ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 399, 2017-05-09 12:30

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, הישיבה הרביעית במניין היום, ה-399 מתחילת כנסת זו.

יעקב מרגי: נושא הדיון היום הוא לוח חופשות תלמידים במערכת החינוך והחופשה בל"ג בעומר.

יעקב מרגי: את הדיון הזה יזמתי וקבעתי כי אי אפשר היה להתעלם מהקולות סביב סוגיית החופשות במערכת החינוך והתאמתן לציבור ההורים, למשק ולחברה.

יעקב מרגי: נכון שזה עולה בעטיו של אותו שינוי שיזם שר החינוך, בעקבות פנייתו של הרב הראשי, הרב דוד לאו, לשר החינוך לדחות את יום החופשה של ל"ג בעומר.

יעקב מרגי: ברמה האישית, הרבה פעמים טעיתי אם לא היה יותר אפקטיבי שבל"ג בעומר תלמידי ישראל, במקום לזהם לנו את הנחיריים ואת הכביסה ואת האף היו יושבים בבית הספר ולומדים יום מורשת ל"ג בעומר, קצת יותר מאשר רפרוף בדפי ההיסטוריה.

יעקב מרגי: אבל בדיון הזה אני הולך להיות פחות פוליטיקלי קורקט לכולם – למשרד החינוך, לרבנות הראשית, להורים, למורים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שהגיע הזמן לשבת ולהידבר, להגיע להסכמות ולהתאמות ולהתאים את מערכת החופשות במערכת החינוך לצרכי המשק, ללוח השנה העברי והלא-עברי, גם בהתאמה לאוכלוסיות המיעוטים שחיות בתוכנו.

יעקב מרגי: התאמה גם לצרכים המשפחתיים ולהורים.

יעקב מרגי: לא ייתכן שאנחנו מתקדמים, משנים, משנים ומשנים, וכשמגיעים למערכת החינוך – מה לעשות?

יעקב מרגי: יש לנו ארגוני מורים.

יעקב מרגי: כפי שאני יודע, ארגוני המורים לא נכללים באוכלוסיות המיוחדות במערכת החינוך.

יעקב מרגי: הם שומעים, הם רואים, הם שומעים את הקולות ורואים את הקולות ואפשר לדבר אתם.

יעקב מרגי: אני אומר לכם בשמי ויכול להיות שחברי הכנסת יסכימו אתי או לא יסכימו אתי.

יעקב מרגי: אני לא מחייב אותם.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שאם משרד החינוך וארגוני המורים לא יישבו יחד להתאמות המיוחלות, אחרי שחברי הכנסת מנסים להזיז את העגלה הזו כבר הרבה זמן, משרד החינוך וארגוני המורים לא יראו בוועדה הזאת סעד וכתף תומכת.

יעקב מרגי: אנחנו ניאבק בכל דרך ואני יודע שזה לא יהיה מושלם, זה לא יהיה אופטמלי, אבל אין ספק שצריך לעשות התאמה.

יעקב מרגי: אין אחד שחושב שלא צריך לעשות התאמה והקלות הבלתי נסבלת לשחק בחופשות, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: אני אתן לחברי הכנסת לדבר, לסירוגין עם האורחים.

יעקב מרגי: מי ראשון חברי הכנסת שביקש לדבר?

יעקב מרגי: יוליה, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה אדוני, אני אנסה לקצר בדבריי כמה שאפשר.

יוליה מלינובסקי: אני אימא לשני ילדים והשינוי הזה נפל עליי יום אחד בהיר.

יוליה מלינובסקי: הבאתי לדיון את לוח החופשות שקיבלתי מגן הילדים של הבת הקטנה שלי בתחילת השנה.

יוליה מלינובסקי: כל ההורים קיבלו את לוח החופשות, אם רוצים או לא רוצים, זאת עובדה בשטח.

יוליה מלינובסקי: כתוב שהחופשה בל"ג בעומר תהיה ביום ראשון, 14 במאי – תתמודדו.

יוליה מלינובסקי: התמודדתי.

יוליה מלינובסקי: מצאתי פתרונות – אימא, בעלי, אני, בייבי-סיטר.

יוליה מלינובסקי: כולנו.

יוליה מלינובסקי: פתאום הזיזו לנו את זה, בלי לשאול, בלי להודיע, בלי התראה.

יוליה מלינובסקי: אמרו שככה זה.

יוליה מלינובסקי: אני תמיד ידעתי שאת החגים אי אפשר לשנות ואמרו לנו תמיד שזה קדוש.

יוליה מלינובסקי: אם זה נופל ביום מסוים, זה יום מסוים ותתפוצצו.

יוליה מלינובסקי: מתברר שכן ניתן לשנות.

יוליה מלינובסקי: מתברר שמתחילת השנה לא ידעו שזה יהיה ביום ראשון.

יוליה מלינובסקי: כנראה כולם פספסו פה.

יוליה מלינובסקי: ביום שני הבא, שזה יום של הכנסת, אני אקח את שני הילדים שלי, בת ארבע וחצי ובן תשע וחצי, אני אביא אותם לכאן ואני אבקש משר החינוך לעשות לי בייבי-סיטר לילדים.

יוליה מלינובסקי: אני כחברת כנסת לא יכולה לקחת יום חופש, כי כנראה יושב-ראש הקואליציה לא יאפשר לי לקחת יום חופש כדי לשמור על הילדים.

יוליה מלינובסקי: גם ציבורית, אני חברת כנסת ואני לא אימא, אבל אני כן.

יוליה מלינובסקי: אני כן.

יוליה מלינובסקי: זה מביא אותי לדבר הבא, לכמות הימים הבלתי נסבלת של החופשות במהלך השנה.

יוליה מלינובסקי: אני כבר לא מדברת על קיץ ארוך.

יוליה מלינובסקי: זאת סוגיה בפני עצמה.

יוליה מלינובסקי: אבל למה הימים האלה של חנוכה?

יוליה מלינובסקי: בפורים, יום אחד אנחנו והם שני ימים.

יוליה מלינובסקי: מה לעשות אתם?

יוליה מלינובסקי: זה גורר מאתנו כסף ומאמצים ואנחנו צריכים למצוא פתרונות.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מביאים אותם למקומות העבודה כשברור שכאשר אתה מביא ילד כזה קטן, אתה לא עובד.

יוליה מלינובסקי: אין חוכמות.

יוליה מלינובסקי: זה בייבי-סיטר, זה קייטנות בעבודה.

יוליה מלינובסקי: במשך השנה יש 15 ימים שהם ישרא-בלוף, שלא ברור מאיפה הם נולדו.

יוליה מלינובסקי: הגיע הזמן מזמן לעשות דיון, להגיע להידברות.

יוליה מלינובסקי: אני מבינה שיש פה אינטרסים של המורים, שזה יום החופשה שלהם, אבל העמדה הזאת – זה שלנו ואסור לגעת בזה – לא תעבוד יותר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו כן ניגע בזה.

יוליה מלינובסקי: יש הצעת חוק של עודד פורר ושלי, שבה אנחנו מבקשים לסדר באופן חד-משמעי את כל לוח החופשות הזה כדי להתאים אותו אלינו, להורים.

יוליה מלינובסקי: לסיום, אנחנו אלופים בלוח החופשות של הילדים.

יוליה מלינובסקי: אנחנו במקום השני בעולם בכמות ימי החופשה של ילדינו והפער בינינו, ההורים והילדים, הוא 62 ימים בשנה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו במקום השני בעולם ובזה אנחנו אלופים.

יוליה מלינובסקי: לפחות בזה אנחנו אלופים.

יוליה מלינובסקי: אני בטוחה, אבל בטוחה שהמצב הזה לא יכול להימשך.

יוליה מלינובסקי: תרצו או לא תרצו, עדיף בהידברות.

יוליה מלינובסקי: הסתדרות המורים, עדיף בהידברות, אבל אם לא תהיה הידברות עם משרד החינוך, זה ילך בכוח.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מאחר ויש פה איזה הורה מודאג, בואי נרגיע אותי קודם, במסגרת ה"לסירוגין".

יעקב מרגי: מי זה ההורה המודאג מהרצליה?

יעקב מרגי: קודם כל, אל תהיה מודאג.

יעקב מרגי: הסר דאגה מלבך.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, האם אתה חושב שזה תקין שחברי כנסת בכנסת ישראל מדברים על ריבוי חופשה של המורים?

יעקב מרגי: אנחנו במסגרת המדינה הדמוקרטית, שעדיין דמוקרטית, מאפשרים לחברי הכנסת לומר - - -

<מאיר אסרף: אני כאן ואנחנו נתנגד לזה.

<מאיר אסרף: זה בסדר.

יעקב מרגי: ביקשת רשות דיבור?

יעקב מרגי: תבקש.

<מאיר אסרף: אז אני מבקש.

יוליה מלינובסקי: אף אחד לא נגד המורים.

יוליה מלינובסקי: אנחנו בעד התאמה ואיזון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני בעד הידברות.

יעקב מרגי: ההורה המודאג מהרצליה, בבקשה.

<רונן וסרמן: שמי רונן וסרמן מהרצליה.

יעקב מרגי: "ורסמן" זה מקרי.

<רונן וסרמן: כן.

יעקב מרגי: הייתי חייב לומר את זה בשבילך, לא בשבילי.

<רונן וסרמן: מקרי.

<רונן וסרמן: באתי לכאן במיוחד בשביל לספר לכם את תחושתי כהורה מודאג, שיש חוסר איזון מהותי בין ימי החופש של ההורים לבין ימי החופש של הילדים.

<רונן וסרמן: אני לא מצפה כרגע, במצב הנוכחי, מגננת או מורה שמשתכרת שכר זעום יותר מכבר שהיא כבר נותנת.

<רונן וסרמן: הפתרון, להערכתי, כל עוד לא יהיה שינוי חקיקתי, נמצא בצד של הרשויות המקומיות.

<רונן וסרמן: אני חושב שרשות מקומית חייבת למצוא פתרון ברמה של קייטנה, לפחות בימים האלה של הישרא-בלוף, כמו שאמרה חברת הכנסת המכובדת.

<רונן וסרמן: אנחנו משלמים הרבה מאוד כסף על הצהרונים ולפחות את העניין הזה צריך לפתור.

<רונן וסרמן: אני פונה לעיריות ואליכם, תעזרו לנו כי קשה לנו מאוד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אני רוצה לחלק את הדיון הזה לפחות לשני אספקטים.

עודד פורר: אספקט אחד הוא הנושא של לוח החופשות באופן כללי, שהוא בעייתי ומצריך דיון ארוך ומשמעותי.

עודד פורר: הנושא השני הוא החג החדש שהכריז עליו משרד החינוך, ל"ד בעומר.

עודד פורר: אנחנו לא חוגגים את ל"ג בעומר אלא ל"ד בעומר.

עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה שהדרך שבה העסק הזה התנהל – אני לא רוצה להשתמש במילים בוטות יותר מיריקה בפרצופם של המורים ושל ההורים גם יחד.

עודד פורר: ברגע שהממשלה מפרסמת לוח חופשות ובגלל גחמה של איש כזה או אחר בתוך הממשלה – פקיד, מנכ"ל, שר – הוא מחליט שהוא מזיז את יום החופש מיום ראשון ליום שני.

עודד פורר: למה יום שני?

עודד פורר: תעשה את זה בשלישי, זה יותר טוב, יותר נוח, שיהיה באמצע השבוע.

עודד פורר: מאיפה הרעיון שמישהו חושב לעצמו שהוא במחי יד שולט על ימי החופשה של מאות אלפי ומיליוני תלמידים.

עודד פורר: אנחנו מדברים פה כמעט כל כלל אזרחי ישראל באספקטים כאלה או אחרים.

עודד פורר: מי שאין לו ילדים, יש לו נכדים והוא זה ששומר על הנכדים ביום הזה.

עודד פורר: גם להם הרסו את התוכניות.

עודד פורר: הנה, יושב פה סבא וגם לו הרסו את התוכניות.

<קריאה: גם סבתא.

עודד פורר: לכן אני רוצה לחלק את הדיון הזה לשני חלקים.

עודד פורר: לוח החופשות במערכת החינוך במדינת ישראל הוא שערורייה בעיניי והוא דורש טיפול, אבל מה שקרה בהחלטה האחרונה על ל"ג בעומר מראה עד כמה משרד החינוך בעניין הזה היה אדיש להורים ולמורים.

עודד פורר: גם הם עשו תוכניות.

עודד פורר: גם המורים עשו תוכניות לאותם ימים.

עודד פורר: לא יכול להיות שמאפשרים כזה חופש בעניין של לוח החופשות.

עודד פורר: יש שניים-שלושה אספקטים בעניין הזה.

עודד פורר: האספקט הראשון הוא הטיפול בלוח החופשות, שלא יכול להיות שהוא נקבע באופן חד-צדדי על ידי משרד החינוך, ואני חושב שאנחנו צריכים להסדיר אותו בחקיקה.

עודד פורר: הגשנו הצעת חוק כזו ונשמח שעוד יצטרפו להצעת החוק הזו.

עודד פורר: אני מוכן לדון בה, אני מוכן לשבת ולהגיע להסכמות.

עודד פורר: צריך להסדיר את העניין הזה בחקיקה ולא צריך להיות שמחכים כולם ל-1 בספטמבר כדי שיסדירו את זה.

עודד פורר: הדבר השני הוא שגם במצב הקיים היום, עוד לפני שיש חקיקה שקובעת מהו לוח החופשות, אם רוצה משרד החינוך לשנות את לוח החופשות ביום כזה או אחר, או בכלל, אם הוא רוצה להביא את לוח החופשות הזה, שיבוא לקבל אישור מוועדת החינוך של הכנסת.

עודד פורר: אנחנו יושבים בוועדות אחרות, בוועדת הכספים למשל.

עודד פורר: רוצה משרד האוצר לעשות איזשהו שינוי כזה או אחר בתוך התקציב הממשלתי, לא במשהו שמשליך על כל ימי העבודה של האזרחים?

עודד פורר: אנחנו יושבים בוועדת הכספים, דנים, שואלים מה ההשלכות על המשק ומה ההשלכות על האזרחים.

עודד פורר: האמן לי, אתה יודע את זה וכל חברי הכנסת שיושבים פה יודע את זה, מעולם לא נכנסה הצעה של האוצר ויצאה בדיוק אותו דבר כמו שנכנסה לוועדה.

עודד פורר: גם לוח החופשות צריך לבוא לאישור ועדת החינוך, גם בחופש וקל וחומר, כשרוצים לשנות ולהזיז משהו באמצע השנה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ישראל אליאסף, בבקשה.

<ישראל אליאסף: דבר ראשון, אני רוצה לשבח ולהודות לחברת הכנסת איילת ורבין שיזמה אתמול הגשת בג"ץ בנושא הזה.

<ישראל אליאסף: שום פנייה למשרד החינוך בעניין הזה לא נענתה ומגיע לה שאפו גדול, הגם שבג"ץ אמר ברגע האחרון שהתועלת משינוי כרגע יכולה להיות קטנה לעומת הנזק.

<ישראל אליאסף: אני מעריך שהמשמעות של הבג"ץ הזה בהמשך עוד תגדל.

<ישראל אליאסף: שנית, על מנת לשמור שבת יצר משרד החינוך שנאת חינם, שנאת דת, שנאת רבנים וחבל.

<ישראל אליאסף: ההורים במדינת ישראל שקופים לגמרי.

<ישראל אליאסף: בדיוק כמו שמתחשבים במורים ולא יעזו לעשות שינוי בשום דבר בלי להתחשב במה שהם אומרים ובאפשרויות שלהם לפגוע בהחלטות של משרד החינוך, הגיע הזמן שגם דעת ההורים בנושאים שכל כך משפיעים עליהם תישמע ותתקבל.

<ישראל אליאסף: לא ייתכן שפקיד אחד במשרד החינוך קובע את כל לוח החופשות בעצמו.

מאיר כהן: מי הפריע לכם שדעתכם לא תישמע?

מאיר כהן: אתם הולכים לרקוד טנגו עם משרד החינוך ואתם באים לכאן לקטר?

מאיר כהן: מי הפריע לכם?

מאיר כהן: מי הפריע לכם?

מאיר כהן: יש לכם המון כוח.

<ישראל אליאסף: אני אענה.

<ישראל אליאסף: אתה רוצה תשובה, אני אענה.

<ישראל אליאסף: לדעתי, פורום ועדי ההורים יכולים לענות יותר טוב ממני, אבל גם אני, בכובע האישי שלי פניתי למשרד החינוך עם רעיונות טובים, שקיבלו אפילו את המלצות הרב הראשי לישראל.

<ישראל אליאסף: אפס תגובה, אפס תגובה.

<ישראל אליאסף: אז יש תשובה לשאלה שלך.

יעקב מרגי: תודה, ישראל.

יעקב מרגי: משפט אחרון.

<ישראל אליאסף: אני מתחבר למה שאמר חבר הכנסת פורר ורוצה אפילו לשכלל את זה יותר.

<ישראל אליאסף: אני חושב שצריך להפקיע את הסמכות הזאת בחקיקה ממשרד החינוך, להקים ועדה שתהיה מורכבת מכל הגורמים ולא רק שיבואו אליכם לשנות אלא שמראש קביעת לוח החופשות תהיה באמצעות ועדה של השלטון המקומי, ארגוני הורים וארגוני מורים.

<ישראל אליאסף: לגבי ל"ג בעומר, הצענו הצעה טובה להקדים את החופשה ליום שישי וביום חמישי בלילה לעשות את המדורות.

<ישראל אליאסף: לא היה חילול שבת.

<ישראל אליאסף: אפילו שכללנו את זה השבוע בזכות חבר הכנסת מוזס, שהתלונן על כך שאם יהיו לימודים ביום שישי - - -

יעקב מרגי: אל תגזול לו את מה הוא הולך לומר.

יעקב מרגי: יש לך חצי שנייה לסיים.

<ישראל אליאסף: אני מסיים.

<ישראל אליאסף: אם יהיו לימודים ביום ראשון, סכנת נפשות יכולה לקרות במירון כי לא יהיו אוטובוסים.

<ישראל אליאסף: הצענו לעשות חופשה גם בשישי וגם בראשון ולבטל את אסרו חג שבועות שגם מיותר לגמרי.

<ישראל אליאסף: ההורים מרוויחים יום עבודה, המשק מרוויח יום עבודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ולא נעניתם.

<ישראל אליאסף: לא נענינו בכלל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת יעל כהן פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אני מברכת על הדיון ואני מצטרפת לדברים שאמרו קודמיי, חברי הכנסת, שלא תמיד אנחנו מסכימים אבל בנושא הזה יש הסכמה מקיר לקיר בין סיעות הבית השונות.

יעל כהן-פארן: יש לי פה ניגוד אינטרסים כי אישי היקר הוא עובד מערכת החינוך, אבל מעבר לפוליטיקה של ארגוני המורים, יש פה הבנה, בטח בקרב מרבית המורים, שצריך לעשות שינוי.

יעל כהן-פארן: מערכת החופשות היום היא באמת לא רלוונטית.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לדבר ספציפית על ל"ג בעומר ועל החופשה, כי מה שקרה פה זה באמת שערורייה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להביא את זה מעוד זווית והזכרת את זה בתחילת דבריך, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: ל"ג בעומר עצמו הוא חג שיש לו השפעות סביבתיות מזיקות.

יעל כהן-פארן: אם אתה חוקר קצת מה מקור החג, הוא בטח לא מהתורה והוא רק ממאה השנים האחרונות.

יעל כהן-פארן: בעצם הציונות החייתה אותו.

יעקב מרגי: אם הוא היה מהתורה הם לא היו קנאים כל כך לקיים את המדורות.

יעל כהן-פארן: ברור, לא היו מזיזים את היום.

יעל כהן-פארן: אני אומרת שצריך לחשוב מחדש על כל החג הזה, והחופש הוא רק נקודת התחלה.

יעל כהן-פארן: ברור שלא צריך להיות חופש ומבחינתי זהו חג שצריך להיות כמו ט"ו בשבט, שמציינים אותו ומציינים את החשיבות שלו במסורת היהודית.

יעל כהן-פארן: גם בט"ו בשבט אין לנו חופש.

יעל כהן-פארן: המדורות הן דבר איום ונורא.

יעל כהן-פארן: אנשים שורפים יערות וראינו מה קרה בשנה שעברה.

יעל כהן-פארן: אנשים שורפים פלסטיק, נושמים את זה ממש מעל המדורה, שלא לדבר על כך ששורפים חתולים, רחמנא לצלן.

יעל כהן-פארן: זה קורה וזה איום ונורא.

יעל כהן-פארן: כן, יש תופעות איומות שקורות בל"ג בעומר ואני חושבת שאם לא תהיה חופשה, נצמצם גם את תופעות החגיגות סביב החג והוא יקבל את המקום הראוי לו בלוח החגים של העם היהודי.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעקב מרגי: הורים עובדים לשינוי – מי הדובר מטעמכם?

יעקב מרגי: תחליטו.

יעקב מרגי: המצגת כבר נמצאת?

יעקב מרגי: בבקשה, פז כהן.

<פז כהן: אני יושב-ראש פורום ועדי ההורים היישוביים ואני שמח שסביב השולחן נמצאים חברים רבים מפורום ועדי ההורים היישוביים, מהגנים ומהוועדים השונים, וגם הורים עובדים לשינוי, שהם שותפים שלנו.

יעקב מרגי: אתם תובילו מהפכה בסוף.

יעקב מרגי: קדימה.

מאיר כהן: אפשר לקבל הבהרה מה זה "הורים עובדים לשינוי"?

<פז כהן: אני אגיד משהו על פורום ועדי הורים.

<פז כהן: הגוף היציג היחיד לייצג את הורי ישראל מול מערכת החינוך הוא פורום ועדי ההורים היישוביים.

<פז כהן: בוחרים ועד בכיתה, ועד הכיתה בוחר ועד בית ספרי, ועד בית הספר בוחר את הוועד היישובי ובזכות האדם החרוץ פה לידי, יש לנו היום למעלה מ-160 ועדי הורים יישוביים, היחידים שמאוגדים ביחד.

<פז כהן: ככה אנחנו בונים ומוכרים על ידי משרד החינוך כגוף היחיד.

מאיר כהן: ספר לי.

מאיר כהן: הם באים אליי באחת עשרה בלילה לדימונה.

<פז כהן: אני רוצה לדבר על הרציונל וגם על ההצעות לפתרון.

<פז כהן: יום שבתון למשק הישראלי עולה 2.2 מיליארד שקל, ואלה ההערכות שציינו עכשיו לגבי הבחירות.

<פז כהן: משרד האוצר עשה תחשיב שלא נחשף, בו דובר על סדר גודל של 300 מיליון שקל כתוצאה מהשבתת מערכת החינוך.

<פז כהן: זה הנזק הישיר למשק הישראלי מזה שעושים יום חופש במערכת החינוך.

<פז כהן: התובנה המידית היא שההשלכות של חופש במערכת החינוך הן הרבה מעבר למערכת החינוך, הן השלכות על המשק הישראלי כולו בצורה מאוד מאוד דרמטית.

יעקב מרגי: קחו בחשבון שבסוף משרד החינוך יגיב לכם על הכול.

<פז כהן: כמובן.

<פז כהן: כמה ימי לימודים היו לנו בשנת הלימודים האחרונה?

<פז כהן: בשנת תשע"ז היו לנו 218 ימי לימוד, בתשע"ז היו 219 ימי לימוד, בתשע"ד היו 217 ימים ואנחנו רואים פה חוסר עקביות.

<פז כהן: אנחנו מדברים על 300 מיליון שקל בתקציב המדינה, שככה יוצאים החוצה בלי שאף אחד שם לב בכלל.

<פז כהן: בתשע"ה התחלנו ב-218 ימי לימוד, הבחירות לכנסת הורידו עוד יום ואף אחד לא פיצה את המשק הישראלי ואת ההורים על זה.

<פז כהן: בחג פורים, מי שזוכר, משרד החינוך החליט פתאום להוריד חצי יום ולהגיד שמסיימים את הלימודים באמצע היום.

<פז כהן: זאת החלטה נוספת שמחקה להורים ימי עבודה ותקציב גדול במשק הישראלי.

<פז כהן: מה הבעיה?

<פז כהן: יש פער של 66 ימים, וכולנו מכירים אותו, בין מספר ימי החופשה במשק למספר ימי הלימוד במערכת החינוך.

<פז כהן: במי זה פוגע?

<פז כהן: קודם כל, במי שנשאר עם הילדים בבית.

<פז כהן: בדרך כלל, בחברה הישראלית הנשים נשארות כי 66 ימים זה משהו פשוט לא נתפס, וזה פוגע באוכלוסיות החלשות בישראל.

<פז כהן: מי שיש לו כסף, ואני אומר שלי יש כסף ואני יכול לשלם על מסגרות לטובת הילדים שלי.

יעקב מרגי: דווקא טוב שהחלשות התחילו ללכת עם עניבה.

יעקב מרגי: זה טוב.

<פז כהן: מי שאין לו כסף או עובדי קבלן למיניהם או אנשים שמרוויחים משכורות מאוד נמוכות, לא מסוגלים להרשות לעצמם לשלם על מסגרת נוספת.

<פז כהן: זה יוצר פערים הרבה יותר גדולים בחברה הישראלית.

<פז כהן: ומי מחליט החלטה כל כך דרמטית על לוח החופשות שמשפיע כל כך הרבה על המשק הישראלי?

<פז כהן: בסוף זה יוצא בחוזר מנכ"ל באיזושהי ועדה, שאפילו הדיונים בה אינם שקופים ולא נחשפים לעין הציבור, אלא היא פשוט מחליטה.

<פז כהן: איך אנחנו ביחס לעולם?

<פז כהן: הזכירה את זה חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

<פז כהן: אנחנו במקום השני בפער בין ימי החופשה במשק לימי החופשה במערכת החינוך.

<פז כהן: מקום שני בעולם.

<פז כהן: אנחנו במקום השני מהסוף בימי החופשה לעובדים במשק אחרי קנדה, כלומר העובדים בישראל מקבלים הכי פחות ימי חופשה במהלך השנה.

<פז כהן: זאת אומרת, זאת לא רק בעיה של מערכת החינוך אלא של המשק הישראלי כולו.

<פז כהן: מה צריך לעשות?

<פז כהן: משרד החינוך יצר איזשהו פתרון ביניים לנושא בית הספר של החופש הגדול, אבל גני הילדים לא בפנים והילדים הקטנים שצריכים להישאר בבית עם השגחה, לא נמצאים בפנים.

<פז כהן: הדבר הראשון והמידי שמשרד החינוך יכול לעשות זה להכניס את בית הספר של החופש הגדול גם לגנים ועד כיתה ד'.

<פז כהן: זה ממש בידיו.

מאיר כהן: גן חובה לא בתוכנית?

<קריאה: לא, בכלל גנים לא נמצאים.

יעקב מרגי: תודה.

<פז כהן: הדבר השני שאפשר לעשות וצריך לעשות הוא יישום יום לימודים ארוך.

<פז כהן: הממשלה קיבלה החלטה לפני 21 שנה בנושא הזה וההחלטה הזאת נדחית כל פעם בחוק ההסדרים, וגם עכשיו.

<פז כהן: ראינו שהצליחו להביא 5 מיליארד שקלים - - -

עודד פורר: יושב-ראש ועדת החינוך, השנה, בפעם הראשונה, דחו את זה רק בשנה.

יעקב מרגי: ואנחנו בתהליך עבודה גם על כל נושא הצהרונים, יחד עם היוזמה של שר האוצר ושר החינוך ביחד, עם השלטון המקומי.

מאיר כהן: השלטון המקומי הוא החוליה הכי חשובה.

יעקב מרגי: ודאי.

<פז כהן: זאת הזדמנות להגיד תודה לאנשים שסביב שולחן הוועדה כי באמת מערבים אותנו ואנחנו שותפים גם בנושא הצהרונים וגם בנושא יום לימודים ארוך, שזאת השאיפה שלנו.

<פז כהן: הדבר האחרון הוא מתן גמישות למורים בבחירת ימי החופשה במהלך שנת הלימודים.

<פז כהן: אחד הדברים שכולנו יודעים הוא שלוח החופשות של המורים הוא קשיח.

<פז כהן: מורה שרוצה לקיים בר מצוה שלו, לחתונה של הבת, לגיוס של קרוב משפחה, לא יכול לעשות את זה.

<פז כהן: אסור לו לקחת ימי חופשה, אלא אם כן הוא מקבל אישור חריג.

<פז כהן: אבל בפועל, נתוני הביטוח הלאומי אומרים שמורים ביסודי מחסירים בשנה 80 שעות.

<פז כהן: 80 שעות חוסר של מורה בשנה, של אופק חדש, 36 שעות, זה 15.5 ימים.

<פז כהן: מורה ביסודי מחסיר 15.5 ימים בממוצע בשנה, ואלה הנתונים של הביטוח הלאומי.

<פז כהן: גננת מחסירה כ-104 שעות בממוצע.

<פז כהן: אלה הנתונים שיצאו החוצה.

<פז כהן: דיברנו עם המורים והמורים הם שותפים שלנו.

יעקב מרגי: אתה יודע שגמישות היא לשני הצדדים.

יעקב מרגי: אני מכיר כאלה שהם גמישים רק לצד אחד.

עודד פורר: יש הבדל כשיוצאים כל המורים ביחד ליום חופש מרוכז או שפתאום מורים יוצאים פה ושם.

יעקב מרגי: בסדר, אבל גמישות צריכה להיות.

<פז כהן: יש לי בקשה בדיון הזה בכלל, שלא יהיה לאף אחד צל של ספק שאנחנו מעריכים את המורים, המורים לא מקבלים תגמול מספק על מה שהם עושים ואנחנו לא רוצים לפגוע בהם כהוא זה.

יעקב מרגי: אנחנו דיברנו על הידברות ותיאום, לא על הראש של אף אחד.

יעקב מרגי: אני אומר לך בסוגיית החופשות, שאם לא יתגייסו לסוגיה הזאת כולם ביחד – משרד האוצר, משרד החינוך, שלטון מקומי, ארגוני המורים – לא נוכל להביא שינוי.

<פז כהן: אנחנו מציעים, ודיברנו על זה המון עם מורים – אני שם לרגע את ארגוני המורים בצד כי גם אתם יש שיח, אבל השיח הזה הוא פחות ציבורי – הוא לתת למורים גמישות בימי החופשה, כך שמורה יוכל לקחת במהלך השנה מספר ימי חופשה מסוים, ותנו לנו אותם בחזרה במהלך השנה.

<פז כהן: איפה אפשר לתת לנו את הימים?

<פז כהן: שלושה ימי אסרו חג.

<פז כהן: אגב, בלוח השנה של החברה החרדית אלה ימי לימודים לכל דבר.

יעקב מרגי: תקשיבו, תקשיבו טוב טוב.

יעקב מרגי: אסרו חג הוא לא ישרא-בלוף בהלכה, אבל הוא ישרא-בלוף במערך החופשות.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, לא להשתמש בזה.

יעקב מרגי: כנראה מצאו פרצה לפני שנים וגמרנו.

יעל כהן-פארן: כשהיה צריך לחזור מירושלים ברגל.

<פז כהן: הימים שאנחנו מדברים עליהם הם אסרו חג, שושן פורים, ל"ג בעומר.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא מסכים.

יעקב מרגי: בסדר, לא מדברים עליך.

יעקב מרגי: אנחנו לא מדברים על אוטונומיה, מדברים כרגע על הממלכה.

<פז כהן: אני ממשיך – שישה ימים לפני פסח וארבעת ימי חנוכה.

<פז כהן: הדרך הנכונה, לדעתנו, היא להפקיע את הסמכות על לוח החופשות ממשרד החינוך ולהעביר אותה לכאן, לכנסת, לוועדת החינוך ולגורמים נוספים, שמעורבים בהשלכות של ההחלטות הללו על החופשות.

<פז כהן: בסופו של יום לעגן את לוח החופשות בחקיקה ראשית.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ועכשיו חבר הכנסת מאיר כהן, שאין לו הרבה ניסיון בתחום החינוך והמוניציפלי והממשלה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו קצר.

מאיר כהן: להפתעתו של מר מוזס, אין שום בעיה שמתקבלת החלטה בל"ג בעומר להזיז את החופשה כי יש איזשהו ספק מישהו יחלל שבת.

מאיר כהן: אין לנו בעיה עם זה, אבל את כל הדברים האלה צריכים לעשות הרבה לפני.

יעקב מרגי: נכון.

מאיר כהן: היות ואני מכיר את המשרד, אני יודע, למשל, איך הם מקדשים את התאריכים לבחינות הבגרות.

מאיר כהן: אחד הדברים שלא מצליחים להזיז במשרד, ואתם יודעים, ההורים, זה בחינות הבגרות.

יעקב מרגי: גם אם יהיה מונדיאל באותו יום?

מאיר כהן: אלא אם כן יש משהו דרמטי ומלחמה פורצת.

מאיר כהן: אם יודעים לקדש את לוח המבחנים במשרד החינוך, צריכים לקדש את לוח החופשות במשרד החינוך.

מאיר כהן: אנחנו לא באים לישיבה הזו כדי לפתור את כל בעיות החופשות במשרד החינוך.

מאיר כהן: אתם בהחלט צודקים ויש יותר מדי חופשות במערכת החינוך, אבל אני אומר שאני מתגרד באי-נוחות כחבר כנסת בכנסת ישראל, שקצת טובל ושרץ בידי.

איילת נחמיאס ורבין: יותר מדי ימי חופשה לא מסונכרנים.

יעקב מרגי: איילת, את הדוברת אחריו.

מאיר כהן: אני לא יכול לבוא למורים, והייתי מורה, ולהגיד להם: יש הרבה חופשות אצלכם, כי מיד הם מצביעים עליי ואומרים: גם אצלך בכנסת.

מאיר כהן: לכן, בואו נשאיר את זה לדיון אחר.

מאיר כהן: אני מדבר על איך שזה נתפס בציבור.

יוליה מלינובסקי: זה נתפס אצלך ככה.

יעקב מרגי: רבותי.

יעקב מרגי: בבקשה, מאיר, אתה ברשות דיבור ואל תיתן לאף אחד להפריע לך.

מאיר כהן: אם את חושבת שאנחנו מתווכחים אז אנחנו לא.

מאיר כהן: אני מדבר על ההיבט הציבורי ובהיבט הציבורי יש לנו בעיה.

מאיר כהן: אף אחד לא יודע שאני ואת נוסעים לסיורים בצפון ובדרום בחופשות, אבל עצם העובדה שזאת חופשה, זאת חופשה ואנחנו צריכים לטפל בזה.

מאיר כהן: אני אסיים במשפט אחד ואני אומר לכם, ההורים, אתם קצת מתחסדים.

מאיר כהן: סליחה, אני אוהב אתכם.

מאיר כהן: תצאו למאבק.

מאיר כהן: תצאו למאבק.

מאיר כהן: אם אתם לא תצאו למאבק זה יקרה בשנה הבאה ובעוד שנתיים.

מאיר כהן: אם אתם נחמדים ובסוף אתם מגיעים להסדר ואתם מדליקים איזו מדורה ומכבים אותה לפני החג, זה עניין שלכם.

מאיר כהן: כבודם של ההורים בכל הסיפור הזה הוא מחול.

מאיר כהן: מחלו על כבודם, ואני אומר לך את זה.

מאיר כהן: אפשר היום.

מאיר כהן: יש תחושה במשרד החינוך שאפשר לעשות מה שרוצים ומקסימום אתם תעשו איזה שריר, אבל בסופו של דבר תבואו לשבת אתם ולהתחבק אתם.

מאיר כהן: צריכה להיות אמירה מאוד ברורה של ההורים שלדברים כאלה אנחנו לא מסכימים.

מאיר כהן: ואני חושב שכולכם צריכים לגשת לבג"ץ.

מאיר כהן: כולם היו צריכים לגשת לבג"ץ ולא שחלק ייגש וחלק לא.

מאיר כהן: אני אומר לך, אני יודע מה הרוח המנשבת ממשרד החינוך ויש לי הערכה גדולה אליכם, ואתה יודע את זה, גם פז וגם זאב.

מאיר כהן: אבל יש רגעים שבהם ארגוני הורים צריכים להגיד: לא עוד.

מאיר כהן: מי שיודע לקדש את לוחות הבחינות, צריך לקדש גם את לוחות החגים.

מאיר כהן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מעביר את רשות הדיבור ל"הורים עובדים לשינוי".

יעקב מרגי: אהבתי את זה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: זה תרתי משמע.

<יערה ישורון: זה הרבה תרתי משמע.

<יערה ישורון: "הורים עובדים לשינוי" קם לפני תשע שנים ואפילו פעם קראו לנו "הורים עובדים לשם שינוי".

<יערה ישורון: הקמנו את הארגון כשלא היו ארגוני הורים פעילים וארגון ההורים הארצי היה עמותה בפירוק.

<יערה ישורון: תודה לאל, לאורך השנים, אחרי מאבקים רבים ובסוף זה הצליח ועכשיו יש גוף יציג מדהים של הורים.

<יערה ישורון: קודם כל, אני מברכת על זה וזה נפלא.

<יערה ישורון: מטרתו של ארגון "הורים עובדים לשינוי" היא להיסגר.

<יערה ישורון: הארגון קם על מנת לאזן בין ימי החופשה של הילדים וההורים כי אני רוצה להיות עם הילדים כמה שיותר, אבל מה לעשות שאני צריכה גם לפרנס אותם.

<יערה ישורון: את האיזון הזה אנחנו צריכים לעשות.

<יערה ישורון: באמת אחרי תשע שנים זה מאוד מרגש להיות במקום כזה, שיש בו תמיכה מקיר לקיר ברעיונות שאף אחד לא חלם עליהם.

<יערה ישורון: מדהים לראות פה את כמות ההורים כי בדרך כלל היינו מגיעים לבד לישיבות ועדת החינוך.

<יערה ישורון: זה מאוד מאוד מרגש.

מאיר כהן: גם אני הייתי מגיע לבד לוועדת החינוך.

<יערה ישורון: כל אחד בנושא שלו.

מאיר כהן: היום, ברוך השם, יש יושב-ראש שעובד.

<יערה ישורון: אני לקחתי בשביל זה ימי חופשה.

<קריאות: גם אנחנו.

<קריאות: כולנו.

<יערה ישורון: כן, מי שמגיע.

<יערה ישורון: עד היום.

<יערה ישורון: אני חושבת שהבעיה הזאת היא בעיה לאומית.

<יערה ישורון: אנחנו צריכים לעשות פה איחוד.

<יערה ישורון: אין פה רק משרד החינוך וזה לא הורים מול מורים.

<יערה ישורון: הדבר הזה, אסור לו בכלל להיות על השולחן.

<יערה ישורון: אין דבר כזה.

<יערה ישורון: אנחנו עם המורים יחד בקשר הדוק, גם עם מנהלים של בתי הספר.

<יערה ישורון: אנחנו מדברים כל הזמן על הדבר הזה שגם צריך להיות מאוחד מצד כל המשרדים – גם הרווחה צריכים להיות מעורבים, גם הכלכלה, גם החינוך, גם האוצר.

<יערה ישורון: זאת לא בעיה של הורים והמורה של הילד שלהם.

<יערה ישורון: ממש לא מדובר על הדבר הזה.

<יערה ישורון: שנית, יש המון אפשרויות לפתרון הדבר הזה.

<יערה ישורון: הצענו לפני כמה שנים להפריד בלוח החופשות.

<יערה ישורון: לא ראיתי ילדים בני 4 שחוגגים בל"ג בעומר עד אור הבוקר ולכן הם לא יכולים לקום למחרת לבית הספר.

<יערה ישורון: הצרכים של ילדים במערכת החינוך בני 3 וצרכים של ילדים בני 18 הם צרכים שונים לחלוטין וצריך להפריד את לוח החופשות.

יעקב מרגי: אני שותק הרבה כי לא פופולרי מה שבא לי לומר, אבל אני לא רוצה שישתמע שיש לי עמדה חד-צדדית.

יעקב מרגי: אני מתחבר לדברים ואומר שוב שאולי טוב שזה מה שקרה.

יעקב מרגי: טוב שקרתה התקלה הזו כי הגיע הזמן שכולם יתלכדו למאמץ הזה להביא את השינוי.

יעקב מרגי: ביחד, ביחד ובהסכמה.

<יערה ישורון: לחלוטין.

<יערה ישורון: יצרנו עוד דבר, שהוא ימי השישי.

<יערה ישורון: הבעיה העיקרית של החופשות היא לא מספר הימים אלא חוסר הסנכרון.

<יערה ישורון: שבוע העבודה הוא חמישה ימים ושבוע הלימודים הוא שישה ימים.

<יערה ישורון: ככה יש מצב קבוע שבו הילדים בבית וההורים לא, בזמני החופשות, ומצב שבו ההורים בבית והילדים לא, בימי שישי.

<יערה ישורון: אני רוצה להיות עם הילדים שלי, תנו לי ביום חמישי אחר הצהריים לקחת את הילדים לסוף שבוע ארוך.

<יערה ישורון: היום זה לא חוקי כי אני לא יכולה להוציא את הילדים מבית הספר בימי שישי בעקבות חוק חינוך חובה.

<יערה ישורון: יש הרבה הצעות וצריך לעשות את זה.

<יערה ישורון: הגיע הזמן.

יעקב מרגי: תודה, הדברים ברורים.

יעקב מרגי: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

יעקב מרגי: לפני כן אני רוצה להקדים ולומר שהתקיים דיון בוועדה ביוזמת חברת הכנסת סביב סוגיית התאמת ימי החופשות לצרכי המשק וההורים.

יעקב מרגי: נעשה מעשה של עתירה לבית המשפט והיא לא יורדת מהנושא הזה.

יעקב מרגי: אני חושב שהסיפור של ל"ג בעומר רק הבעיר את המדורה.

יעקב מרגי: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, חבר הכנסת מרגי, אני בדיוק רציתי להודות לך על זה שהוועדה היא כתובת בכל פעם מחדש, להודות לך וליהודית, כי אתם תמיד כתובת לנושא הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ובדרך כלל לא צריך לבקש ממך.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לקרוא לכם אי-מייל שקיבלנו הבוקר.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת בכוונה שקיבלנו, כי הכוונה גם לישראל אליאסף, שהצטרף אליי לעתירה, יחד עם עוד הרבה הורים.

איילת נחמיאס ורבין: "שמי ש.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אם לשני ילדים, גרושה, כך שגידול הילדים ברובו עליי.

איילת נחמיאס ורבין: לאחר שפניתי במכתב אישי וציבורי לשר החינוך, ללא מענה, לא נותר לי אלא לקוות כי מעשייך יישאו פרי".

איילת נחמיאס ורבין: זה בהמשך לבג"ץ, כמובן.

איילת נחמיאס ורבין: "מקומם שההחלטה לשנות את החופשה התקבלה כאן ועכשיו ללא חשיבה מעמיקה, שכן מדורות יודלקו גם בשבת.

איילת נחמיאס ורבין: היות והחופשה נכפתה על ההורים, לא כולם נערכו בהתאם.

איילת נחמיאס ורבין: ביום שני אני בלימודים בעכו, לימודים לצורך עבודה מטעם משרד הכלכלה, ואני גרה ברחובות.

איילת נחמיאס ורבין: לצורך לימודיי אני יוצאת מהבית בשעה חמש ורבע בבוקר.

איילת נחמיאס ורבין: מי ישלם בייבי-סיטר עד שאני חוזרת בשבע בערב?

איילת נחמיאס ורבין: לכולם יש הורים שיכולים לעזור?

איילת נחמיאס ורבין: המורים יתוגמלו ביום חופשה, אבל אנחנו, ההורים, משלמים ביום חופשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מחזקת את ידייך ומקווה לטוב.

איילת נחמיאס ורבין: " אני רוצה להגיד כאן ועכשיו שבעיניי, ההורים והמורים הם באותה סירה.

איילת נחמיאס ורבין: פונים אליי מורים, פונים אליי מנהלים ואומרים: אנחנו יודעים שהמצב השתנה ושהמציאות במשק השתנתה.

איילת נחמיאס ורבין: אם לפני שלושים וארבעים שנה – כבר דיברנו על זה, חבר הכנסת מרגי – היה הורה אחד שעבד, היום שני ההורים עובדים.

איילת נחמיאס ורבין: שני בני הזוג עובדים.

איילת נחמיאס ורבין: מה הם יעשו?

איילת נחמיאס ורבין: ומה עם הסבים והסבתות שכבר לא יכולים להיות עזר בעד ההורים שיוצאים לעבודה?

עודד פורר: גם הם עובדים עדיין.

עודד פורר: גם הם עובדים.

איילת נחמיאס ורבין: אם היית מקשיב היית שומע שהרבה פעמים הם צריכים להתפרנס בעצמם.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מרגי, אני לא יודעת כמה פעמים קיימנו דיון והפסקתי לספור את הפעמים בהם אני פניתי למשרד החינוך, את משרד הפעמים שפז ויערה וישראל וכל ההורים האחרים פנו למשרד החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: מעולם, מעולם בשום שלב לא קיבלתי ולו תשובה.

איילת נחמיאס ורבין: אני הגשתי תוכניות מסודרות, שחלקן דיברו על ביטול אסרו חג.

איילת נחמיאס ורבין: בשנה שעברה חבר הכנסת מוזס צעק לי במליאה שאצלם היו לימודים באסרו חג של שבועות.

איילת נחמיאס ורבין: ממה נפשך?

איילת נחמיאס ורבין: במערכת החינוך החרדית אסרו חג אינו חג אבל במערכת החינוך הממלכתית אסרו חג הוא חג.

איילת נחמיאס ורבין: ובעוד רגע יוסיפו לנו גם את אסרו ל"ג, כי זה מה שנצטרך.

איילת נחמיאס ורבין: כי גם לל"ג בעומר יהיה אסרו ל"ג.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיבו רגע, תבינו משהו, חצי מהבג"ץ מוקדש לנושא של פתרון ימי החופשה ובעיקר בחקירה אחר הסמכות החוקית שממנה משרד החינוך פועל ומכוחה הוא יכול בכלל לעשות משחק כזה עם ימי החופשה.

איילת נחמיאס ורבין: חלקו השני מוקדש למורים, למקצוע ההוראה.

איילת נחמיאס ורבין: למה צריך לחזק את המורים.

איילת נחמיאס ורבין: למה רק אם אנחנו נטפל בבעיות הקשות האלה, היסודיות האלה של מערכת החינוך, אפשר יהיה גם לחזק את המורים.

איילת נחמיאס ורבין: בין אם מדובר בשכר, בין אם מדובר בהשתלמויות ובקורסים, בהרבה מאוד דברים.

איילת נחמיאס ורבין: יותר מכך, כתבנו בבג"ץ והתייחסנו לאופן שבו, תסלחו לי, פגעו במורים בצורה מטורפת בתחילת שנה זאת, כשהם לא קיבלו את שכרם.

איילת נחמיאס ורבין: שערורייה מזעזעת.

איילת נחמיאס ורבין: ואז אתה אומר לעצמך: אני הולך נגד המורים?

איילת נחמיאס ורבין: חס וחלילה.

איילת נחמיאס ורבין: לא נגד המורים ולא נגד הגננות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לסיים בגלל שיש הרבה דוברים ולהגיד משהו.

איילת נחמיאס ורבין: יש שלל פתרונות.

איילת נחמיאס ורבין: אם אנחנו רק נאמר, למשל, שילדים מגיל 3 עד גיל 12, יש להם לוח חופשות מסוים, וילדים מגיל 12, שהם ילדים עצמאים יש להם לוח חופשות אחר.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מרגי, לא כל דבר יש לו פתרונות דרסטיים ואפשר לנסות לחשוב.

איילת נחמיאס ורבין: כתבתי בבג"ץ שהבעיה היא ברצף החינוכי של החופש הגדול, וכאשר ילדים מתחילים את הלימודים בתחילת השנה, ותוך שבוע יש חגים.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חותרת תחת חגי תשרי, אבל אני באמת-באמת מבקשת ממשרד החינוך התאמות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מצטערת שנדרשתי לבג"ץ, זה מוצא אחרון, אבל אני באמת אומרת שהגיע הזמן לדון בשאלה הזאת עד הסוף ולעומק.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עורכת דין איילת דיין, אלו"ט.

<איילת דיין: שלום, כל הדיון מדבר פה על ההתאמה של החופשות לצרכים של ההורים ואני רוצה לדבר קצת על הצרכים של הילדים, במיוחד על הצרכים של הילדים עם הצרכים המיוחדים.

<איילת דיין: אני רוצה לגעת בשני נושאים, אם יורשה לי.

<איילת דיין: הנושא הראשון הוא ילדים משולבים עם צרכים מיוחדים שלומדים במערכת החינוך הרגילה ויש להם סייעת.

<איילת דיין: משרד החינוך מעביר לרשויות המקומיות תקצוב על הסייעת הזאת ל-12 חודשים.

<איילת דיין: עם זאת, בחודשיים של החופש הגדול, ברוב המקרים הסייעת נעלמת כלא הייתה.

<איילת דיין: היא לא עובדת עם הילד, היא לא מתלווה אליו לקייטנות, ואין הכוונה לקייטנות פרטיות אלא קייטנות מפוקחות של העירייה, של חברת המתנ"סים, שמשרד החינוך מפקח ומלווה.

<איילת דיין: זה חבל, כי ילדים עם צרכים מיוחדים זקוקים לסיוע הזה כל השנה והחופשה פוגעת בהם יותר מאשר בילדים אחרים.

<איילת דיין: אפשר לסדר את זה כי התשלום כן מועבר וזה צריך להיות מוסדר על ידי הרשויות המקומיות.

<איילת דיין: מוסדות החינוך צריכים כבר בתוכנית הלימודים החינוכית שהם כותבים לכל ילד עם סייעת, להכניס כבר את פעילויות הפסח ואת פעילויות החופש הגדול, כך שהסייעת תדע מראש, הילד יידע מראש והעירייה תדע מראש שהסייעת מתלווה אליו לקייטנות ועובדת אתו גם בחופשות של מערכת החינוך.

מאיר כהן: צריך רק להגיד, למען ההגינות, שיש הרבה מאוד ילדים עם צרכים מיוחדים שעושים קייטנות בתוך הרשויות.

<איילת דיין: נכון, אבל אני מדברת על ילדים שיש להם סייעת בשגרה והם צריכים את הסייעת הזאת גם בשילוב בקייטנה.

יעקב מרגי: אני חושש שביום שמשרד החינוך יעשה התאמות ויספק לילדים המשולבים במערכת הרגילה את כל מה שהם היו אמורים לקבל במערכת המיוחדת, לא תהיה להם מוטיבציה לשלב יותר.

מאיר כהן: רוב ראשי הערים – אני יכול להגיד את זה בוודאות, אני מכיר את זה – משלמים את זה מתקציבם.

<איילת דיין: אחד הדברים שקשים הוא שזה גם מאוד תלוי רשות מקומית והרצון הטוב של הרשות.

מאיר כהן: צודקת.

<איילת דיין: במסגרות של החינוך המיוחד יש בשנים האחרונות שיפור משמעותי.

<איילת דיין: תוכנית הלימודים הוארכה עד ה-15 באוגוסט ואמור להיות יום לימודים ארוך, ועם זאת, בשטח אנחנו נתקלים חדשות לבקרים בהודעות שנשלחות להורים שבמקום ללמוד עד רבע לחמש, ילמדו עד שתיים וחצי או עד אחת וחצי או שבימי שישי לא יהיו לימודים או שבמקום ה-15 באוגוסט ילמדו עד ה-5 באוגוסט.

יעקב מרגי: זאת בקרה של משרד החינוך ונדבר על זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת להודות לך, אתה תמיד מרים את הכפפה בזמן, תמיד מקיים את הדיונים על הדברים הכי דחופים.

יעל גרמן: אין ספק של"ג בעומר זה גורם מזמן.

יעל גרמן: זאת לא הבעיה אלא אותה בעיה שפרסתם כאן, שוועדי ההורים פרסו.

יעל גרמן: זו בעיה שאנחנו מכירים כבר שנים רבות ושמענו כאן הרבה מאוד רעיונות.

יעל גרמן: אני חייבת לומר שבעיית הילדים בעלי הצרכים המיוחדים חייבת לקבל דגש שונה לחלוטין.

יעל גרמן: זה בכלל לא קשור אלא להפך.

יעקב מרגי: זה רק מעצים את הבעיה.

יעל גרמן: נכון, ושם צריכים להיות כמה שפחות ימי חופשה.

יעל גרמן: צריך באמת להקל על ההורים ולגרום לכך שהם יוכלו להשתחרר מהילדים.

יעקב מרגי: והילדים יקבלו את הטיפולים.

יעל גרמן: והילדים יקבלו את הטיפולים.

יעל גרמן: זה נפלא שאת נמצאת כאן והערת את ההערה, אבל אני שמה את זה בצד מפני שאנחנו מדברים על הבעיה.

יעל גרמן: ההחלטה האומללה של משרד החינוך היא החלטה שגויה, מטופשת ומזיקה.

יעל גרמן: מה יקרה?

יעל גרמן: הרי ברור ומובן מאליו שבשבת יהיו מדורות, אז לא מנעו את המדורות ביום שבת.

יעל גרמן: גם ביום ראשון תהיינה מדורות, אז מה עשו?

יעל גרמן: כן, אני יודעת שגני ילדים מתחילים ומקדימים אפילו שבוע קודם.

יעל גרמן: אז על מה הייתה המהומה?

יעל גרמן: לשם מה זה היה?

יעל גרמן: אני חושבת שמשרד החינוך צריך קודם כל להודות בשגיאה.

יעל גרמן: לא נורא, מודה ועוזב ירוחם.

יעל גרמן: ושנית, לאחר שהוא יודה בשגיאה, והוא צריך להודות שהייתה כאן שגיאה, הוא צריך לשבת ולעשות חשבון נפש ולחשוב איך דבר כזה לא קורה יותר.

יעל גרמן: אין דבר כזה שמודיעים שלושה שבועות ואומרים: סליחה, אופס, טעינו, אנחנו בחופש ביום שני במקום ביום ראשון.

יעל גרמן: כמובן, לשבת עם כל הגורמים ולמצוא פתרון.

יעל גרמן: אני דווקא לא בעד חקיקה.

יעל גרמן: אני חושבת שבמקרה כזה צריך להיות שיתוף פעולה עם המורים, עם ארגוני המורים.

יעל גרמן: אל תשכחו שיש לנו פה הסכמים קיבוציים.

יעל גרמן: נורא קל לומר: בואו נשנה, אבל יש הסכמים קיבוציים.

איילת נחמיאס ורבין: יעל, לוח החופשות לא מופיע בהסכמים הקיבוציים.

יעקב מרגי: איילת, תודה.

יעל גרמן: מספר ימי החופשות ומספר ימי הלימוד מופיעים.

יעל גרמן: אני מבטיחה לך שברגע שינסו לומר למורים לעבוד יותר שעות ויותר ימים, זה לא ילך בלי שיתוף פעולה.

יעל כהן-פארן: או עם העלאת השכר.

יעל גרמן: בדיוק.

יעל גרמן: זאת יכולה להיות העילה לתת למורים תוספות שהם ראויים להן ממילא.

יעל גרמן: יכול להיות שאפשר לשלב את שני הדברים.

יעל גרמן: אנחנו כאן אומנם בבית המחוקקים ובכנסת ואנחנו רגילים על כל דבר לומר: בואו נחוקק.

יעל גרמן: המקרה הזה הוא לא לחקיקה.

יעל גרמן: המקרה הזה הוא לשיתוף פעולה עם ההורים, עם הארגונים, עם המורים ואתך, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה, גברתי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: תודה.

חיים ילין: כולם מדברים על מספר הקסם הזה, 66 ימים, אבל אני רואה שאפשר לתקוף את הבעיה משני צדדים.

חיים ילין: קודם כל, אנחנו ב-OECD עם הכי פחות חופשות.

חיים ילין: עזבו את מערכת החינוך, אני מדבר על החופשות במשק.

חיים ילין: אנחנו עומדים על 76 ימים, שהם הימים הלא מתואמים או לא מסונכרנים ואנחנו לא במקום הראשון או השני שם.

חיים ילין: אנחנו דווקא במקום טוב באמצע, בממוצע, והבעיה שלנו היא עם החופשות של ההורים.

חיים ילין: לגבי החינוך המיוחד, התקן הוא 80%-70% ובסוף המועצה או העיר צריכות להשלים בין 20% ל-30% ואף אחד לא סופר את זה.

חיים ילין: אלה העובדות.

חיים ילין: כל פעם שיש יום שבו ההורים לא יוצאים לעבודה, אין הכנסה במדינה, כלומר אנחנו לא מייצרים.

חיים ילין: מה הבעיה?

חיים ילין: אין פה נציגי אוצר – האוצר לא סופר אף פעם בשום תקציב ובשום תפיסה את האלטרנטיבה.

חיים ילין: לעולם.

חיים ילין: הם לא כלכלנים.

חיים ילין: כלכלן מסתכל על אלטרנטיבות קיימות.

חיים ילין: באוצר הם לא כלכלנים והם לא מסתכלים.

חיים ילין: הם לא אומרים: טוב, אנחנו ניתן עכשיו עוד מיליארד שקל לתקציב החינוך בשביל תוספת למורים או בשביל שיהיה חינוך בלתי פורמלי באותם ימים.

חיים ילין: הוא לא עושה את זה כי הוא אומר שאין לו תקציב.

חיים ילין: הוא לא סופר את זה שיכול להיות שהכנסות המדינה יעלו ב-3 מיליארד שקל בגלל ההשקעה הזאת.

חיים ילין: זה באג מערכתי ואני אומר לכם את זה ככלכלן.

חיים ילין: אני כלכלן ובשבילי כל הזמן יש אלטרנטיבות.

חיים ילין: אין את זה באוצר.

יעקב מרגי: איפה למדת כלכלה?

חיים ילין: בבן-גוריון ושער הנגב.

יעקב מרגי: ולא התקלקלת?

חיים ילין: למדתי שם עוד לפני שהיו קסאמים, אל תדאג, אז המוח לא השתבש.

יעקב מרגי: התפיסה הכלכלית, נגעת בה.

חיים ילין: רק אלטרנטיבות.

חיים ילין: באוצר אין אלטרנטיבות, או שיש או שאין.

חיים ילין: ככה הם סופרים את זה.

חיים ילין: זאת הנקודה, אבל הבעיה היא שאין עם מי לדבר על זה.

חיים ילין: אם היינו יכולים לדון בנושא הזה, כל מה שהועלה פה היה נפתר כי זה עניין כלכלי.

חיים ילין: דבר שני, הסנכרון.

חיים ילין: את הסנכרון אנחנו יכולים לעשות.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אם היו רוצים לפתור את הבעיה, שר החינוך ושר האוצר היו צריכים לזמן את כולם, לעשות שולחן עגול ולפתור את הבעיה.

חיים ילין: לא חברי כנסת ובטח לא דרך בג"ץ.

יעקב מרגי: אנחנו נסייע בידם, אנחנו נעזור להם.

איילת נחמיאס ורבין: למה לא דרך בג"ץ?

יעקב מרגי: רגע, איילת, כי אין ברירה.

איילת נחמיאס ורבין: הלכתי לבג"ץ כי אין ברירה.

יעקב מרגי: הוא לא בא בטענה.

חיים ילין: לפעמים רוצים שאנחנו בכוונה נלך לבג"ץ כדי שבג"ץ יגיד: נייט, ואז יגידו: אתם רואים?

חיים ילין: השמאלנים האלה עוד פעם.

חיים ילין: את הסוגיה הזאת אנחנו יכולים לפתור פה.

חיים ילין: אם תזמן את שר האוצר ואת שר החינוך ותכריח אותם לדון בדיוק בסוגיה הזאת, אני חושב שאנחנו יכולים לשנות.

חיים ילין: דרך אגב, לא רק שכולנו נרוויח מהדוח הזה, אלא בכלל מדינת ישראל תרוויח מזה שיש אלטרנטיבות.

חיים ילין: צריכים לנהל את המדינה באלטרנטיבות כלכליות.

חיים ילין: תודה רבה על ההקשבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותי, הזמנתי לוועדה את חבר הכנסת מוזס.

יעקב מרגי: תמיד שואלים אותי מה נשמע ואני אומר: תלוי איפה אתה שם את האוזן.

יעקב מרגי: אז הנה, מזווית נוספת, חבר הכנסת מוזס, מוביל כל סוגיית ל"ג בעומר במירון.

מנחם אליעזר מוזס: כן, עשרות בשנים, ברוך השם, אני זוכה לנסוע למירון.

מנחם אליעזר מוזס: אני רק שואל שאלה אחת, רבותי, ואני לא יודע אם מישהו העלה את זה, ב-2014 היה אותו הסיפור כששר החינוך היה מר פירון.

מנחם אליעזר מוזס: הוא גם החליט להעביר את החופשה ליום שני.

מנחם אליעזר מוזס: אותו דבר היה.

מנחם אליעזר מוזס: מה היו התוצאות?

מנחם אליעזר מוזס: קחו את התקשורת מיום המחרת, יום ראשון.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה אמור להיות במוצאי שבת וחלילה, לא מדורה אחת.

מנחם אליעזר מוזס: יש בעיה של שבת, נכון?

מנחם אליעזר מוזס: כל הארץ מלאה מדורות ויראי שמיים יוצאי ידי שניהם, כתוב בשולחן ערוך.

מנחם אליעזר מוזס: הם מדליקים גם במוצאי שבת וגם ביום ראשון בערב.

יעקב מרגי: מחמירים, מחמירים.

מנחם אליעזר מוזס: וכל הארץ כמדורה.

מנחם אליעזר מוזס: כך שכל הסיפור הזה בכלל לא מעשי.

מנחם אליעזר מוזס: יתרה מכך, הורים שהזמינו במלונות ובשאר הצימרים, הזמינו ארבעה ימי חופשה והיו צריכים לשבת בחופשה בשקט עד יום ראשון בצהריים, כי ביום שני יש לימודים, אבל אם יש לימודים ביום ראשון, מתי צריכים לפנות את המלונות ואת הצימרים?

מנחם אליעזר מוזס: בשבת בצהריים.

<קריאה: חילול שבת.

מנחם אליעזר מוזס: זה חילול השבת ההמוני, לא שכמה נערים שם ילכו וידליקו לנו מדורות.

מנחם אליעזר מוזס: אז איפה החשבון?

מנחם אליעזר מוזס: איפה המחשבה?

יעקב מרגי: הרב לאו לא ידע את זה כשהוא פנה לשר החינוך?

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שהוא ישמע את זה עכשיו לראשונה.

יעקב מרגי: אני אעביר לו את הפרוטוקול.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני רוצה עוד משהו לומר.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא מדבר על הרב לאו, אני מדבר על משרד החינוך, שהוא לא מתואם עם שאר המשרדים.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יודעים איזו פגיעה זאת בתיירות?

מנחם אליעזר מוזס: מגיעים עשרות אלפי אנשים מחוץ-לארץ למירון.

מנחם אליעזר מוזס: עשרות אלפים.

מנחם אליעזר מוזס: הרי מעלים למירון 475,000 איש.

מנחם אליעזר מוזס: 28,000 בהסעות.

מנחם אליעזר מוזס: בגלל הסיפור הזה שאין לנו אוטובוסים, כי האוטובוסים מגויסים לקחת את התלמידים לבתי הספר, מערך ההסעות, יש חסר ל-70,000 נוסעים.

מנחם אליעזר מוזס: היה היום דיון על זה בוועדת הפנים במשך כמה שעות, איך מתגברים על זה.

מנחם אליעזר מוזס: ההצעה להביא מירדן אוטובוסים זה כבר מדי מאוחר, אבל אני רוצה להגיד לכם, יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל.

יעקב מרגי: הם לא חשבו על הרשות הפלסטינית?

<יהודית גידלי: רכבת אווירית.

מנחם אליעזר מוזס: רכבת אווירית.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יודעים איזו פגיעה זאת בתיירים?

מנחם אליעזר מוזס: אין להשיג כרטיס ליום ראשון עד שעות הערב בגלל שהכול מגויס למערכת החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: עשו את הטעות הזאת ואני מציע למי שיש מחשב, להיכנס ל"קריסת מירון 2014" ותראו את המראות הנוראים.

יעקב מרגי: תודה, חבר הכנסת מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: יש הצעה פשוטה, לא לאשר יותר לשר החינוך בלי ועדת החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: כמו ששר האוצר לא יכול להוציא אגורה בלי ועדת הכספים, שר החינוך לא יוכל בלי ועדת החינוך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת רחל עזריה.

רחל עזריה: קודם כל, יישר כוח, כבוד היושב-ראש, על הדיונים המתמשכים באמת.

רחל עזריה: אני חושבת שזה שהנושא הזה חוזר כל הזמן, מעיד על השינוי שהתרחש אצל ההורים.

רחל עזריה: אין ספק שזה דבר שמגיע מכעס גדול של הורים ובאמת משנים את כל השיח.

רחל עזריה: אם בעבר כל הדיון היה גודל הכיתות – זוכרים שהייתה תקופה כזאת?

רחל עזריה: היום כולם מדברים על ימי החופשה.

רחל עזריה: אני מרגישה חלק מהשינוי הזה.

<זאב גולדבלט: זה גם על זה.

<זאב גולדבלט: זה לא במקום, זה גם.

<זאב גולדבלט: זאת תוספת.

רחל עזריה: לא, לא, לא.

רחל עזריה: תחשוב על זה.

רחל עזריה: תחשוב על זה היסטורית ואתה תראה שבכל פעם יש נושא וגל שמתעסקים בו ואז עוברים לנושא הבא.

רחל עזריה: הנושא של ימי החופשה זה חלק מהגל שיש בו עיסוק משמעותי.

רחל עזריה: אני בעצמי אימא לארבעה ילדים והייתי אחראית על החינוך בעיריית ירושלים.

רחל עזריה: עשינו את המהלך הגדול אז, יחד עם הורים עובדים לשינוי, מהלך של קייטנות בחופש הגדול בירושלים בגני הילדים עד סוף יולי, ארבעה שבועות במחיר מאוד מאוד נמוך.

רחל עזריה: זאת הייתה עבודה מאוד רצינית וזה קרה לפני שזה קרה באיזשהו מקום בארץ.

רחל עזריה: בעצם, כל המהלך של משרד החינוך לעשות את זה גם בכיתות א'-ב', היה על הדגם שאנחנו בנינו בשעתו.

רחל עזריה: עשינו גם הרבה מהלכים עם הצהרונים.

רחל עזריה: אני ממפלגת כולנו ועכשיו שר האוצר עושה את המהלך גם בצהרונים, כמו שעשינו אז בירושלים.

רחל עזריה: אני רוצה לדבר על הפער בימי החופשה ואני חושבת שצריך לעשות פה חשיבה משמעותית.

רחל עזריה: יש בעיניי שתי הצעות מאוד מעניינות שיושבות על השולחן.

רחל עזריה: הצעה אחת היא של הורים עובדים לשינוי, שאני יודעת שהיא מדברת על ימי שישי.

רחל עזריה: זה מעורר התנגדות מאוד גדולה אצל ההורים, אני יודעת, ואני חייבת לומר שגם אני הייתי מהמתנגדות וחשבתי שזה רעיון ממש גרוע, עד שיערה אמרה לי: תבדקי מה קורה בערב חג, איך הבית שלך מרגיש בערב חג.

רחל עזריה: הסתכלתי איך הבית מרגיש ונכון שכאשר התינוקות ממש קטנטנים הם מתעוררים בשש בבוקר, אבל כשהם קצת יותר גדולים הם ישנים קצת יותר.

רחל עזריה: יש אווירה שכולם קמים בכייף, מכינים פנקייקים, משהו יותר רגוע.

רחל עזריה: לעומת הבוקר שבו לומדים: שמונה בבוקר, כולם צריכים להיות בבית הספר, קדימה, לצאת, לצאת, לצאת.

רחל עזריה: אתם יכולים לא להסכים אתי, זה בסדר.

רחל עזריה: מפזרים את הילדים וכבר ברבע ל-12 אני צריכה כבר לאסוף את הילדים.

רחל עזריה: רק פיזרתי בגנים, פיזרתי בבית הספר, הספקתי לרוץ, נתקעתי בפקק, הייתי בקניון, לא הספקתי ואני רצה בחזרה לאסוף את הילדים.

רחל עזריה: אני לא חושבת שהפתרון של ימי שישי הוא הפתרון לכל הימים.

רחל עזריה: אני לא חושבת שצריך לבטל את ימי שישי, אבל הוא בהחלט יכול לתת מענה בחלק מהימים הנקודתיים.

יעקב מרגי: חלק מימי שישי.

יעקב מרגי: זה בסיס לדיון.

רחל עזריה: אסרו חג להמיר בימי שישי, נניח, ואז אנחנו יודעים שאנחנו חוזרים בכל זאת יחד עם הילדים.

רחל עזריה: וגם אם היה לנו שבוע שלם של פסח ובסוף אנחנו מוותרים על יום שישי, אחרי שכל השבוע היה לנו חופש, זה לא נורא.

יעקב מרגי: למה לא שבועיים לפני כן חופש, אם מדברים על סוכות?

רחל עזריה: אחרי שהילדים היו בחופש וגם אנחנו היינו בחופש כבר כמה ימים, אני חושבת שיום שישי זה בהחלט משהו שאפשר לדבר עליו.

רחל עזריה: לא את כולם, אבל מדי פעם בתקופות עמוסות.

רחל עזריה: הדבר השני הוא ההצעה של הגננות.

רחל עזריה: אני מאוד מסכימה עם העניין הזה.

רחל עזריה: דיברתם על ההצעה של הגננות?

יעקב מרגי: יש דוברת מטעם הגננות שתדבר על זה.

רחל עזריה: ההצעה של הגננות בעצם אומרת לוותר על ימי אסרו חג - - -

<מאיר אסרף: איזה הצעה?

יעקב מרגי: סליחה, תשמע.

רחל עזריה: אני מסבירה.

רחל עזריה: רגע, יש פה איזו הצעה ואני לא אומרת שהיא מחייבת מישהו, אבל יש פה הצעה שאומרת שחלק מהימים של אסרו חג יומרו בימי בחירה שהגננות יוכלו לצאת לחופש היום.

<זאב גולדבלט: זאת ההצעה שלנו כפורום.

רחל עזריה: אז זאת ההצעה שלכם, לא משנה.

רחל עזריה: באמת, הקרדיטים לא מעניינים.

רחל עזריה: אני חושבת שזה חשוב כי משהו שמאוד מפריע היום לעובדי הוראה הוא שאם כל המשפחה נוסעת ליומיים, הם לא יכולים כי אין בכלל ימים.

רחל עזריה: יש פה משהו שהוא win-win ונכון שזאת תוספת תקציב, אבל צריך לראות כמה היא בסופו של דבר.

יעקב מרגי: תודה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שלושה דברים.

תמר זנדברג: הראשון הוא הנושא הגדול, התאמת ימי החופשה.

תמר זנדברג: אני בכוונה לא קוראת לזה עודף ימי החופשה במערכת החינוך כמו שהתרגלנו, אלא באמת התאמת ימי החופשה בין מערכת החינוך למשק העובד.

תמר זנדברג: חברות וחברים, בלי לדבר על הצד שלנו כאנשים עובדים ומשפחות שבהן שני בני הזוג עובדים – זהו תהליך מוביל שקרה במדינת ישראל – והילדים נמצאים בחופש 66 ימים בחופש ללא חופשה של ההורים.

תמר זנדברג: נוסיף לזה את שעות העבודה הארוכות במהלך השבוע ואת השעה שבה הורים חוזרים הביתה ורואים לראשונה את הילדים שלהם, ואנחנו נגיע למצב שמערער ומפריע לחלוטין קודם כל את המשפחה הישראלית.

תמר זנדברג: זה הזמן שלנו.

תמר זנדברג: זה לא מותרות.

תמר זנדברג: זה הזמן שלנו, של המשפחה עם הילדים וזה הזמן שלנו כאנשים.

תמר זנדברג: אנחנו לא רק עובדים, אנחנו קודם כל בני אדם.

תמר זנדברג: אני באמת חושבת שצמצום שעות העבודה גם במהלך השבוע וגם על פני החופשות והתאמת ימי החופשה המוכרזים לימי החופשה של הילדים, הוא דבר שכדאי להתחיל לדבר עליו.

תמר זנדברג: בגלל שמעורב פה כסף וזה לא רק לארגן אחרת את הימים, התחושה היא שהרבה פעמים נמנעים מלדבר על זה.

יעקב מרגי: זאת לא תחושה, זאת המציאות.

יעקב מרגי: כשאתה בא לדבר אומרים לך: לא, זה קשה, זה תלוי בזה ותלוי בזה.

יעקב מרגי: אז אנחנו נביא את כל התלויים לשולחן עגול, אם הם לא ידעו לדבר בעצמם.

תמר זנדברג: הבוקר היינו בוועדה לקידום מעמד האישה בנושא הורות שוויונית.

תמר זנדברג: הציגו מחקר משבדיה שהראה מה הדברים שתורמים להורות השוויונית.

תמר זנדברג: דובר שם על חופשת אבהות וחופשת לידה וכל הדברים האלה, אבל בין היתר שעות העבודה והאפשרות להקדיש מספיק זמן לבית הם המפתח לכל המשק הישראלי.

תמר זנדברג: נאמר שם בצורה ברורה שהפריון לא עולה ככל שעולות שעות העבודה.

תמר זנדברג: זאת פירמידת פעמון, כלומר זה עולה עד שלב מסוים אבל עכשיו אנחנו הרחק הרחק במורד המדרון החלקלק של הפירמידה לצד השני.

תמר זנדברג: דרך אגב, אחרי שאמרתי את זה אני חושבת שיש בהחלט מקום לצמצם חלק מהחופשות במערכת החינוך.

תמר זנדברג: דיברתם על האסרו בלוף הזה, של אסרו חג.

תמר זנדברג: אני לא יודעת למה חנוכה זה שמונה ימים ואני לא יודעת למה פסח זה שלושה שבועות.

איילת נחמיאס ורבין: חנוכה זאת חופשה שהתארכה, דרך אגב.

איילת נחמיאס ורבין: וכשהיינו ילדים למדנו בל"ג בעומר.

יעקב מרגי: אני למדתי בל"ג בעומר.

יעקב מרגי: אני זוכר מה עשינו בל"ג בעומר.

תמר זנדברג: אני חייבת להוסיף מרכיב שלא נאמר כאן, ושמחתי לשמוע גם את דבריך, אדוני היושב-ראש, וגם את חבר הכנסת מוזס.

תמר זנדברג: אני באמת מרגישה שיש כאן איזושהי שותפות חרדית-חילונית, אבל באמצע קצת שכחנו את אלה שקיבלו את ההחלטה הזו וגם את אלה שביוזמתם התקבלה ההחלטה הזו, שלצערי הרב זאת הרבנות הראשית ובני עקיבא שפנו לשר החינוך.

תמר זנדברג: אחרי שדובר כאן על כל העניין של הרגע האחרון וההורים ושזה באמת משגע – אני לא יודעת מה אני אעשה עם הילדה שלי ביום שני, אולי אביא אותה לכאן – הנימוק של חילול שבת, מלאכתי נעשתה על ידיכם.

תמר זנדברג: אני לא שומרת שבת, אבל אתם הצבעתם בעצמכם על האבסורד שבזה.

תמר זנדברג: יש מגמה במשרד החינוך, שאנחנו רואים בשנים האחרונות, שהנימוק הזה הופך להיות נימוק מוביל על הממלכה, כמו שאמרת.

תמר זנדברג: לא על הזרמים הייחודיים, לא על מערכת החינוך הממלכתי-דתי אלא על מערכת החינוך הממלכתי.

תמר זנדברג: היום, למשל, בבית ספר ברמת השרון, ההורים קיבלו חוזר שאומר שעל פי הנחיות משרד החינוך יש להימנע מחילול שבת ומהדלקת המדורה.

תמר זנדברג: אני לא שמעתי שמשרד החינוך מוציא הנחיה כזאת או שיש לו סמכות להוציא הנחיה כזאת.

תמר זנדברג: אני חושבת שהבלבול הזה, בין מה שמחייבת ההלכה, והיא מחייבת כל אחד ששומר עליה באופן פרטי, לבין מה שמשרד החינוך הממלכתי מחייב את בתי הספר הממלכתיים, החילונים, זה חלק מהסיפור הזה.

תמר זנדברג: זה חלק מהקלות שבה אפשר לשגע מדינה שלמה בגלל גחמה של חילול שבת, שאפילו לא קשורה לחילול השבת כמו שהצבעתם בעצמכם.

מנחם אליעזר מוזס: התלמידים אמורים לשמוע להנחיה הזאת?

תמר זנדברג: ודאי שלא.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ארגון גננות ומחנכות.

<דפנה אבן: אני חברה בוועד המנהל של ארגון הגננות ולצערי הרב, לפני שאני מתחילה לדבר על נושא החופשות ול"ג בעומר אני רוצה לשאול את כבוד חברי הכנסת שנשארו פה האם יעלה על הדעת שמישהו בכנסת יקיים איזשהו דיון בנושא חופשות חברי הכנסת או השכר שלהם, ולא יזמין אותם לוועדה?

<דפנה אבן: ברור לי מה תהיה התשובה.

<דפנה אבן: אני רוצה לחזור למשפט הפותח שלך, אדוני, יושב-הראש, על הכתף התומכת שמשמשת הוועדה הזאת עבורנו ועבור ההורים.

<דפנה אבן: במקרה הזה, יושבת-ראש הארגון שלי, דורית חזן, והסגנית שלה נמנעו מלהגיע בגלל שלא קיבלנו כתף תומכת ומשרד החינוך בלם אותן מלהגיע.

<דפנה אבן: מנהל המחוז לא נתן להן אישור להגיע ואני מפסידה יום לימודים ומגיעה הנה במחיר שהוא מאוד חשוב, להשמיע את קול הגננות שהוא אחר משאר הארגונים, שאני לא רואה אותם נוכחים פה היום.

<דפנה אבן: אנחנו מאוד מאוד רוצים לקבל איזושהי הסכמה לכך שכאשר יש דיון שקשור לגננות, אני מבינה שאי אפשר לקיים אותו אחר הצהריים, אבל לפחות תדאגו לנו לאישורים דרך מנהלי המחוזות כך שנציגה שלנו תוכל להעדר מיום העבודה שלה ולהגיע לכאן להשמיע את קול הגננות.

<דפנה אבן: לעניין החופשות עצמן, ארגון הגננות מסכים עם ההורים, שומע את הזעקה הזאת כבר הרבה שנים ולא בכדי לא רצו שנהיה פה.

<דפנה אבן: כל מה שהציג פז בעניין של קיזוז החופשות של אסרו חג, ל"ג בעומר ושושן פורים הם דבר שהעלינו, העברנו אליו וקיבלנו ממנו באמת כתף תומכת על הרעיון.

<דפנה אבן: אנחנו חושבות שצריך סנכרון.

<דפנה אבן: כולנו אימהות וכולנו מבינות את הקושי.

<דפנה אבן: לפני שנתיים הוצאנו מסמך שנקרא "תשתית חינוכית מיטבית" ובה הצגנו רעיון לפתור את העניין הזה.

<דפנה אבן: שלחנו אותו על פני המים ולא קיבלנו ברכה בעמלנו.

<דפנה אבן: לא הצלחנו ליישם את זה ולהגשים את זה.

<דפנה אבן: אנחנו חושבות שצריך לקזז ולהתאים כדי לעשות איזשהו סנכרון, בלי לפגוע במספר ימי החופשות.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: עורך הדין מאיר אסרף, בבקשה.

<מאיר אסרף: הסתדרות המורים הוא הארגון היציג הגדול במדינה שמייצג את עובדי ההוראה.

<מאיר אסרף: אנחנו הפרטנר של משרד החינוך, שמנהלים מולו משא ומתן.

<מאיר אסרף: אני אומר פרטנר בחצי ציניות כי במקרה הזה השינוי היה חד-צדדי, אבל למזלנו כן הייתה איזושהי הידברות.

יעקב מרגי: חד-צדדי או שהייתה הידברות?

<מאיר אסרף: אמרתי "פרטנר" וזה עלול להשתמע כאילו אנחנו היינו שותפים.

יעקב מרגי: הייתה הידברות או לא הייתה הידברות?

<מאיר אסרף: ההידברות הייתה בדיעבד ולכן אמרתי פרטנרים במירכאות כפולות.

<מאיר אסרף: יש הידברות והבנתי שגם היום תימשך ההידברות כדי שנוכל להגיע אולי לאיזושהי הסכמה.

<מאיר אסרף: אחרי שנגיע להסכמה נודיע מה תוצאות ההסכמה.

<מאיר אסרף: מדברים על הסדרה חד-צדדית של לוח החופשות ואנחנו מתנגדים לזה.

יעקב מרגי: אף אחד לא אמר את זה.

יעקב מרגי: פה בשולחן זה לא עלה.

<מאיר אסרף: העמדה שלנו היא שאנחנו לא נתמוך בחקיקה שקובעת הסדרה חד-צדדית.

<מאיר אסרף: תנאי העבודה של עובדי ההוראה נקבעים במשא ומתן ולא באופן חד-צדדי ולא באופן שרירותי.

<מאיר אסרף: אנחנו מתנגדים להפחתת ימי החופשה של עובדי ההוראה בכל צורה ואופן ואנחנו מתנגדים לפגיעה בתנאי העבודה של עובדי ההוראה.

<מאיר אסרף: אנחנו נמשיך להתנגד ביתר שאת לנושא.

<מאיר אסרף: אנשים לא יעלו על דעתם לפגוע בשבתונים של עובדי המחקר במערכת הביטחון ולא בחופשות הסגל האקדמי הבכיר והסגל הזוטר.

<מאיר אסרף: תחום ההוראה הוא תחום חשוב ואנחנו לא מייצגים שמרטפים.

<מאיר אסרף: אנחנו מייצגים עובדי הוראה.

<מאיר אסרף: לכן לא נתנגד שיפעילו מערכות שמרטפות כאלה ואחרות באמצעות השלטון המקומי.

<מאיר אסרף: אנחנו לא נסכים לפגיעה בימי החופשה ובתנאי העבודה של המורים.

יעקב מרגי: סליחה, אני לא יודע מי ייעץ לך להגיע לדיון הזה עם האמירה הזאת, וכפי שהיא נאמרה.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: תראה את כל הסובבים פה סביב השולחן שמדברים כמעט שעתיים ביראת כבוד על תיאום ותיאום.

יעקב מרגי: אתה עומד פה, סלח לי, כמו הבריון השכונתי – תקפצו לי, תעשו מה שאתם רוצים, אנחנו לא ניתן ולא נעשה ולא ולא.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה לפני שאני אומר לך דברים שבאמת בא לי לומר.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את העמדה המוסמכת של הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: אם אתה מוסמך, תאמר אותה.

יעקב מרגי: אם לא, תאמר לי שאתה לא מוסמך.

יעקב מרגי: האם אתם תיתנו יד להידברות, להתאמת ימי החופשה במערכת החינוך?

<מאיר אסרף: מה זאת אומרת התאמה?

<מאיר אסרף: השינוי מתבצע.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה ואני אסביר אותה.

יעקב מרגי: כרגע אין שום שינוי.

יעקב מרגי: כרגע יש צעקה שעולה מן העם, מן השטח.

יעקב מרגי: קול זעקה.

<מאיר אסרף: אנחנו שותפים.

יעקב מרגי: לא, מאחר ולא הבנת את השאלה הקודמת אני מחדד אותה.

יעקב מרגי: תקשיב עד הסוף.

יעקב מרגי: עולה קול זעקה ולא בפעם הראשונה, שמערכת החופשות במערכת החינוך לא מותאמת לצרכים של המשק הישראלי, של ההורים.

יעקב מרגי: אני שואל האם לא הגיע הזמן והאם תיתנו יד לכך שיהיה דיון בשותפות ותהיו מוכנים להגיע לדיון שיהיה בתיאום אתכם, כמובן, על שינוי מערך החופשות במערכת החינוך.

יעקב מרגי: זה מה שאני רוצה לשמוע.

יעקב מרגי: אתה מוסמך לומר את העמדה?

<מאיר אסרף: אני מציג את העמדה כפי שהיא הועברה לי.

יעקב מרגי: אז אתה לא מוסמך לענות.

<מאיר אסרף: את ההצעה שלך אני אעביר הלאה.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, בבקשה.

<סוניה פרץ: צהריים טובים, אני מנהלת אגף כוח אדם בהוראה במשרד החינוך.

<סוניה פרץ: אני רוצה להקדים ולהסביר מה המקורות ללוח החופשות הקיים היום כי נשמע מהדיון שזה לוח שרירותי או שאיזה אדם עלום – ככה שמענו ציטוטים – יושב במחשכים וכותב אותו.

תמר זנדברג: - -

יעקב מרגי: תמר, סליחה, לא להפריע לי.

יעקב מרגי: סוניה, תהיי אתי.

<סוניה פרץ: הקשבתי לכל מילה שכל אחד מכם אמר.

יעקב מרגי: אני לא יכול לתקן אותך כי אכן נאמרו הדברים.

יעקב מרגי: בבקשה.

<סוניה פרץ: אני רוצה להגיד בעניין הזה שלוח החופשות הנוכחי הוא פרי הסכמות עם שני ארגוני המורים טרם קום מדינת ישראל.

<סוניה פרץ: תנו לי בבקשה לתאר לכם ותגידו אחר כך את ההצעות שלכם.

<סוניה פרץ: גם שמענו אותן בהרחבה.

<סוניה פרץ: אני רוצה לתאר איך זה נעשה.

<פז כהן: הן פורסמו?

<פז כהן: ההסכמות פורסמו?

יעקב מרגי: פז, לא, לא.

יעקב מרגי: חברי הכנסת והאורחים, סליחה, גברת סוניה, בכירה במשרד החינוך, ישבה פה ושמעה בסבלנות.

יעקב מרגי: תאמין לי, אני בטוח שבא לה לקפוץ וגם להעיר.

יעקב מרגי: תנו לה, היא עוד לא התבטאה.

יעקב מרגי: אתם כולכם כמו מקהלה.

יעקב מרגי: היא גם לא יכולה להתמודד עם מקהלה כזו גדולה.

<פז כהן: זאת הזדמנות לשאול אותה את השאלות.

יעקב מרגי: לא עכשיו.

יעקב מרגי: בסוף דבריה, אם היא תפספס משהו, אתן לכם רשות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<סוניה פרץ: ברשות

<סוניה פרץ: כם, אני ממשיכה להסביר את אופן מבנה לוח החופשות של מערכת החינוך.

<סוניה פרץ: כמו שאמרתי, אלה הסכמות עם שני ארגוני המורים עוד טרם קום מדינת ישראל, כשבתחילת שנות השמונים נוצר הסדר קבע שבעצם קובע מהם ימי החופשה בחגי ישראל.

<סוניה פרץ: הסדר הקבע הזה נבדק מדי שנה אל מול לוח השנה של אותה שנה.

<סוניה פרץ: שנת הלימודים נפתחת באופן קבוע ב-1 בספטמבר ומסתיימת ב-20 ביוני או ב-30 ביוני, תלוי בשכבת הגיל.

<סוניה פרץ: מספר הימים, כמו שציינתם, שמשתנה בין 218 ל-219 ול-221 תלוי בשבתות ומתי הן חלות.

<סוניה פרץ: המועדים של החגים הם מועדים נתונים והשבתות הן שבתות נתונות.

<סוניה פרץ: לכן יכולה להיות שנה אחת שבה יש 221 ימים ויכולה להיות שנה שיש בה 217 ימים.

<סוניה פרץ: זה מאוד תלוי במועדים שבהם נופלים החגים והשבתות.

<סוניה פרץ: מדי שנה, כשאנחנו בונים את לוח החופשות, אנחנו מתאמים אותו עם שני ארגוני המורים.

<סוניה פרץ: אנחנו מעבירים את הטיוטות לארגונים ומסכמים את זה אתם.

<סוניה פרץ: אנחנו בונים את זה על בסיס אותו הסדר קבע שציינתי, שישנו משנות השמונים.

<סוניה פרץ: אין פה תזוזות או תנודות.

איילת נחמיאס ורבין: הסדר קבע זה הסכם עבודה?

<סוניה פרץ: אלה הסכמות שיש להן תוקף - - -

יעקב מרגי: של הסכמי עבודה.

<סוניה פרץ: בדיוק.

<סוניה פרץ: וכך אנחנו בונים את לוח החופשות.

<סוניה פרץ: אין פה עניין של החלטה שרירותית או החלטה להזיז מפה או משם.

יעקב מרגי: יש משולש דו-צלעות.

יעקב מרגי: שמעת אקסיומה כזאת?

יעקב מרגי: הבנת?

יעקב מרגי: אתה לא במשולש.

יעקב מרגי: בבקשה, סוניה.

<סוניה פרץ: גם את השינוי הנוכחי עשינו בתיאום עם הארגונים מבעוד מועד, בניגוד למה שאמרת, מאיר, כן היה.

<מאיר אסרף: לא, אני לא מקבל.

<מאיר אסרף: לא, ממש לא מקובל.

יעקב מרגי: אל תפני אליו, סוניה.

<סוניה פרץ: אנחנו עושים את הנושא הזה עם ארגוני המורים.

<סוניה פרץ: כמובן שאם יש צורך לעשות התאמות, ברור ששני השותפים חייבים להיות בתמונה.

<סוניה פרץ: אני כן רוצה להגיד שבשנים האחרונות ניתן מענה בדמות בתי הספר של הקיץ והשנה הרחבנו את זה גם לכיתות ג' כדי לתת מענה לתלמידים ולשהות יותר ארוכה באיזושהי מסגרת חינוכית.

<סוניה פרץ: את השינוי של ל"ג בעומר עשינו כדי לתת מענה לצרכים - - -

יעקב מרגי: זה מעשה עשוי, אנחנו לא בו.

יעקב מרגי: סוניה, שמעת את הקולות.

יעקב מרגי: את יודעת מה, גם בלי לשמוע את הקולות.

יעקב מרגי: 1980 – כמה שנים אנחנו?

איילת נחמיאס ורבין: 37.

יעקב מרגי: כן, 37.

יעקב מרגי: אני שואל שאלה, יש תזוזות.

יעקב מרגי: עובדה, יש מחלוקת אם יש שישי טוב או לא טוב.

יעקב מרגי: במועצות אזוריות לא לומדים בימי שישי וזה מוקדש בחלק מימי שישי לתגבורים ולהתאמות.

יעקב מרגי: השמיים לא נפלו.

יעקב מרגי: סליחה, אני לא שם, אבל אני יודע מהציבור הכללי שאפילו ימי הבילוי של החבר'ה הצעירים קצת השתנו וליל שישי הפך להיות דומיננטי.

יעקב מרגי: ימי העבודה של ההורים – הכול.

יעקב מרגי: משרד החינוך נמצא שם ואני מבין אתכם שלא תהיו בעד הידברות כי זה נסגר בין שניכם, באזורי הנוחות של משרד החינוך וארגוני המורים.

יעקב מרגי: איפה המשק?

יעקב מרגי: איפה ההורים?

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מכם האם במשרד החינוך יש רצון או יש כוונה לקיים עבודת מטה סביב התאמת ימי החופשה במערכת החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: אני יכולה להוסיף שאלה?

איילת נחמיאס ורבין: אני פניתי בשנה וחצי האחרונות וגם יושב-ראש הוועדה פנה במכתב אחרי דיון ארוך שקיימנו פה.

איילת נחמיאס ורבין: ביקשנו לראות מה טיב ההסדר באמת כדי לנסות להבין מה המקור החוקי ולנסות להבין האם בכלל יש גמישות או אין גמישות.

איילת נחמיאס ורבין: אבי, בניגוד לאופן שבו אתה הצגת את הדברים, פנינו לשיתוף פעולה.

איילת נחמיאס ורבין: תסבירו לנו למה אי אפשר לדעת מה טיבו של ההסדר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פז, רצית לשאול משהו.

<פז כהן: כן, שלוש שאלות.

<פז כהן: איפה מפורסמים ההסכמים האלה, גם מה שאיילת אמרה.

<פז כהן: למה ההורדה היא חד-צדדית, כלומר למה כשאתם מחליטים שמקצרים את פורים, מורידים ולא מחזירים?

<פז כהן: למה זה חד-צדדי?

<פז כהן: האם נעשתה עבודה תחשיבית אצלכם, במשרד החינוך, להבין מה הנזק למשק כדי שתוכלו לקבל את הכסף הזה בחזרה כדי לתגמל את צוותי ההוראה כדי לתת מענה לימים האחרים?

יעקב מרגי: בבקשה.

<חנן וסרמן: אני רק מבקש שתקשיבו לנו, ההורים.

<חנן וסרמן: אני לא קשור לשום ארגון.

<חנן וסרמן: אני הורה מודאג.

יעקב מרגי: אתה עדיין מודאג מתחילת הדיון?

<חנן וסרמן: עכשיו אני יותר מודאג.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סוניה, בבקשה.

יעקב מרגי: אם אין תשובה, אין תשובה.

יעקב מרגי: לא חייב.

יעקב מרגי: אלה השאלות.

<סוניה פרץ: קודם כל, ההסדר הוא לא סוד ואפשר יהיה להעביר אותו לוועדה ולראות אותו.

יעקב מרגי: אנחנו נבקש אותו.

<סוניה פרץ: הוא מסמך קיים ואפשר להעביר אותו ולראות.

<סוניה פרץ: זה בסיס העבודה שלנו.

<סוניה פרץ: אני רוצה לענות לפז שכאשר יש בחירות זה שבתון, זה שבתון לכל העובדים.

<סוניה פרץ: העובדים האחרים לא מחזירים את יום העבודה הזה.

תמר זנדברג: העובדים האחרים גם עובדים באסרו חג.

איילת נחמיאס ורבין: תתמקדי בשאלה אחרת של פז.

איילת נחמיאס ורבין: השינוי שאנחנו רואים הוא שלחנוכה מוסיפים יום חופשה, איפה ההחזרים של זה?

איילת נחמיאס ורבין: מה קורה עם ימי החופשה האלה?

יעקב מרגי: סליחה, אני מבקש לאפשר לסוניה לסיים כי אני חייב להגיע לסיכום.

<סוניה פרץ: אין שינויים בלוח החופשות.

<סוניה פרץ: לוח החופשות לא משתנה.

<סוניה פרץ: לא שינינו אותו במובן זה שבשנה אחת זה חצי יום - - -

תמר זנדברג: השאלה כאן יותר משמעותית.

תמר זנדברג: ברור שזה לא רק בדרג שלך אבל יש קונצנזוס שמה שהיה לא יהיה.

תמר זנדברג: זהו.

תמר זנדברג: האם אתם הולכים לאיזושהי חשיבה מחדש וקודם כל על אסרו חג ועל דברים שהם אבסורד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סוניה, האם יש כוונה לעשות - - - -

<סוניה פרץ: מכיוון שמדובר בהסכמות שבסופו של דבר הן עם תוקף משפטי - - -

תמר זנדברג: זה לא יכול להיות חזות הכול.

יעקב מרגי: רגע, תמר, תני לי.

יעקב מרגי: אני אוביל אותך לשם.

<סוניה פרץ: כל הסדר קיבוצי - - -

יעקב מרגי: סוניה, את לא מחדשת לנו.

יעקב מרגי: אני אסביר.

יעקב מרגי: תאמיני לי שכאשר אבי ניסנקורן, יושב-ראש ההסתדרות, רוצה להכריז סכסוך עבודה הוא מכריז, למרות שיש הסכם קיבוצי בגלל סוגיה כזאת.

יעקב מרגי: בסדר, זאת לא הלכה למשה מסיני שלא משתנה.

יעקב מרגי: לו יצויר שהמורים היום היו מבקשים להגדיל את השכר שלהם בעקבות התייקרויות.

יעקב מרגי: הם היו מבקשים מכם להיכנס למשא ומתן.

יעקב מרגי: אני לא מבקש כרגע שתאמרי לי שאתם הולכים לשנות את לוח ימי החופשה השנתית במערכת החינוך ללא תיאום עם המורים, ללא הידברות עם המורים.

יעקב מרגי: יכול להיות שתגידי לי: אתם מקשקשים פה, אתם לא חיים את המציאות.

יעקב מרגי: לוח החופשות השנתי של המורים ומערכת החינוך הוא לוח טוב, רציונלי, אידאלי, ואנחנו לא מתכוננים לשנות אותו למרות שהוא מבוסס על הסכם שנחתם ב-1980.

יעקב מרגי: גם זו תשובה, רק תאמרי לנו אותה.

יעקב מרגי: אין לך תשובה.

<סוניה פרץ: אין לי תשובה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני אומר אותה.

יעקב מרגי: מה שהיה בהרבה תחומים הוא כבר לא מה שקיים וכנראה שגם בנושא הזה אנחנו נעשה כל מאמץ שמה שהיה לא יהיה יותר, כי זה חייב להיות במשולש שווה צלעות.

יעקב מרגי: שווה צלעות, ככה לימדו אותי במערכת החינוך הממלכתי של מדינת ישראל, כי אם לא, הוא לא משולש.

יעקב מרגי: הוא משהו אחר.

יעקב מרגי: אנחנו בשנת השבעים מתקנים הרבה עיוותים וגם בקטע הזה שנת השבעים תצוין בתיקון העיוות הזה ואני אדרוש את זה.

<עדי מן: גם ההורים יודעים לעמוד על הרגליים האחוריות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה לומר שלהורים יש רגליים אחוריות.

יעקב מרגי: הבנו אותך, אבל הייתי חייב לתקן אותך.

יעקב מרגי: אני אומר את הסיכום ואפילו לא צריך לכתוב אותו.

יעקב מרגי: ראשית, אני מודה לכל מי שהשתתף בדיון.

יעקב מרגי: מודה לפורום ארגוני ההורים על המצגת.

יעקב מרגי: אני חושב שהיא מצביעה על הקלות הבלתי נסבלת שבה חופשות מוזזות במערכת החינוך.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר החינוך, לראשי ארגוני המורים ולשר האוצר להיכנס להידברות בסוגיית התאמת ימי החופשה במערכת החינוך לצרכי המשק ולצרכי ההורים במדינת ישראל.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לכל הנוגעים בדבר – הורים, ארגוני מורים, ארגוני גננות – כל מי שיש לו הצעה אלטרנטיבית ללוח החופשות, להגיש אותה אליי כיושב-ראש הוועדה.

יעקב מרגי: במקום שאין איש, כנראה אני אשתדל להיות איש.

יעקב מרגי: אני אקיים כאן שולחן עגול, על הראש של המשרדים, על הראש של המורים.

יעקב מרגי: אם הם לא יעשו את זה, אנחנו נעשה את זה.

יעקב מרגי: אנחנו נקים קול זעקה, לא נשאיר את השטח הזה פרוץ יותר.

יעקב מרגי: אני חושב שהגיע הזמן שיהיה שינוי.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לעשות את זה בהסכמה ובהידברות.

יעקב מרגי: תבואו בהסכמה ובהידברות?

יעקב מרגי: יהיה טוב.

יעקב מרגי: לא תהיה הסכמה ולא תהיה הידברות?

יעקב מרגי: זה יהיה מעל הראש שלכם ואני אומר לכם שיפה שעה אחת קודם כי כשהזעקה עולה מלמטה, אי אפשר לעצור אותה.

יעקב מרגי: מי שדורש מאתנו בימים האלה לחזק את מעמדו של המורה, שיחשוב פעמיים כי אני מצפה ממורה וממחנך במדינת ישראל שהוא יהיה גם קשוב.

יעקב מרגי: שיבוא וישכנע בשולחן עגול בהידברות שלא נכון השינוי שאנחנו מבקשים לעשות, אבל לא ייתכן שהערך היחיד יהיה להסתתר מאחורי הסכם קיבוצי.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.