם הוא לטפל בעולים שהם עד 15 שנה בארץ.

אברהם נגוסה: כל העולים מקבלים 10 שנים, והעולים מאתיופיה ותימן מקבלים 15 שנה – זה המנדט של משרד הקליטה, ומעבר לזה זאת החלטת ממשלה.

אברהם נגוסה: לדעתי, זאת הנקודה שאת ואני ועוד חברי כנסת - -

נורית קורן: יכולים להתערב.

אברהם נגוסה: - - צריכים להוביל את זה להחלטת הממשלה כי הזכויות של יוצאי אתיופיה מעבר ל-15 שנים זה על בסיס של החלטות הממשלה.

<עמי כפרי: זה ידוע לנו, וזה מה שבאנו לשנות פה.

אברהם נגוסה: אמרתי ברור?

<עמי כפרי: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קורן, בבקשה.

<חביב אברהם: 15 שנה כבר עברו.

אברהם נגוסה: כן, כן.

<חביב אברהם: אבל הם בכלל לא קיבלו כלום גם אחרי כן.

<עמי כפרי: אנחנו לא קיבלנו כלום.

אברהם נגוסה: בסדר - -

<מלי: - - - שיישב פה ויגיד אותם דברים שאנחנו אומרים.

<מלי: להורים שלי עשו עוול.

<מלי: בתור ילידת תימן אני מרגישה שעשו להורים שלי עוול שהביאו אותם ארצה.

<מלי: הם עד היום לא יודעים קרוא וכתוב, אין להם שום השכלה בסיסית.

<מלי: אני אותו דבר, והאחרים שלי אותו דבר.

<מלי: אם עכשיו לא נפתור את הבעיה הזאת בעוד כמה שנים הילדים של כולנו יישבו פה.

<מלי: אני בתור ילדה גדלתי ב"אושיות" עם כל הקשיים.

<מלי: זה ילדים מסכנים ואומללים שאין להם 12 שנות לימוד, אין להם שום השכלה, אין להם שום הכוונה ושום יציבות.

<מלי: אפילו כשבאתי לפה לכנסת לקבל אישור כנסת ולמלא בטבלה על סמך מה הגעתי – תימן לא מוזכרת.

<מלי: שום דבר לא מוזכר.

<מלי: אני סטודנטית לעבודה סוציאלית.

<מלי: אני פותחת גוגל כדי להבין מה הזכויות שלי בתור סטודנטית שעלתה מתימן ואין כלום.

<עמי כפרי: אין כלום.

<עמי כפרי: אין שם מלגה אחת.

<עמי כפרי: אין שום דבר.

<עמי כפרי: יתרה מכך, כשאתה בא להירשם באתר של הכנסת אתה רושם "תימן" או "תימנים" ואין כלום.

אברהם נגוסה: אני הצגתי את המצב.

אברהם נגוסה: בואו ניתן לחברת הכנסת נורית קורן רשות דיבור.

נורית קורן: שלום לכולם.

נורית קורן: אני מתנצלת שאיחרתי.

נורית קורן: פשוט הייתי באירוע בחיפה.

נורית קורן: הנושא הזה מאוד חשוב, וחבל שציונה לא פה, כי היא הראשונה שפנתה אלי.

נורית קורן: מה ששמעת עכשיו ממלי זה מה שמלווה אותי כבר שנה וחצי.

נורית קורן: אתה זוכר שבאתי אליך ואמרתי לך - -

<עמי כפרי: נורית, ציונה פה.

נורית קורן: סליחה, אל תפריע לי.

אברהם נגוסה: לא מפריעים לחברי הכנסת.

נורית קורן: אמרתי כל הזמן שכשיש פה החלטה שקשורה לעולים תמיד ביקשתי לציין "תימן".

נורית קורן: וכל הזמן צחקו עלי, ואמרו לי, מה פתאום, זה כולל גם אותם.

נורית קורן: נכון?

אברהם נגוסה: נכון.

נורית קורן: אז הגיעה העת שאתה כיושב-ראש ועדת העלייה והקליטה תשים לב לדבר הזה שכל מה שקשור לאתיופים, למשוך את התימנים איתם.

נורית קורן: למה?

נורית קורן: מהסיבה הפשוטה שכשהם מגיעים לאוניברסיטה הם רוצים מלגה – רק לאתיופים; הם רוצים הנחה – רק לאתיופים.

נורית קורן: למה?

נורית קורן: גם הם הגיעו ממדינת עולם שלישי וזה מגיע להם.

<משה נחום: זה גם באותה תקופה.

נורית קורן: עזוב את התקופה.

נורית קורן: הרי על בסיס מה ניתן לאתיופים?

נורית קורן: מכיוון שהם באו מעולם שלישי.

נורית קורן: התקופה לא חשובה.

נורית קורן: העולים החדשים שיבואו עכשיו יקבלו בדיוק אותם דברים.

נורית קורן: העניין הוא שגם האוכלוסייה כל כך קטנה אז אין בכלל על מה לדבר.

נורית קורן: אני ממש מבקשת ממך – לא סתם אני באתי כמה פעמים כשקיבלת החלטות, ואמרתי לכם להוסיף את תימן.

נורית קורן: אתה זוכר?

נורית קורן: היה פה גם אלקין ואמר לי, לא, זה כולל את כולם.

אברהם נגוסה: אבל קיבלנו החלטה.

נורית קורן: קיבלנו את ההחלטה, אבל מעכשיו והלאה כל החלטה שמתקבלת בנושא של אתיופים - -

אברהם נגוסה: נורית, אנחנו עכשיו במקום אחר.

נורית קורן: בסדר.

אברהם נגוסה: בכנסת החלטנו החלטה בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: החלטנו להשוות את זה לזכאות העולים.

אברהם נגוסה: פה מדובר מעבר לזה.

נורית קורן: אתה מדבר על 15 שנה.

אברהם נגוסה: מעל 15.

נורית קורן: זה חקיקה.

אברהם נגוסה: לא חקיקה.

נורית קורן: חקיקה וגם לבקש מהממשלה הצעת מחליטים.

אברהם נגוסה: בעניין תעסוקה זה חקיקה.

אברהם נגוסה: יש ייצוג הולם ליוצאי אתיופיה, אבל צריכים לעשות ייצוג הולם ליוצאי תימן.

נורית קורן: לתימן וליוצאי אתיופיה יחד.

נורית קורן: אני מבקשת ממך להוציא מכתב לכל המכללות ולכל האוניברסיטאות שאם יש מלגות שנותנים לאתיופים יכללו בתוכן גם את ילדי תימן.

נורית קורן: חייבים.

<מלי: יש לידי סטודנטית אתיופית שאני מאוד מכבדת, וזה לא בא בהתלהמות - -

נורית קורן: זה לא קשור.

אברהם נגוסה: תהיו חופשיים.

<מלי: היא נולדה בארץ, וההורים שלה עלו מאתיופיה; היא נשואה לבן זוג ישראלי, והיא מקבלת את כל הזכויות.

נורית קורן: אז זה מה שצריך להתאים.

<מלי: אני נולדתי בתימן, לא רק ההורים שלי.

<עמי כפרי: אני חושב שצריך לעשות תיקון כמו החוקים שחוקקו למען יהודי אתיופיה.

נורית קורן: מה אני אומרת?

<עמי כפרי: אנחנו מתי מעט פה, ואם אפשר לתקן את העוול - -

נורית קורן: זה בדיוק מה שאני אומרת.

<עמי כפרי: אני רק מחזק את הדברים שלך.

נורית קורן: אה, אתה מחזק את הדברים שלי.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: אני אקח אותך לכל כנס כדי שתחזק את הדברים שלי.

נורית קורן: צריך לקבל את ההחלטה הזאת, ושהוועדה גם תוציא מכתבים ותבקש מכל האוניברסיטאות שאם יש מלגות של אתיופים להכניס לתוכם גם את התימנים כדי שיקבלו בדיוק אותם תנאים.

<עמי כפרי: אברהם, מבחינתי לא סיכמנו פה כלום.

אברהם נגוסה: בואו נהיה פרקטיים.

נורית קורן: לא צריך לסכם.

נורית קורן: "מבחינתו", יפה.

אברהם נגוסה: אני רוצה להיות פרקטי.

אברהם נגוסה: האוניברסיטאות והמכללות לא חייבות לקבל הוראה מיושב-ראש ועדת העלייה והקליטה.

נורית קורן: אמרתי, להוציא מכתב.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים שהמכתב יהיה מעשי.

נורית קורן: אז צריך לפנות בהצעת חוק.

אברהם נגוסה: מה שצריך לעשות, לדעתי – קיבלנו את עניין השוואת הזכויות של 15 שנה.

אברהם נגוסה: משרד הקליטה גיבה את הנושא הזה והסכים.

אברהם נגוסה: יש מחלוקת שלא קיימו, אבל נפרט את זה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתיפגשו ותיתן עובדות שמשרד הקליטה אמרו לא.

אברהם נגוסה: אבל היא אמרה לנו במפורש.

<דוריס קריאף: זה מעוגן בנהלים.

<דוריס קריאף: כלומר אם מישהו לא מבצע את הנוהל אז אנחנו - - -

<אפרים נהרי: זה לא מאוזן.

אברהם נגוסה: תן לנו דוגמה על מה הם אמרו, לא.

<עמי כפרי: אבל, חברים, אנחנו לא באנו לבזבז את הזמן על אלה שמקבלים בכל מקרה.

<עמי כפרי: אנחנו מדברים על העלייה של שנות ה-90.

<עמי כפרי: אנחנו רוצים להגיע להחלטה שישוו את התנאים של העלייה של שנות ה-90 - -

נורית קורן: אבל הוא עשה את זה.

<אפרים נהרי: עשינו את זה.

<עמי כפרי: מי עשה את זה?

נורית קורן: מי?

נורית קורן: יש פה יושב-ראש שמנהל פה דיון.

נורית קורן: הוא אמר לך שהוא פונה לממשלה.

<עמי כפרי: נקווה.

אברהם נגוסה: אני אמרתי קודם שההחלטה שהתקבלה לגבי הגדלה ל-15 שנים אנחנו החלטנו פה, ומשרד הקליטה הסכים לזה ומבצע את זה.

אברהם נגוסה: אמרתי שיש ויכוח שלא מבצעים, אז אנחנו נבדוק את זה ברמת השטח מבחינת העובדות.

אברהם נגוסה: אבל עקרונית יש הסכמה של המשרד שמבצע את זה.

אברהם נגוסה: הבעיה שלנו היא מה שמעבר לזה.

אברהם נגוסה: אז מעבר לזה מה שאנחנו צריכים לעשות זה שתי דרכים: דרך אחת, החלטת ממשלה; והדרך השנייה – הצעת חוק.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר שאם העניין של הצעת חוק הוא קל יותר וזריז יותר, ואפשר לעשות את זה אני מציע שמחר בבוקר את ואני - -

נורית קורן: למה מחר בבוקר?

נורית קורן: עוד היום.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: נעשה את זה, נגיש הצעת חוק ונקדם את העניין הזה.

נורית קורן: בלי שום קשר, כדי ללחוץ אפשר לעשות הצעת חוק ואחר כך נוריד אותה.

אברהם נגוסה: אז אנחנו מחליטים שאנחנו מזרזים הצעת חוק בעניין השוואת זכויות לעולים שהם מעל 15 שנה.

אברהם נגוסה: זה הסיכום שלנו.

אברהם נגוסה: בד בבד אנחנו גם נפנה לממשלה כדי שתקדם החלטת ממשלה.

אברהם נגוסה: יכול להיות שהממשלה תגיד, תעזבו את הצעת החוק – אנחנו מקבלים את ההחלטה.

אברהם נגוסה: גם למספרים צריך לתת משמעות מכיוון שהממשלה מדברת על מספרים.

אברהם נגוסה: מספר שווה כסף.

אברהם נגוסה: הם רוצים לדעת בכמה מדובר.

נורית קורן: ממי אתה יכול לקבל את הנתונים?

<דוריס קריאף: מאתנו.

נורית קורן: ממי?

נורית קורן: ממשרד הקליטה?

<דוריס קריאף: בוודאי.

<דוריס קריאף: משנת 90' אנחנו יכולים לתת.

נורית קורן: הם יכולים לספק את כל הנתונים?

<דוריס קריאף: - - - הממשלה תבוא לתגובה שלנו אנחנו נגיד - -

נורית קורן: אז אולי באמת תעבירי לוועדה כדי שנוכל לדעת באלו מספרים מדובר.

אברהם נגוסה: מי שעלה משנות ה-90 והלאה שיקבל את השוואת הזכויות בכל התחום: התעסוקה, החינוך, הדיור.

<דוריס קריאף: אנחנו נעביר מספרים.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: אז אתם תספקו לנו את הנתונים.

<אפרים נהרי: יש לי גם המספרים.

<אפרים נהרי: אני אעביר לך את זה.

אברהם נגוסה: אתה תעביר לנו כדי שתהיה לנו השוואה.

אברהם נגוסה: הממשלה תלך לפי הנתונים של המשרד.

<אפרים נהרי: גם של המשרד.

<אפרים נהרי: בסוף זה יהיה תואם.

<משה נחום: הסוכנות היהודית מקבלת בשביל הקליטה גם תקציב מהממשלה.

<משה נחום: אבל הם צריכים גם לקבל את ההחלטות לגבי התקציב שהם מקבלים מהקונגרס היהודי העולמי ומ-JIC – Jewish immigration services.

<משה נחום: אני מתפלא שלא משתמשים בזה בשביל העולים החדשים.

אברהם נגוסה: אני מבקש שאתה כנשיא הפדרציה העולמית תקדם את העניין הזה.

אברהם נגוסה: אם צריך בדיון הבא נזמין את הנציגים מהסוכנות, מההסתדרות הציונית העולמית.

<משה נחום: וגם מהקונגרס היהודי העולמי.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: נזמין אותם.

אברהם נגוסה: בראש ובראשונה האחריות היא של המדינה לאזרחיה.

נורית קורן: אני מבקשת סליחה, אני צריכה להיות בעוד דיון.

אברהם נגוסה: בסדר, תודה.

אברהם נגוסה: גם אני צריך להיות שם כי יש - - - אני צריך לקצר כי אני חייב להגיע לשם.

<אבנר פרחי: זה בסדר אם היא הלכה, אבל תן לנו גם את רשות הדיבור כי תמיד חברי כנסת נכנסים, ועם כל הכבוד להם הם לפעמים - - - את הזמן שלנו.

אברהם נגוסה: אז אני מבקש שתציג את הדברים בקיצור, ואחריך אני רוצה לסכם.

<אבנר פרחי: תודה.

<אבנר פרחי: קודם כול, חבר הכנסת נגוסה, יישר כוח גדול מאוד שיש איזשהו ארגון או עולים שמשאת הנפש שלהם היא להידמות ליהודי אתיופיה.

<אבנר פרחי: כל הזמן חשבנו שיהודי אתיופיה רוצים להידמות לאנשים אחרים, ועכשיו זה הפוך.

<אבנר פרחי: זאת הפתעה בשבילי.

<אבנר פרחי: בדיונים של ועדת הקליטה אנחנו מדברים על העלייה של 49' ועל פרשת חטיפת הילדים – אני הייתי בוועדה כזאת לפני שנה – ואסור שהדברים יחזרו על עצמם ואסור בשום פנים ואופן שהבעיה הזאת תימשך יותר מתקופה קצרה.

<אבנר פרחי: כי כמו שאתם רואים החבר'ה האלה קורצו מחומר אחר.

<אבנר פרחי: זה לא החומר שלנו שנמשך 60 שנה.

<אבנר פרחי: זה חבר'ה רציניים ואינטליגנטים שיודעים.

<אבנר פרחי: הם לא מרכינים ראש בכניעה מול בירוקרטיה.

<אבנר פרחי: כל הכבוד לכם ויישר כוח גדול.

<אבנר פרחי: אני מרגיש שהוותיקים חטאו בזה שאתם מגיעים למצב הזה היום.

<אבנר פרחי: בדמיון הכי פרוע שלי לא האמנתי שאני אשתתף בוועדה כזאת שאתם מדברים כמו שמדברים ודורשים להשוואת תנאים של עלייה שבסך הכול - - -

<עמי כפרי: כי עד עכשיו זה לא קרה.

<אבנר פרחי: - - גם היא לא מקבלת יותר מדי.

<מלי: סליחה שאני נכנסת לדברים שלך.

<מלי: זה דבר שהיה צריך להיות מובן מאליו מההתחלה.

<מלי: אני לא צריכה כעולה חדשה לבוא ולדרוש את הדברים האלה.

<קריאה: זה בזכות ולא בחסד.

<אבנר פרחי: זה מה שאני אומר.

<מלי: השוויון הזה היה צריך להיות מלכתחילה.

<אבנר פרחי: לכן הפנייה לחבר הכנסת נגוסה.

<אבנר פרחי: זה בושה כל הסיפור הזה.

<אבנר פרחי: זה צריך להיפתר.

<אבנר פרחי: זה לא יכול להימשך ככה שיש קבוצת עולים קטנה שהיא לא מוכרזת ולא רשמית כביכול.

<אבנר פרחי: היא לא נמצאת באף מקום בחוקי במדינת ישראל ובכל ההטבות שלה.

<עמי כפרי: דרך אגב, חבר'ה, רוב האנשים פה יוצאי יחידות קרביות וסיירות.

<עמי כפרי: אז ככה שהקזנו דם בשביל המדינה הזאת.

<אבנר פרחי: אתה זה שבקי.

<אבנר פרחי: אפילו אל תסמוך על חברי כנסת אחרים, אלא אתה תוביל את הפרשה הזאת כי זה באמת דבר שלא האמנתי שיהיה.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: בבקשה, אדוני.

<אברהם חביב: אני מראש העין.

<אברהם חביב: התימנים, גם אם יהיו הרבה ועדות הם נמחקים.

<אברהם חביב: משנת 49' ועד היום ילדי תימן בוועדה אחרי ועדה אחרי ועדה.

<אברהם חביב: אז אלה שיהיו בריאים אולי יתאימו את הדגל הזה ויעשו משהו.

<אברהם חביב: אנחנו כבר לא יכולים.

<אברהם חביב: ועדות ועוד ועדות.

<אברהם חביב: כשקמה ועדה וקם מישהו אז גם הרגו אותו – הרב משולם.

<אברהם חביב: הכניסו לשם אנשי שב"כ כאילו שהוא יורה וגמרו אותו.

<אברהם חביב: תימנים לא נזכרים לא בספרים, לא בכנסת, לא בעלייה, לא בקליטה, לא שום דבר.

<אברהם חביב: אני מקווה שאלה ירימו את הדגל שלהם, ואנחנו מטפלים בהם.

<קריאה: הם ירימו.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<קריאות: - - -

אברהם נגוסה: אני חוש שהנקודה ברורה.

אברהם נגוסה: אין לנו מחלוקת.

אברהם נגוסה: בואו נמשיך לצד המעשי, זה הכי חשוב.

אברהם נגוסה: הבנו את הנושא.

אברהם נגוסה: אין מחלוקת לדבר הזה.

אברהם נגוסה: אני לא חולק עליהם.

אברהם נגוסה: אני אומר שזה מגיע להם וצריך לקדם את זה.

<אפרים נהרי: אתה אתנו?

<אפרים נהרי: זה הכי חשוב.

אברהם נגוסה: אני במאה אחוז איתכם.

<אפרים נהרי: אז אנחנו אחריך, אז בוא תוביל את זה ונסגור את העניין הזה.

אברהם נגוסה: אני במאה אחוז איתכם.

אברהם נגוסה: אני אומר לכם שבהתחלה כשהוצגה לנו הבעיה של עניין העולים קיבלנו החלטה בדיון הראשון פה להשוות את זה.

אברהם נגוסה: עכשיו השלב הבא שאתם הבאתם עכשיו – של העולים של שנות ה-90.

אברהם נגוסה: אז עכשיו אנחנו צריכים לקבל את הנתונים.

אברהם נגוסה: אני רוצה לקבל גם ממך וגם ממשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: אז אתם תביאו את הנתונים שלכם.

אברהם נגוסה: אני רוצה לצאת מפה בהסכמה לעבודה משותפת.

אברהם נגוסה: זה לא רק אני אעבוד.

אברהם נגוסה: אנחנו נעבוד יחד.

אברהם נגוסה: לכן שיטת העבודה שלנו היא שקודם כול יהיו לנו נתונים במה מדובר.

אברהם נגוסה: גם בהצעת החוק שאנחנו הולכים להחתים עליה את חברי הכנסת השאלה הראשונה תהיה במה מדובר.

אברהם נגוסה: האוצר יכול להתנגד להצעת החוק כי האוצר צריך לתת כסף כדי לבצע את החוק, ולכן לפני כן הוא רוצה לדעת במה מדובר.

אברהם נגוסה: לכן ישאלו אותי בכמה מדובר.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר, תביאו לי קודם כול את הנתונים.

אברהם נגוסה: עם הנתונים האלה אנחנו החלטנו לפעול בשני המישורים: במישור חקיקתי בכנסת ובמישור החלטת הממשלה בממשלה.

אברהם נגוסה: שני המישורים האלה צריכים נתונים מספריים.

אברהם נגוסה: אז אם סיכמנו והסכמנו עד כה אז אני חושב שהתקדמנו בפגישה הזאת והשגנו את המטרה של הדיון היום.

אברהם נגוסה: אתה אחראי להביא לנו את הרשימה שלך.

אברהם נגוסה: נציגת משרד הקליטה, תעבירי לנו את הנתונים שיש במשרד הקליטה לגבי עולים מתימן שעלו מ-1990.

<קריאה: משרד השיכון?

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: משרד השיכון מקבל הוראות ממשרד הקליטה כי הנתונים נמצאים במשרד הקליטה.

<מלי: משרד החינוך?

אברהם נגוסה: ואז ברגע שהנתונים האלה יהיו לנו ביד, וברגע שאנחנו נתחיל את המעשים בשני המישורים, כמו שאמרתי, אנחנו נקיים דיון, ואתה אחראי לברר אצל הארגונים הלאומיים כמו ההסתדרות הציונית והקונגרס העולמי, אם הם מוכנים להיות שותפים למהלך של הממשלה.

אברהם נגוסה: אני כחבר כנסת ויושב-ראש ועדה של הכנסת בראש ובראשונה פונה למדינה, לממשלה.

אברהם נגוסה: ככה אנחנו צריכים לעבוד.

אברהם נגוסה: כן, בבקשה.

אברהם נגוסה: מה אתה רוצה להגיד?

<אפרים נהרי: ביקשנו בישיבה הראשונה נתונים מהסוכנות על סמך מה השכירות.

<אפרים נהרי: עולי אתיופיה משלמים 400 שקל, ועולי תימן משלמים 1,200 עד 1,400 שקל.

אברהם נגוסה: במרכזי קליטה.

<אפרים נהרי: במרכזי הקליטה שאת אומרת שהכול בסדר.

<מוריס כהן: האם הדיון הוא על התקופה הזאת?

<מוריס כהן: כי אם כן יש לי מה להגיד.

<מוריס כהן: אני פשוט מנוע מאחר שהוזמנתי לדיון שקשור לשנות ה-90.

<מוריס כהן: אם זה בעניין מרכזי הקליטה זאת סוגיה אחרת.

<עמי כפרי: כרגע הדיון ברמת המקרו - -

<דנה גורדון שושני: סליחה, זה לא דיון בין שניכם.

<דנה גורדון שושני: מה קורה לכם?

אברהם נגוסה: אני מנסה לשלב את שני הדברים.

אברהם נגוסה: אני יודע שבצד הזה הם רוצים לדבר רק על שנות ה-90; הוא רוצה להתמקד בכך שמה שיש אנחנו גם לא מקבלים.

<אפרים נהרי: מה שיש לא נותנים.

אברהם נגוסה: הוא לא נגד, אבל הוא אומר שגם זכויות שיש עליהן הסכמה והחלטה לא מקבלים.

אברהם נגוסה: לכן אני מנסה לשלב את זה.

אברהם נגוסה: זה לא מנוגד.

אברהם נגוסה: אם אנחנו אומרים שזה מ-1990 והלאה זה אומר שזה גם העולים שהגיעו אתמול וגם יגיעו מחר.

אברהם נגוסה: זה לא סותר.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה שמנהל מרכז קליטה יעדכן אותנו בשאלה שלו.

<מוריס כהן: ברשותך, דקה אחת.

<מוריס כהן: קודם כול אני שמח שאני שותף למה שנאמר פה.

<מוריס כהן: אני רוצה לציין – אלה עובדות שקיימות היום בשטח.

<מוריס כהן: עולי תימן ומרכזי קליטה אינם מצליחים לצאת מחוץ לכותלי מרכז הקליטה בשל המענק שניתן להם.

<מוריס כהן: בשוק אין אפשרות כזאת.

<מוריס כהן: לכן יש משפחות שגרות במרכז הקליטה אצלי במשך 7 שנים.

<מוריס כהן: זאת סוגיה שנצטרך לדון בה אולי בוועדה מיוחדת.

<מוריס כהן: אבל זאת סוגיה קשה שצריך לדון בה.

<מוריס כהן: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה את התייחסותך, נציגת משרד הקליטה.

<דוריס קריאף: כל שיש לי להגיד זה שבגלל שהשווינו את התנאים לעולי אתיופיה גם עולי אתיופיה מתקשים לצאת.

<מוריס כהן: אז באמת צריך פתרון.

<קריאות: - - -

<דוריס קריאף: הפתרון הוא בידי הממשלה.

אברהם נגוסה: אני אתן לך דוגמה.

<קריאה: תעזוב את שכר הדירה, זה שולי.

<אפרים נהרי: צריך להגדיל את המשכנתאות ולהוריד להם במחיר.

אברהם נגוסה: היא אומרת שכן, אבל הסכום שהם מקבלים, גם אתיופים וגם תימנים, הוא אותו דבר, אבל זה לא שווה כי מחירי הדירה עלו.

<אפרים נהרי: אז איפה המדינה?

אברהם נגוסה: זאת בעיה לא רק של תימן.

<אפרים נהרי: תימן ואתיופיה.

<אפרים נהרי: צריך להגדיל להם.

<אפרים נהרי: זה לא משנה.

אברהם נגוסה: זה דיון אחר שאנחנו צריכים לקיים בנוכחות שרים ומנכ"לים.

אברהם נגוסה: בדיון הבא אנחנו נקיים את זה.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: קודם כול אני מאוד מודה לכם שהגעתם לפה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה להם על ההתארגנות שלהם.

אברהם נגוסה: זה חשוב מאוד.

אברהם נגוסה: אם אתם לא אומרים את הדברים האלה אז מי יגיד?

אברהם נגוסה: לכן תהיו חזקים בעניין הזה ואל תציינו שזה לא נגד אתיופים.

אברהם נגוסה: זה מגיע לכם.

אברהם נגוסה: כולנו צריכים לעבוד יחד בשיתוף פעולה כדי שאתם תקבלו מה שמגיע להם.

אברהם נגוסה: אנחנו נפעל יחד עם חברי כנסת אחרים כדי לקדם את הנושא הזה.

אברהם נגוסה: כמו שאמרתי קודם אני צריך להתייעץ עם חברי הכנסת האחרים כדי לפעול בשני המישורים: בחקיקה וגם בהחלטת הממשלה.

אברהם נגוסה: קודם כול תביאו לנו נתונים ונלך על זה.

אברהם נגוסה: אני מקווה שנצליח, אבל אני לא יכול להתחייב כי אני לא מקבל החלטות, אבל אני מתחייב לפעול.

אברהם נגוסה: להשיג תוצאות – אנחנו כולנו נקווה שיהיו תוצאות.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: הישיבה נעולה.