ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 452, 2017-07-17 08:00

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא אתר ההטמנה והמיחזור ברקת.

דוד אמסלם: תראו, קיבלתי פניות בנושא הזה כבר לפני שבוע או שבועיים, בכלל בכל נושא התנהלות האתר הזה ורציתי לעשות איזה שהוא דיון עוד מספר שבועות, אבל היות והבנתי שהוצא צו סגירה לאתר, החלטתי לעשות את הדיון היום, בגלל שחשבתי שיש לזה השלכות אזוריות, שעלולות להיות אפילו חמורות.

דוד אמסלם: לכן הייתי רוצה לשמוע, קודם כל, ברשותכם, הסיפור של האתר פחות מרתק אותי.

דוד אמסלם: יותר מעניין אותי השירות והחלופות.

דוד אמסלם: אז לכן הייתי רוצה לשמוע קודם כל מי רוצה להתייחס.

דוד אמסלם: אתה רוצה, גיל?

<גיל ליבנה: כן.

דוד אמסלם: הייתי רוצה לשמוע ממך מה קרה שם.

דוד אמסלם: אחרי זה נשמע ממפעיל האתר.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני קיבלתי טלפונים מראשי רשויות באזור שנמצאים במצוקה בהיבט הזה.

דוד אמסלם: קחו רק בחשבון שאני מכיר את הנושא על בוריו.

דוד אמסלם: אני הפעלתי אתרים כמעט 20 שנה פה, אז לא צריך לספר לי.

דוד אמסלם: אני יודע הכל בנושאים האלה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<גיל ליבנה: כן.

<גיל ליבנה: את הטמנה פועל תחת שיפוט שוהם ומבחינת מינהל מקרקעי ישראל תחת הרשאת שימוש בקרקע מהמינהל.

<גיל ליבנה: כתוצאה מכך שהאתר הזה בעצם הפר חוזים עם המועצה, אין למועצה הרשאת שימוש בקרקע מהמינהל.

<גיל ליבנה: החל מתחילת השנה אין גם רישיון עסק, אין היתר בנייה בתוקף.

<גיל ליבנה: מבוצעות באתר עבירות סביבתיות, שבאו לידי ביטוי בפיקוח של משרד הגנת הסביבה, שבאים לידי ביטוי בבארות פנימיות, שהאתר יכול להתלקח.

<גיל ליבנה: שבאים לידי ביטוי במפגעי גזים וריח שנפלטים מבטן האתר עצמו, שלא מטופלים.

<גיל ליבנה: זו הפרה חוזית כבר כמה שנים, שבאים לידי ביטוי בפלישה לשטחי מדינה, מחוץ לשטחי האתר, שהוצא כנגדם צו של מינהל מקרקעי ישראל.

<גיל ליבנה: שבא לידי ביטוי בבנייה של מסלעות ללא היתר, מסלעות גבוהות באורך של 100 מטרים ללא היתר.

<גיל ליבנה: בקיצור, האתר עבר להתנהל תוך כדי ביצוע עבירות ואני כמי שאחראי על האכיפה, כמי שנושא באחריות, הוצאתי את הצו הזה, לא לפני שישבנו בפגישה רבת משתתפים עם מנהל מחוז מרכז של המשרד להגנת הסביבה, עם הנציגים הרלבנטיים מרשות מקרקעי ישראל.

<גיל ליבנה: יצאו פרוטוקולים לדיון הזה ונושא סגירת האתר עלה.

<גיל ליבנה: יש התכתבויות קודמות לדבר הזה והוא לא מגיע לכדי שום פיתרון.

<גיל ליבנה: אפשר להגיד שהמצב שלו רק מחמיר.

<גיל ליבנה: אני כמי שנושא באחריות וכמי שהדברים האלה תחת סמכותו, גם אני וגם העובדים שעובדים בשירות המועצה, הוריתי על סגירת האתר בצו והדברים יתבררו בבית המשפט.

<גיל ליבנה: הואיל והחברה עתרה לבית המשפט, הדברים יתבררו בבית המשפט.

<גיל ליבנה: זה המצב לאשורו.

<גיל ליבנה: אני לא חושב שכל אדם שהחוק עומד לנגד עיניו, יכול היה להמשיך תוך כדי התעלמות מהעבירות.

<גיל ליבנה: האתר עובד במשך שבעה חודשים מתחילת השנה ללא רישיון עסק.

<גיל ליבנה: אני לא מדבר על תשלומים, כיוון שלא נגבו, לא שולמו התשלומים בגין השימוש באתר הזה לאף אחד.

<גיל ליבנה: לא נגבו על ידינו, לא שולמו על ידם, לא לרשות מקרקעי ישראל, לא לאף אחד.

<גיל ליבנה: אין לנו עניין כספי.

<גיל ליבנה: אין פה עניין כלכלי.

<גיל ליבנה: למעשה גם מבחינה פיזית בשטח, האתר כבר מיצה את קיבולת הנפח שלו.

<גיל ליבנה: הוא עבר את רום ההטמנה באתר.

<גיל ליבנה: כל מי שעובר בכביש 44 לצד האתר הזה, רואה את ההר הזה, כפי שהוא בשיפוע מאיים כלפי הכביש, של סחף, חשש אל התמוטטות, סחף וכך הלאה.

<גיל ליבנה: וכל הפיגועים והמפגעים האלה בעצם צריכים להוביל לכך שצריך להשקיע את כל האנרגיה ואת כל המאמצים בלאכוף את כל ההתחייבויות החוזיות לשיקום של האתר.

<גיל ליבנה: יש אתרים פעילים במחוז מרכז.

<גיל ליבנה: יתרה מכך, גובל בשטח הזה תא שטח שמינהל מקרקעי ישראל, יחד איתנו, במשך שנה שלמה כבר מנסה להוציא אותו למכרז לטובת הטמנה חדשה, לטובת מטמנה חדשה בתחום שיפוט שוהם והוא לא מצליח להוציא את זה.

<גיל ליבנה: למה?

<גיל ליבנה: כי המפעיל הקיים פלש לשטח הזה עם מדרונות בגובה של אולי 50-60 מטרים, שגולשים לתוך תא השטח הזה והמינהל לא יכול לשווק את השטח בגלל הסיכון שהוא נחשף כלפי כל בעלים חדש שיקנה את השטח הזה, מפני התביעות שהוא ייתבע על הגלישות האפשריות מהאתר הזה.

<גיל ליבנה: הנושא הזה התברר בבית המשפט בין המינהל לבין המפעיל ונקבע שזו פלישה ומדינת ישראל לא מצליחה להוציא אתר הטמנה חדש למחוז מרכז, רק בגלל הפלישות האלה.

<גיל ליבנה: רק בגלל ההתערבות של המפעיל.

<גיל ליבנה: וזה הכל תחת האחריות והסמכות שלי.

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: יגדל, בבקשה.

<יגדל אך: אתר ברקת, למי שלא מכיר, אתר מרכזי שמספק שירותים לטיפול בפסולת יבשה לאזור גוש דן והסביבה.

<יגדל אך: פרויקט של שיקום מחצבה נטושה, פרויקט חיוני.

<יגדל אך: האתר הוגדר כאתר חיוני ולמעשה נחשב כאתר אסטרטגי לכל המרחב.

<יגדל אך: לעניין עצמו.

<יגדל אך: שוהם, בשנת 2009, הוציאה מכרז.

<יגדל אך: היא קיבלה בשנת 2006, במסגרת הסדר גבולות, את תא השטח ממועצה אזורית חבל מודיעין ויצאה למכרז לשיווק ופיתוח של אזור תעסוקה.

<יגדל אך: מרגע שהם יצאו לשיווק של אזור תעסוקה הם קיבלו החלטה לא להפעיל או לחסל את הפעילות של האתר בכניסה לאזור התעשייה המפואר.

דוד אמסלם: כמה זמן האתר שם, יגדל?

<יגדל אך: אנחנו פועלים משנת 1997.

<יגדל אך: למעשה זה מכרז שהוציאה המועצה האזורית חבל מודיעין לשיקום המחצבה, לפי ההוראות של התב"ע.

<יגדל אך: למעשה שוהם, ברגע שהיא נכנסה לנעליים של מועצה אזורית חבל מודיעין - - -

דוד אמסלם: רגע, למה המועצה הוציאה את המכרז?

דוד אמסלם: זה לא קרקע מינהל?

<יגדל אך: זה קרקע מינהל.

<יגדל אך: המועצה האזורית חבל מודיעין, על מנת לשקם את אותה מחצבה שהייתה נטושה במקום, בעצם - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת הם הביאו את זה במסגרת שיקום מחצבה?

<יגדל אך: נכון.

דוד אמסלם: יש תכנית שיקום, כולל גבהים, כולל הכל?

<יגדל אך: נכון, נכון.

<יגדל אך: ולמעשה שוהם החליטה שהם לא רוצים.

<יגדל אך: ברגע ששוהם נכנסו לנעליים של מועצה אזורית חבל מודיעין, הם מה שנקרא אחראים על השטח והם החליטו שהם לא רוצים את הפעילות באתר.

<יגדל אך: הם למעשה הגורם שעומד בינינו לבין המינהל.

<יגדל אך: הם היו צריכים ללכת ולהביא את ההרשאה מהמינהל והם לא עשו את זה.

<יגדל אך: ברגע שהם לא עשו את זה, הם באו וטענו אין רישיון עסק לאתר.

<יגדל אך: עתרנו לבית המשפט, צרפנו כמשיבים פורמאליים גם את המינהל וגם את המשרד להגנת הסביבה ובסופו של דבר בית המשפט נתן לנו רישיון ואפשר לנו להמשיך לעבוד.

<יגדל אך: עכשיו חזרנו לאותה סאגה בדיוק.

<יגדל אך: שוהם החליטה בכל דרך להביא לסגירה של האתר, למרות ששלושה שרים כתבו לראש המועצה והסבירו לו עכל החשיבות של האתר ועל רצף הפעילות, שוהם בשלהם, באותו קו.

<יגדל אך: עושים את הכל בשביל לסגור.

<יגדל אך: כל המנכ"לים האחרונים כתבו והסבירו את החשיבות של האתר ורצף הפעילות.

<יגדל אך: שוהם לא מפסיקים למרר לנו את החיים.

<יגדל אך: חילטו לנו את הערבות הבנקאית של 1.8 מיליון שקלים בלי שום סיבה מוצדקת.

<יגדל אך: בנו לנו חומות בתוך האתר מאיסכורית ולא מאפשרים לנו להשלים את עבודות השיקום.

<יגדל אך: סללו לנו כביש בתוך האתר.

<יגדל אך: באו אלינו בהאשמות שווא כל שני וחמישי על מטרדים שאנחנו יוצרים, אפילו ברמה ששמעתי לאחרונה של גריסת אסבסט.

<יגדל אך: כן, אנחנו נגרוס אסבסט בשטח שלנו ונסכן את העובדים שעובדים אצלנו.

<יגדל אך: הוציאו לנו חיוב ארנונה, מכמעט מיליון שקלים בשנה לחמישה מיליון שקלים.

<יגדל אך: מנסים לשבור אותנו.

<יגדל אך: מנסים להביא אותנו לפשיטת רגל, מנסים לעשות הכל רק שנתפנה משם.

<יגדל אך: ניסינו לעשות הכל להגיע להידברות.

<יגדל אך: אמרנו להם בואו נגיע להסדר.

<יגדל אך: בואו נגיע להבנות.

<יגדל אך: בואו נראה איך אנחנו מייצרים לוחות זמנים ואבני דרך למסירה את האתר.

<יגדל אך: נמאס לנו.

<יגדל אך: לא יכולים להתמודד כבר עם הסיטואציה הזאת.

<יגדל אך: באנו למועצה וביקשנו מהם להגיע להסדר.

<יגדל אך: ביקשו מאיתנו להשלים להם חומרים.

<יגדל אך: ביקשו מאיתנו להשקיע.

<יגדל אך: באמצע התהליך פשוט חתכו אותו ודרשו את הערבות הבנקאית שלנו.

<יגדל אך: כל הטענות שפה גיל מעלה, הוא מכיר את ההתייחסות שלי טוב.

<יגדל אך: אני מכיר את גיל באופן אישי ואני גם מחבב אותו באופן אישי, אבל התהליך הזה פה יצר מצב שפשוט בסופו של דבר אני לא מצליח לתפוס את המצב של הצו הזה.

<יגדל אך: תשמע, מדובר פה פשוט באסון אקולוגי.

<יגדל אך: מה שקורה פה מיום שישי זו תופעה מטורפת.

<יגדל אך: מאות משאיות שמגיעות לאתר, מעלה מ-200, פשוט אין להן מה לעשות.

<יגדל אך: אתה יודע, אני הזמנתי לפה שני קבלני פינוי שעובדים איתנו, שהסכימו לוותר על יום עבודה, רק כדי שהם יתארו.

<יגדל אך: אנשים שעובדים איתנו בצורה מסודרת כבר הרבה מאד שנים, שיבואו ויגידו בשטח מה האלטרנטיביות באמת שמדברים עליהן.

<יגדל אך: אלטרנטיבות.

<יגדל אך: אתר נען יש להם בעיה של נפחים כרגע, הם הקימו מתקן לשטיפה, אז הם כרגע צמצמו את הקליטה בצורה משמעותית.

<יגדל אך: אתרי תחנות המעבר - - -

דוד אמסלם: יגדל, אני רוצה להתקדם ברשותך, אז שים את זה שנייה בצד.

דוד אמסלם: תגיד לי מבחינת ה - - -

<יגדל אך: אוקיי.

<יגדל אך: אני רוצה להתייחס לטענות.

דוד אמסלם: מבחינת רישיון העסק, תראה, אני כרגע לא נכנס לסיפור של הפלישה – כן או לא – זה פחות חשוב.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה באמת פולש שם לשטח?

<יגדל אך: לא היה ולא נברא.

<יגדל אך: אנחנו מבצעים שם עבודות שיקום במסגרת היתר בנייה ו - - -

דוד אמסלם: אבל אני מדבר כרגע מבחינת ה- - -

<גיל ליבנה: בית משפט קבע את זה.

<יגדל אך: בית משפט, זה היה בהסכמה, גיל.

<יגדל אך: אתה מכיר את הסיפור מצוין.

<גיל ליבנה: בית משפט קבע את זה.

<יגדל אך: זה היה בהסכמה.

<גיל ליבנה: אבל אם זה בהסכמה, אז למה אתה אומר ש - - -

<יגדל אך: לא, זה היה בהסכמה שמה שקרה שרמ"י היו אמורים להעביר שובר תשלום לחידוש ההרשאה, שעד היום שוהם שומרים מסיבות לא ברורות אצלם במגירה, וברור לכם שאם הייתם מעבירים לנו את השובר הזה והיינו משלמים, גם אם זה תחת מחאה, הבעיה לא הייתה קיימת.

<יגדל אך: היא לא הייתה קיימת.

<יגדל אך: ה-480 - - -

<גיל ליבנה: הצו לא הוצא בגלל ה - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, סליחה.

דוד אמסלם: עוד מעט.

דוד אמסלם: זה לא עובד ככה.

דוד אמסלם: גם אתה, גיל.

דוד אמסלם: אני שואל ועונים לי.

דוד אמסלם: עוד מעט אני אעבור אליכם.

דוד אמסלם: מבחינת תכנית השיקום, אתם סוטים מתכנית השיקום?

<יגדל אך: ממש לא.

<יגדל אך: יש לנו יועצים מקצועיים.

<יגדל אך: נמצא פה צביקה הרפז שמנהל את השיקום.

<יגדל אך: יש לו שלושה מהנדסים שמלווים אותו.

<יגדל אך: יש לו יועץ קרקע.

דוד אמסלם: עזוב, לא צריך, שאלתי כן או לא.

<יגדל אך: לא.

<יגדל אך: יש לנו את ד"ר שמואל ברנר, שהוא היועץ המדעי שלנו, שהיה משנה למנכ"ל משרד הגנת הסביבה, שאחראי על כל הצד המקצועי והמדעי.

<יגדל אך: תשמע, אנחנו מלווים ביועצים מהשורה הראשונה.

<יגדל אך: האתר הזה לא נחשב סתם אתר דגל.

<יגדל אך: כל שני וחמישי מגיעות אלינו משלחות.

<יגדל אך: רק בשבוע שעבר כל עיריית פתח תקווה באה אלינו, כולל המנכ"לים של החברות הכלכליות, וכולם רק למצוא פתרון לנושא של נת"ע, לנושא של הרכבת הקלה ולבנייה של תחנת האוטובוס החדשה, מה זה היה?

<קריאה: התחנה המרכזית.

<יגדל אך: כולם בונים עלינו, אתה מבין?

<יגדל אך: ובסופו של דבר זה המצב.

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם גורסים שם חומר?

<יגדל אך: מה אנחנו, גורסים?

<יגדל אך: בטח.

<יגדל אך: זה אתר מרכזי ל - - -

דוד אמסלם: לגריסה?

<יגדל אך: כן, כן.

דוד אמסלם: ואת העודפים אתם מטמינים שם?

<יגדל אך: עודפים, כן ואת ה - - -

דוד אמסלם: כמה אחוזים אתם גורסים?

<יגדל אך: אנחנו גורסים 80%.

דוד אמסלם: מינהל מקרקעי ישראל.

<ישי לוי: בוקר טוב.

<ישי לוי: רציתי קודם רק לומר הערה קטנה.

<ישי לוי: הצו לא הוצא - - -

איתן ברושי: מה השם שלך?

<ישי לוי: שמי ישי לוי, מנהל תחום מחצבות ברשות ופרויקטים מיוחדים.

<ישי לוי: אני רוצה להעיר שהצו לא הוצא בגין אי תשלום שובר או שלא יצא שובר.

<ישי לוי: הצו יצא לאור טענות, לאור ממצאים של פלישה במדרונות הצפוניים.

<ישי לוי: אני רוצה עוד לחדד דבר נוסף.

<ישי לוי: הרשות מתקשרת בחוזה הרשאה אל מול המועצה.

<ישי לוי: לרשות אין התקשרות ישירה על מול המפעיל בשטח.

דוד אמסלם: למה, דרך אגב?

<ישי לוי: גם לאור תקנות חוק חובת המכרזים והחלטות ה - - -

דוד אמסלם: מה הקשר?

<ישי לוי: כי זה לא יצא במסגרת מכרז.

דוד אמסלם: אבל למה?

דוד אמסלם: אז תוציאו במסגרת מכרז.

דוד אמסלם: למה לא?

<ישי לוי: אני אענה גם לזה.

<ישי לוי: אני מבין שמהות הדיון זה בשאלה איך אנחנו מתנהלים מכאן.

<ישי לוי: בהמשך יש את מה שנקרא הבור הצפוני.

דוד אמסלם: לא, אני לדעתי אגיד לך מה קרה כאן.

דוד אמסלם: הרי אני מבין שזה בעצם מחצבה שהייתה צריכה להיות משוקמת.

<ישי לוי: זה היה בעבר מחצבה, לפני שנת 1995, של אבן וסיד.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: אז אתה יודע שבעצם כנראה שמאז לא שיקמו אותה וזה עולה כסף לשקם אותה באופן מעשי.

דוד אמסלם: לכן בעצם אתם העדפתם כרגע, וזה נוח, לבוא ולהפעיל שם איזה שהוא מישהו שהמפעיל ישקם אותה על בסיס תכנית שנותנים לו.

דוד אמסלם: ולכן אני מניח שבאותה נקודת זמן לא היו כל כך הרבה קופצים, אף אחד לא הבין את העניין.

דוד אמסלם: אז לכן אני שואל עכשיו למה אתם בכלל צריכים את הרשות.

דוד אמסלם: זה קרקע שלכם.

דוד אמסלם: חובת השיקום היא שלכם, בכלל לא של הרשות, בגלל שאתם נתתם את זה לאבן וסיד.

דוד אמסלם: זאת אומרת אם מחר הוא יוצא ומחר אין אף אחד ואף אחד לא רוצה להטמין שם ואין תכנית הטמנה, מי שאמור לשקם זה אתם.

דוד אמסלם: זה קרקע מדינה.

דוד אמסלם: אז לכן אני שואל שאלה, איך אתם פתאום הפכתם להיות מהאו"ם?

<ישי לוי: אני אענה.

<ישי לוי: הרשות מקצה מטמנות גם בהתאם לחוק וגם בהתאם להחלטות המועצה, לרשויות, אלא אם כן זה יוצא במכרז.

<ישי לוי: אני רק אומר גם שבמקרה הזה הקרקע לא של הרשות.

<ישי לוי: חלקה, חלק גדול מן הקרקע בכלל הופקע על ידי המועצה, אבל זו לא הסיבה שבגינה חובת השיקום - - -

דוד אמסלם: שנייה, של מי הקרקע?

דוד אמסלם: אם היא לא של המינהל, אז של מי היא?

<ישי לוי: חלקה הופקע על ידי המועצה בסעיף 19 – הופקע על ידי המועצה.

דוד אמסלם: לטובת?

<ישי לוי: לטובת - - -

<גיל ליבנה: יש שם שב"צ ושצ"פ.

דוד אמסלם: אוקיי.

<גיל ליבנה: ייעוד הקרקע, חלק ממנו הוא שב"צ - - -

דוד אמסלם: כן, אבל אתה אמור לקבל אותו בגבהים הנכונים.

<גיל ליבנה: זה מגרש לצורכי ציבור.

<גיל ליבנה: נכון, קיבלנו אותה בגובה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: זאת אומרת בעצם - - -

<גיל ליבנה: וזה המגרש שגידרנו אותו, משום שכל הזמן פלשו ושפכו לנו בו, אבל זה שב"צ.

<גיל ליבנה: זה כמו שפולשים לשב"צ לבית ספר וכל הזמן עושים - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אני מבין הכל, תסמוך עלי, אל תדאג.

<ישי לוי: עוד דבר שאני רק רוצה להוסיף, ברשותכם.

<ישי לוי: חובת השיקום היא לא של הרשות, לא רק מהסיבה שזה הופקע, כי ההפקעה הייתה כאן לאחרונה.

<ישי לוי: חובת השיקום היא של הרשות המקומית מכיוון שההרשאה ניתנה לרשות המקומית.

<ישי לוי: למטמנה בסופו של דבר יש גם איזה שהוא אלמנט כלכלי בכדי להחזיר את ההשקעות ואת ההוצאות והחובה של השיקום היא של המורשה.

דוד אמסלם: אמרתי.

דוד אמסלם: זה היה נוח לכם בגלל שדרך אגב בתקופות מסוימות, באותן שנים זה בכלל לא היה כלכלי.

דוד אמסלם: את זה אני מספר לך.

דוד אמסלם: אז אני הפעלתי כמה אתרים כאלה.

דוד אמסלם: אז זה הלך והפך להיות כלכלי ככל שלא היו אתרים ונסגרו אתרים, אז לכן בוא אני אספר לך.

דוד אמסלם: אנחנו היינו גובים פה בזמנו, בערך 10 שקלים למשאית.

דוד אמסלם: שקל לקו"ב.

דוד אמסלם: זה לא היה מכסה לי אפילו את הטרקטור ואת העובדים שם.

<ישי לוי: אני לא חושב שאלה המחירים היום.

דוד אמסלם: אני מספר לך.

דוד אמסלם: היום לא.

דוד אמסלם: אני מספר לך אז, בערך בתחילת שנות ה-90 זה היה ככה.

דוד אמסלם: אבל זה לא משנה.

דוד אמסלם: זאת אומרת בעיקרון אתם לכאורה לא צד בעניין?

<ישי לוי: אנחנו בוודאי צד לעניין.

דוד אמסלם: אתם רואים את עצמכם צד לעניין?

<ישי לוי: אנחנו בוודאי צד לעניין.

<ישי לוי: הרשות, גם במספר החלטות בהנהלה, ניסתה לסייע עד כמה שאפשר, כולל אורכות נוספות להרשאה שניתנו, אבל בסופו של דבר לא ניתן היה לממש אותן.

<ישי לוי: אנחנו כרגע ממוקדים בעיקר בפעילות של להוציא את השטח הצפוני, את התא הצפוני למכרז, בכדי לתת מענה להמשך הטמנה.

איתן ברושי: הקרן לשיקום מחצבות מעורבת בזה?

<ישי לוי: הקרן לשיקום מחצבות, למיטב ידיעתי לא מעורבת בזה.

דוד אמסלם: הקרן לשיקום מחצבות תורמת את חלקה כשאין יזם.

דוד אמסלם: זה לא היה המקרה.

איתן ברושי: בסדר, אבל זה מחלק משיקום מחצבות.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: יש חוזר פעיל היום בין זה לבין המפעיל?

<גיל ליבנה: לא.

דוד אמסלם: חוזה.

<גיל ליבנה: עם המינהל אין לנו חוזה.

דוד אמסלם: אז מי אמור לעשות את החוזה?

דוד אמסלם: איך זה עובד?

דוד אמסלם: אתה אמור לעשות מול המינהל וזה Back to Back, כאילו?

<גיל ליבנה: אני אמור לעשות מול המינהל ו - - - לעשות מול המפעיל.

<גיל ליבנה: כן.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: עכשיו היות ולך אין מול המינהל, למה אין לך מול המינהל?

<גיל ליבנה: אין לי מול המינהל משום שיש עבירות בשטח - - -

דוד אמסלם: לא, לא קשור.

דוד אמסלם: על הקרקע.

<גיל ליבנה: לא, על הקרקע הזאת.

<גיל ליבנה: על הקרקע הזאת התחילו להיות פלישות.

דוד אמסלם: אבל מה זה קשור?

<גיל ליבנה: בשטח שזה קשור.

<גיל ליבנה: אני עובד מול המינהל.

<גיל ליבנה: המינהל אומר לי - - -

אורן אסף חזן: רגע, אבל לפני כמה זמן התחילו - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, אורן.

אורן אסף חזן: לא, רק כדי להבין.

דוד אמסלם: לא, לא, עוד מעט אני אתן לך.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: גיל, אני רוצה לשאול שאלה.

דוד אמסלם: הרי אם זה Back to Back, זאת אומרת בעצם אתה עושה מולו חוזה, מול המינהל ואחרי זה מתקשר איתו על בסיס אותו הסכם הרי.

<גיל ליבנה: נכון.

דוד אמסלם: אין לי מושג למה הוא לא עושה את זה ישירות, אבל בוא נעזוב את זה שנייה בצד.

<גיל ליבנה: כי זה לא התחיל ככה.

דוד אמסלם: לא חשוב, אני מספר לך.

דוד אמסלם: זה היה צריך להיות בווקטור ישיר, אבל לא משנה.

דוד אמסלם: עזוב את זה שנייה.

דוד אמסלם: איך אתה אמרת – לא התחיל ככה – בוא נשאיר את זה ככה.

<גיל ליבנה: נכון.

דוד אמסלם: בעצם כמה זמן עכשיו אתה בלי חוזה מול המינהל?

<גיל ליבנה: אני?

<גיל ליבנה: שנה.

<גיל ליבנה: יותר משנה.

דוד אמסלם: זאת אומרת בלי קשר כרגע לשום דבר, בעצם אין לך חוזה מול המינהל שנה.

דוד אמסלם: ואז בעצם אתה לא יכול להתקשר איתו, בגלל שאין לך חוזה.

<גיל ליבנה: ויותר מזה.

<גיל ליבנה: החוזים הקודמים שהיו לי איתו, הם הופרו.

דוד אמסלם: עזוב את ההפרה.

דוד אמסלם: עזוב.

<גיל ליבנה: לא, איך אני יכול - - -

דוד אמסלם: אני אסביר.

<גיל ליבנה: רגע, שנייה.

<גיל ליבנה: איך אני יכול לחדש חוזה, כשהחוזה הקודם הופר?

דוד אמסלם: לא אמרתי.

דוד אמסלם: רגע, שנייה.

דוד אמסלם: אני מסביר, תראה - - -

<גיל ליבנה: וההפרה לא מתוקנת.

<גיל ליבנה: איך אני יכול לחדש חוזה?

דוד אמסלם: תראה, אז לכן אני עדיין עוד לא שם.

דוד אמסלם: אני כרגע - - -

<יגדל אך: שום דבר לא הופר.

דוד אמסלם: רק שנייה, יגדל.

דוד אמסלם: אנחנו פה לא באצטדיון טדי.

דוד אמסלם: אני הבנתי, שמעתי אותך.

דוד אמסלם: אני שואל אותו כמה שאלות וממשיכים.

דוד אמסלם: אני מבין את התמונה.

דוד אמסלם: גם בוודאי ובוודאי כאן אני לא הולך לברר את העובדות, הרי זה בבית משפט, שם יתבררו העובדות, אבל אני רק רוצה להבין את התהליך.

דוד אמסלם: אני כרגע רוצה להבין את התהליך שקרה פה.

דוד אמסלם: אז בעצם אתה אומר כבר שנה, בלי קשר לשום דבר, אין לך חוזה מול המינהל.

<גיל ליבנה: היה לי חוזה מול המינהל.

דוד אמסלם: דרך אגב, החוזה שלך מול המינהל הוא בכלל לא רלבנטי לגבי כרגע איך אתה יוצא למכרז.

דוד אמסלם: אתה יכול בעצם לכאורה לא להיות בחוזה איתו, אבל אתה חייב להיות בחוזה מול המינהל על השטח.

דוד אמסלם: אין קשר.

דוד אמסלם: אני לא רואה את הקשר בין הדברים.

<גיל ליבנה: אם אני לא מבצע פעילות - - -

דוד אמסלם: לא, אתה צריך.

דוד אמסלם: אתה רוצה לפתח את - - -

<גיל ליבנה: לפתח זה משהו אחר, אבל אם - - -

דוד אמסלם: אתה רוצה להמשיך להפעיל את המטמנה בגלל השטח, בגלל שאתה רוצה לקבל שטח פיקטיבי.

דוד אמסלם: הרי המטמנה כמטמנה אין לה משמעות.

דוד אמסלם: היא הפכה להיות מטמנה בגלל השיקום, לא הפוך.

<גיל ליבנה: זה נכון.

דוד אמסלם: עכשיו השיקום, אני אספר לך, כשאתה יורד למעלה אדומים תראו שם את כל הוואדי למטה, כל איפה שיש שם את האגם ואת כל המסעדות.

דוד אמסלם: זה שטח שאני מלאתי אותו במשך שבע שנים עד הגבהים המתאימים.

דוד אמסלם: זה היה למטה.

דוד אמסלם: הפכנו אותו לאתר.

דוד אמסלם: זה 10 שנים, הבאנו אותו לקרקע אמיתית וזה עשינו לו מה שנקרא-.

דוד אמסלם: אתם עושים שם מילוי מבוקר?

<גיל ליבנה: כן, כן.

דוד אמסלם: ובסופו של דבר יצרנו את השטח.

דוד אמסלם: עכשיו, לא פעלנו באתר בגלל שאנחנו צריכים אתר, אלא בגלל שרצינו את השטח והשטח הכתיב מילוי.

דוד אמסלם: לכן השטח הזה, ועזוב את יגדל, תוציא אותו, בסדר?

דוד אמסלם: לכן שאלתי אם הוא בגבהים המתאימים, תראה, יש גבהים - - -

<גיל ליבנה: מעל הגבהים.

דוד אמסלם: יש תכנית גבהים.

<גיל ליבנה: הוא מעל הגבהים.

דוד אמסלם: אם הוא מעל הגבהים, אז אני לא - - -

<גיל ליבנה: הוא גולש.

<גיל ליבנה: בגלל זה הוא גולש לצפון, הוא גולש לכביש.

<גיל ליבנה: בגלל זה הוא גולש - - -

<קריאה: מה פתאום, לא.

<קריאה: זה אמירות לא נכונות.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: תראה, זה לא מה נראה לנו.

דוד אמסלם: יש תכנית.

דוד אמסלם: אם מעל הגבהים, אז תשבו איתם - - -

<גיל ליבנה: הוא חורג מהתכנית.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: תשבו איתם ויכול להיות.

דוד אמסלם: רגע, כל האתר הוא מעל הגבהים?

<גיל ליבנה: כל האתר מעל הגבהים.

דוד אמסלם: פוטנציאל האתר מומש ברמה של 100% לדעתכם?

<גיל ליבנה: 150%.

<קריאה: גם מעל למה ששולם למינהל.

דוד אמסלם: לא, עזוב כסף.

דוד אמסלם: אני שואל תכנית.

<קריאה: פלישות לצדדים.

דוד אמסלם: עזוב פלישות לצדדים.

<קריאה: הייתה שם מסלעה, כמו שאמר גיל, באורך של 100 מטרים - - -

דוד אמסלם: אבל עזוב.

דוד אמסלם: תראה, בדרך כלל - - -

<קריאה: אבל זו עבירה חמורה על החוק.

דוד אמסלם: אבל אתה לא איתי.

דוד אמסלם: הוא אמר את זה כבר.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה.

דוד אמסלם: נניח יש לשיטתכם פלישה, שימו אותה בצד שנייה.

דוד אמסלם: עכשיו יש את האתר עצמו שאנחנו צריכים לטפל בו, להביא אותו לתנאים המתאימים.

דוד אמסלם: אז יכול להיות שיש פלישה, אז נטפל בפלישה.

דוד אמסלם: כרגע - - -

<גיל ליבנה: מבחינת הגובה, אנחנו עברנו את הגובה.

דוד אמסלם: איפה?

דוד אמסלם: בפלישה?

<גיל ליבנה: לא.

<גיל ליבנה: בכל האתר.

דוד אמסלם: זאת אומרת נניח שהוא עובד, הכל פיקס, אין לך בעיה איתו, הכל מצוין, אתה בא, אתה אומר לו תקשיב, בסך הכל בשטח הזה הגענו לאופטימום, לגבהים הנכונים, אנחנו מבקשים להפסיק את השפיכות?

<גיל ליבנה: נכון.

<גיל ליבנה: זה היה צריך - - -

דוד אמסלם: מתי זה קרה?

<גיל ליבנה: שנייה.

<גיל ליבנה: תקשיב, על פי החוזים שהיו לנו עד לפני שנה, האתר היה צריך להימסר למועצה משוקם בגבהים שהיו רלבנטיים לאז, לפני שנתיים.

<גיל ליבנה: לפני שנתיים.

<גיל ליבנה: מאז - - -

דוד אמסלם: למה הוא לא נמסר לפני שנתיים?

<גיל ליבנה: כי הוא לא מבצע.

<גיל ליבנה: הוא מפר את החוזה.

דוד אמסלם: רק שנייה, אתה אומר שבעצם האתר הגיע למקסימום קיבולת שלו, זה מה שאתה אומר.

<גיל ליבנה: נכון.

דוד אמסלם: לפי התכניות, עוד לפני שנתיים.

דוד אמסלם: אז איך יכול להיות שהוא כבר ממלא שנתיים ואתם לא עוצרים את זה?

<גיל ליבנה: כי הוא גורס.

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: בסוף אנחנו מדברים על החומר שנטמן.

<גיל ליבנה: נכון.

דוד אמסלם: אם הוא גורס את כל החומר, אז מעולם לא יהיה שיקום, בגלל שהחומר נטמן.

<גיל ליבנה: נכון להיום כל החומר שיש באתר - - -

דוד אמסלם: אז אני שאלתי האם אתר גמר את כל הקיבולת, בלי קשר אליו.

דוד אמסלם: נניח שהוא אחלה בן אדם, אתה אוהב אותו, הוא עומד על כל קוצו של יוד, בכלל לא פלש לכלום.

<גיל ליבנה: הוא גמר ועבר ואני גם יכול להביא לך תכנית מדידה.

דוד אמסלם: טוב, הבנתי.

<יגדל אך: אפשר רק מילה, דודי, בבקשה?

דוד אמסלם: בשביל מה לך?

<יגדל אך: רק מילה אחת.

<יגדל אך: אתה שומע את גיל.

<יגדל אך: הוא מדבר על מסירה.

דוד אמסלם: אבל זה לא משנה.

<יגדל אך: אבל רגע.

<יגדל אך: כל העניין של הארכת משך ביצוע לא בא ממני.

<יגדל אך: הוא בא מהמשרד להגנת הסביבה.

<יגדל אך: הם כותבים וכותבים וכותבים, והם מדברים על המדיניות שלהם להרים את אחוזי המיחזור ולצמצם את ההטמנה.

דוד אמסלם: יגדל, אני רוצה להתקדם בדיון.

דוד אמסלם: סמוך עלי.

דוד אמסלם: אם אני אמרתי לך בשביל מה לך, תאמין לי, התשובה היא לא חשובה.

דוד אמסלם: מה רצית בבקשה?

<ישי לוי: רציתי רק לדייק פה.

<ישי לוי: מרבית השטח הופקע.

<ישי לוי: אז כשאומרים אין הרשאה מול הרשות, הרשות לא יכולה לתת חוזה הרשאה על שקע שהופקע.

<ישי לוי: השטח שהופקע, אתם מתנהלים בו ואתם תנהלו את המערכת יחסים שלכם בקשר אליו, יחד עם המפעיל.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אני שאלתי אותך.

דוד אמסלם: בגדול אתה אמרת שהשטח הופקע, מרביתו.

<ישי לוי: מרבית השטח.

דוד אמסלם: אז אני מניח שחלקו לא הופקע ועדיין אתה לא נותן לעירייה לנהל את השטח שלך.

דוד אמסלם: זה אחד.

דוד אמסלם: מה שלא הופקע.

דוד אמסלם: שניים - - -

<ישי לוי: בשטח שלו - - -

דוד אמסלם: הוא אמור לקבל ממך שטח במצב נתון.

דוד אמסלם: הרי הוא מקבל אותו לשצ"פ ואתה אמור לשקם אותו ולהעביר לו אותו כשהוא משוקם, לא הפוך.

דוד אמסלם: הוא לא קבלן ביצוע שלך בעניין, אבל בוא נעזוב את זה עכשיו.

דוד אמסלם: בואו נתקדם.

דוד אמסלם: אני רוצה לעבור למשרד להגנת הסביבה.

דוד אמסלם: אתם פה?

<זוהר שקלים: כן.

דוד אמסלם: איפה אתם בתמונה?

<זוהר שקלים: המשרד מכיר במרכזיות של האתר.

דוד אמסלם: מכיר?

<זוהר שקלים: מכיר.

דוד אמסלם: קודם כל תגידי את השם בבקשה.

<זוהר שקלים: זוהר שקלים, יועצת משפטית של מחוז מרכז.

דוד אמסלם: כמה קו"ב אתם קולטים שם ביום, יגדל?

<יגדל אך: 2,000 טון ביום.

<יגדל אך: בין 1,500 ל-2,000.

דוד אמסלם: כמה זה יוצא בקו"ב?

<יגדל אך: פחות או יותר אחד לאחד בפסולת בניין.

<יגדל אך: אם זה עודפי עפר, אז זה אחד לשניים בפסולת עפר.

דוד אמסלם: זה קצת יותר מאחד.

דוד אמסלם: בערך 1,000-1,200 קו"ב?

<יגדל אך: אם אנחנו משקללים את עודפי העפר, זה מגיע ל-2,500 קו"ב.

דוד אמסלם: אוקיי, בבקשה.

<זוהר שקלים: אז אנחנו בהחלט מכירים במרכזיות של האתר.

<זוהר שקלים: אנחנו מכירים בצורך באתר הטמנה לפסולת בניין.

דוד אמסלם: יש לכם אתר חלופי באזור?

<זוהר שקלים: במחוז מרכז, לאו דווקא בשוהם, לאו דווקא עם המפעיל הזה.

<זוהר שקלים: אנחנו כן חושבים שצריך אתר כזה.

<זוהר שקלים: יחד עם זאת אין חולק מבחינתנו שלמועצה יש את הסמכות, את האחריות, את שיקול הדעת, להוציא צו סגירה.

<זוהר שקלים: לא לתת רישיון עסק, כן לתת רישיון עסק, זה שיקול דעת בלעדי של עיריית שוהם ואנחנו - - -

דוד אמסלם: זוהר, אני לא שם.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: תעני ברשותך לשאלות שלי.

דוד אמסלם: הרי זה אמור להיות, אני מבין, ודרך אגב, את אתר ברקת אני מכיר כבר הרבה מאד שנים.

<גיל ליבנה: הם ביטלו את היתר ההפעלה.

דוד אמסלם: שנייה.

<גיל ליבנה: המשרד ביטל.

דוד אמסלם: הוא אמור לתת תשובה לכל אזור גוש דן.

דוד אמסלם: זה בזמנו מה שאני זוכר.

<זוהר שקלים: נכון.

דוד אמסלם: עכשיו, התשובה היא בעיקר לעודפי עפר.

דוד אמסלם: עזבי, מה שמעניין אותנו עודפי עפר ופסולת בנייה, אבל בעיקר עודפי עפר.

<זוהר שקלים: גם פסולת בנייה.

<זוהר שקלים: אנחנו לא היינו רוצים שהיא תהיה זרוקה ברחוב.

דוד אמסלם: כן, אבל אני רואה את העסק היותר משמעותי דווקא בעודפי עפר.

אורן אסף חזן: או תמונות של אסבסט שראיתי מפוזר בכל מקום ואני לא יודע מי אחראי פה על כל המחדל הזה.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

<זוהר שקלים: זה נושא נפרד.

דוד אמסלם: עודפי העפר, מבחינתנו, כשאנחנו נכנסים לעבודות תשתית ולעבודות בוודאי היום, בכל הנושא של הבינוי, אז אני רואה את זה יותר אם אין איזוני קרקע, בסוף זה מגיע אליו כעודפי עפר.

דוד אמסלם: ואלה הכמויות - - - לטעמי.

דוד אמסלם: ולכן בעצם מדינת ישראל צריכה לייצר אתרים כאלה.

דוד אמסלם: אני ביקשתי ממינהל התכנון לייצר תכנית תמ"א ארצית כדי להסדיר את הנושא הזה.

דוד אמסלם: כרגע אף אחד עוד לא שם עוד.

דוד אמסלם: עכשיו אני שואל שאלה.

דוד אמסלם: אני יוצא שנייה מהסיפור.

דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע לסיפור של שוהם.

דוד אמסלם: אני מוציא אותם שנייה מהנוסחה, בגלל שאני לא מסכים איתך שכל עירייה יכולה לעשות מה שהיא רוצה בתחום השיפוט שלה, בלי קשר למה שקורה במדינת ישראל.

<זוהר שקלים: זה חוק רישוי עסקים.

<זוהר שקלים: על זה אני מדברת.

דוד אמסלם: תראי, יש בסוף השלכות.

דוד אמסלם: כשיש השלכת רוחב רצינית, אז אנחנו לא יכולים להגיד תשמע, אדוני, יש לך רישיון עוסק או אין לך.

דוד אמסלם: אנחנו מסתכלים על הבעיה.

דוד אמסלם: הרי אנחנו לא מייצרים, בגלל פרוצדורה קטנה אנחנו לא מייצרים בעיה ענקית.

דוד אמסלם: זה צריך להיות ברור.

דוד אמסלם: ואנחנו גם לא פותרים בעיה באמצעות בעיה יותר חמורה.

דוד אמסלם: אז לכן כרגע אני לא נכנס לפלישות, לא נכנס לתפעול.

דוד אמסלם: אני בהנחת עבודה שהעובדות ביניהם יתבררו בבית המשפט.

דוד אמסלם: אני לא שם בכלל.

דוד אמסלם: זה לא הסיפור שלי.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת.

דוד אמסלם: היות ובעצם התקשר אלי רק שלשום - או אתמול, אני כבר לא זוכר, אני מבולבל - ראש עירית קריית אונו ודיבר איתי על זה שיש לו עכשיו תכנית בנייה שם ואין לו לאן לפנות עודפי עבר.

דוד אמסלם: ואני מניח שברקת היה נותן תשובה לכל האזור שם.

<גיל ליבנה: לעודפי עפר?

דוד אמסלם: לעודפי עפר גם.

<גיל ליבנה: אין מקום לעודפי עפר.

דוד אמסלם: אז, שוב, הוא גורס אותם.

<יגדל אך: מטפלים בהם.

<גיל ליבנה: לא, עודפי עפר לא גורסים.

<יגדל אך: אנחנו מטפלים.

<יגדל אך: אנחנו התחייבנו עכשיו לקלוט 300,000 טונות מהרכבת הקלה.

דוד אמסלם: שנייה, יגדל.

דוד אמסלם: אני קצת מבין מה זה עודפי עפר.

דוד אמסלם: אז אני מסביר לך שהוא גורס אותם.

דוד אמסלם: את רובם.

<גיל ליבנה: את עודפי העפר?

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: בעיקר, דרך אגב.

דוד אמסלם: פסולת הבנייה זה לא האפקטיביות שלו בפסולת בנייה.

דוד אמסלם: בעודפי עפר.

דוד אמסלם: למה לא? אני לא הבנתי.

דוד אמסלם: כל חומר החפירה, כל הסלעים שיוצאים מפה, מה עושים איתם?

דוד אמסלם: בכלל, מה המחצבה שעשתה שם?

דוד אמסלם: היא חצבה וגרסה ושלחה את זה כמצעים.

דוד אמסלם: בסופו של דבר עודפי העפר אמורים להגיע לשם.

דוד אמסלם: היות ואנחנו מובילים פרויקטים, במדינת ישראל מובילים עכשיו פרויקטים של בינוי בכל האזור, בכל הארץ, אבל אני מניח באזור גוש דן יש פרויקטים לא קטנים בקנה.

דוד אמסלם: אני מניח שיכולים לצאת שם עודפים משמעותיים מאד.

דוד אמסלם: גם כל פרויקטי התשתית – אני אומר לכם – פרויקט התשתית הכבדים – מהרכבת הקלה בתל אביב, כל החפירות שם, לאן ילכו?

דוד אמסלם: הרי מדובר בעשרות אם לא מאות - - -

אורן אסף חזן: יושב הראש, יש חוות דעת של המשרד לאיכות הסביבה, שקובעת – אל תסגרו את האתר עד שתמצאו פתרון חלופי.

אורן אסף חזן: צריך להגיד את הדברים.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: לכן אני שואל שאלה, איפה אתם - - -

אורן אסף חזן: הנה, היא אומרת.

אורן אסף חזן: זה הבעיה פה.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

<זוהר שקלים: רגע, אבל - - -

דוד אמסלם: היות ובעצם כרגע - - -

<זוהר שקלים: צריך להגיד את הדברים עד הסוף.

דוד אמסלם: שנייה, זוהר.

דוד אמסלם: הוא בדרך כלל מפריע לי.

דוד אמסלם: היות ובעצם מדובר בכמויות עצומות של תשתיות אחרות, שזה הנגזרת שלהם, אתה צריך בסוף אתר בקצה.

<זוהר שקלים: נכון.

דוד אמסלם: לא ברקת, לא ברקת.

דוד אמסלם: משהו.

<זוהר שקלים: נכון.

דוד אמסלם: משהו צריך לטפל בזה.

דוד אמסלם: לאן ילכו.

<זוהר שקלים: זו בדיוק האמירה שלנו.

דוד אמסלם: עכשיו אני אומר לך מניסיון שלי, ברגע שאנחנו סגרנו את האתר בנווה יעקב, באותו רגע אנחנו מצאנו בעיה קשה מאד בעיר, שלקח לי 20 שנה, לא הצלחתי להתגבר עליה, לגבי כל הפקרות העפר.

דוד אמסלם: בדרך כלל הם מפקירים את זה במקומות הכי צדדיים, הכי קשים, בתוך יערות, בתוך מדרונות, ואי אפשר להוציא את זה.

דוד אמסלם: להוציא משאית של 20 שקלים, אחרי זה אתה צריך להשקיע שם 200,000 שקלים להוציא אחת.

דוד אמסלם: אז אני פיתחתי פה טכניקות.

דוד אמסלם: הבאתי קרקע כדי לכסות אותם.

דוד אמסלם: מרוב שלא יכולתי להוציא, התחלתי לכסות.

דוד אמסלם: מצאתי את עצמי כאן מוציא מיליוני שקלים ומכסה כל מיני ערימות של כל מיני משאיות שבאו.

דוד אמסלם: מסתכל ימינה, שמאלה ומרים את הקיפר והולך.

<קריאה: שתי דקות של פחד.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אז לכן אני שואל אתכם.

דוד אמסלם: אני מבין את העירייה.

דוד אמסלם: למועצה יש את האג'נדה שלה.

דוד אמסלם: היא לא אמורה לתת תשובה למדינת ישראל.

דוד אמסלם: ראש המועצה קם, נבחר כדי לתת תשובה לתושבים שלו.

דוד אמסלם: לא מעניין אותו כלום.

דוד אמסלם: אתם הרי בסופו של עניין אמורים לראות את כל המרחב ולתת את כל התשובות ואתם הרגולטור שאמור להיות בנושא הזה.

דוד אמסלם: אז איך אתם אין לכם Say בעניין הזה?

<זוהר שקלים: בהחלט מתפקידנו לראות את כל המרחב ובהחלט יש לנו Say בעניין הזה ואמרנו אותו לא פעם ולא פעמיים.

<זוהר שקלים: אנחנו ביקשנו והפצרנו גם בעירייה, גם ברמ"י, שהסגירה של האתר תהיה Back to Back עם פתיחתו של אתר חדש.

<זוהר שקלים: אנחנו עמדנו על זה גם בהליכים בבית המשפט, בעתירות מנהליות ותביעות שנוהלו בין הצדדים והצטרפנו ואמרנו לא מעניין אותנו הפרטים, אנחנו רוצים שיהיה אתר.

<זוהר שקלים: אנחנו לא מתעקשים על מפעיל ואנחנו לא מתעקשים.

<זוהר שקלים: אנחנו רוצים שיהיה אתר שיקלוט עודפי פסולת בנייה.

<זוהר שקלים: זו מכת מדינה.

<זוהר שקלים: זו מכה בעיקר במחוז מרכז.

<זוהר שקלים: הפצרנו בשני הצדדים וגם הפעלנו את כובד משקלנו בעתירות מנהליות ואכן היו סיכומים בבתי משפט, שנתנו כל פעם הארכה בעוד שנה ועוד שנה, גם בעקבות הלחץ שלנו.

<זוהר שקלים: כרגע הצדדים הגיעו לכזה משבר, שאנחנו לא יכולים להתערב בו, מכיוון שבאמת יש פה סמכות בחוק.

<זוהר שקלים: המחוקק במדינת ישראל נתן את הסמכות בחוק רישוי עסקים לרשות מקומית, להוציא צו סגירה.

<זוהר שקלים: זה לא ששאלו אותנו והתייעצו איתנו.

<זוהר שקלים: ידענו שיש להם כוונה להוציא.

<זוהר שקלים: לא ידענו מתי הם יוציאו.

<זוהר שקלים: אנחנו יכולים לאהוב או לא לאהוב את זה, אבל בסוף זה סמכותם הבלעדית ואני לא יכולה להגיד משהו אחר.

<זוהר שקלים: אנחנו כן שבים ומפצירים מהצדדים להגיע להסכם, לפיתרון, כדי שיהיה Back to Back.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין, זוהר.

דוד אמסלם: מה שאת אומרת עכשיו, אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: את אומרת לי שמבחינת החוק הקיים היום - ואני מחבב מאד את גיל ליבנה.

דוד אמסלם: באמת, אני גם מיודד איתו, אבל אני מניח שיש ראש מועצה אחר שהשתגע.

דוד אמסלם: יודעת מה, אני ראש המועצה, השתגעתי.

דוד אמסלם: מחליט לסגור.

דוד אמסלם: בא לי.

דוד אמסלם: אני עכשיו מוצא איזה סיבה קטנה, את יודעת, קצת אבק, קצת פה, קצת שם.

דוד אמסלם: וזה נניח האתר שכל מדינת ישראל באה אליו.

דוד אמסלם: אז זה נראה לך הגיוני שאני - - -

אורן אסף חזן: שהמדינה מתעלמת.

<זוהר שקלים: כן, אבל - - -

דוד אמסלם: ואין אף אחד שאומר כלום, שום דבר, הכל בסדר.

<זוהר שקלים: לכן יש - - -

אורן אסף חזן: יש פה עוד משהו, יושב הראש.

אורן אסף חזן: האתר מוגדר אתר חיוני.

אורן אסף חזן: יש צו ממשלתי שקובע שבמלחמה אסור לסגור אותו, אז משהו פה לא פרופורציונאלי.

אורן אסף חזן: יש צו ממשלתי שאומר שאם יש מלחמה, לא נוגעים באנשים שעובדים באתר והאתר צריך לעבוד מסביב לשעון.

אורן אסף חזן: אז אם במלחמה זה עד כדי כך חמור, אז פתאום אומרים רגע, במלחמה כן אבל פה אנחנו מחליטים לסגור?

אורן אסף חזן: נשאלת רק שאלה ואני מנסה להבין עד לרגע זה, מה ה- - -

דוד אמסלם: רק שנייה, רק שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

אורן אסף חזן: אני פשוט מנסה להבין, כי- - -

דוד אמסלם: דקה, דקה.

דוד אמסלם: אני עדיין רק שנייה עם זוהר.

דוד אמסלם: בבקשה.

<זוהר שקלים: זה מה שהחוק קובע.

<זוהר שקלים: ברגע שחולקים על זה אפשר לפנות לבית המשפט.

דוד אמסלם: זאת אומרת אנחנו מביאים את ההכרעה לבית המשפט, זה מה שאת אומרת.

<זוהר שקלים: המצב הוא - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת המדינה היא בעצם, בשבילה הסמכות - - -

<זוהר שקלים: לא המדינה.

דוד אמסלם: לא, תראי.

דוד אמסלם: הבעיה בסוף, תראי, אני ככה רואה את הדברים, בגלל זה הדיון.

דוד אמסלם: אם היה שם עוד אתר חלופי, לא הייתי עושה דיון פה.

<זוהר שקלים: נכון.

דוד אמסלם: תשברו את הראש בבית המשפט, תעשו מה שאתם מבינים.

דוד אמסלם: תפעילו את הסמכות.

דוד אמסלם: אני גם לא בתקן בורר בכלל.

דוד אמסלם: לי מפריע משהו אחר לגמרי.

דוד אמסלם: אמרתי, אני יזמתי כבר לפני כשנה עם מינהל התכנון, בגלל שאני מזהה את הבעיה כבר הרבה מאד זמן.

דוד אמסלם: לא בקשר לברקת, בכלל, בכל מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני מזהה מה קורה.

דוד אמסלם: אני מבין שאנשים לפעמים לא חושבים מעבר לאף שלהם מטר.

<זוהר שקלים: נכון.

דוד אמסלם: אני יזמתי מול מינהל התכנון והוא הולך להציג לנו תכנית תמ"א ארצית לגבי כל אתרי הפסולת בנייה במדינת ישראל, מהצפון ועד הדרום.

דוד אמסלם: אנחנו הולכים גם עכשיו לפרויקטים משמעותיים מאד, בכל הנושא של הפינוי.

דוד אמסלם: הרי מדינת ישראל דוחפת את זה.

דוד אמסלם: כל זה גוזר עודפי עפר בכל מקום, שלא תבוא.

דוד אמסלם: אחרי שאתה עושה את כל האיזונים המקסימאליים, אבל בסוף לפעמים אין לך.

דוד אמסלם: אתה חופר חניון, אתה מוציא את האדמה, מה תעשה איתה?

דוד אמסלם: תאכל איתה?

דוד אמסלם: לא תמיד אתה יכול לקחת אותה לאיזה שהוא מקום ולאזן אותה.

דוד אמסלם: אז לכן אני מוביל את זה ברמה של הוועדה.

דוד אמסלם: זה לא התפקיד שלי.

דוד אמסלם: אני לא פקיד, אבל אני מתנהל כאן כמעט כמו פקיד ממשלתי לכל דבר ועניין.

דוד אמסלם: זו העבודה שלי, כמעט 80% מהעבודה שלי פה.

דוד אמסלם: אני מתפלא איך זה קורה, אבל זה קורה בגלל אוזלת יד של כל הפקידות.

דוד אמסלם: אני לא יכול לחשוב בכלל על הרעיון שיש נושא כזה שהוא בעצם תשתית לאומית.

דוד אמסלם: זה לא קשור.

דוד אמסלם: זה שהם מיקמו את זה בברקת, אז מחר ידלו את זה למקום אחר.

אורן אסף חזן: נגיד את זה הפוך, יש 200 משאיות ביום שאין איפה לשפוך אותן.

דוד אמסלם: תן לי רק שנייה.

<זוהר שקלים: אבל חברים, זה חוק של כנסת ישראל, שקבעה מה שקבעה.

דוד אמסלם: שנייה, אני שאלתי.

דוד אמסלם: אין בעיה - - -

<זוהר שקלים: ואז באים לפקידים ואומרים להם למה הם - - -

דוד אמסלם: רק שנייה.

<זוהר שקלים: זה החוק.

דוד אמסלם: רק שנייה, זוהר.

דוד אמסלם: אני אתקדם.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה אני מבקש עכשיו וזה שני דברים.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה כמו שכאן מי שסגר את האתר של ההטמנה נניח באבו דיס, זה המשרד לאיכות הסביבה, אחרי שהוא יצר אתר חלופי.

<זוהר שקלים: נכון.

דוד אמסלם: אבל הוא לא סגר סתם ומי שסגר אותו והוציא את הצו זה אתם, זה לא העירייה.

דוד אמסלם: זה לא עיריית מעלה אדומים.

<זוהר שקלים: יש סמכות מקבילה.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: זאת אומרת אתם יכולים לאסור, לא להתיר.

דוד אמסלם: עכשיו אני שואל שאלה כזו, קודם כל לי זה לא נשמע הגיוני.

דוד אמסלם: לא נשמע לי הגיוני שהמדינה כמדינה נסמכת על ראש עיר כזה או אחר.

דוד אמסלם: בשוטף זה בסדר, אבל היא לא יכולה להתערב בשיקול הדעת שלו ולשאוב לו את הסמכות באותה נקודה שהיא חושבת שזה קריטי.

<זוהר שקלים: חוק רישוי עסקים לא מאפשר - - -

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: אז אלף אני מבקש ממך, באמת, תגישו הצעת - - -

אורן אסף חזן: אז אולי צריך להפקיע את הקרקע ולהפוך אותה ל - - -

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

אורן אסף חזן: ואז - - - פתרון - - -

<זוהר שקלים: תעשו מה שאתם מבינים.

<זוהר שקלים: אתם הכנסת.

דוד אמסלם: בנושא הזה אני מבקש, תדברי עם המנכ"ל שלכם, עם ישראל, תגישו הצעת חוק, כי זה לא נשמע לי הגיוני.

דוד אמסלם: לא קשור ל - - -

<זוהר שקלים: הצעת חוק?

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: לשנות את החוק.

<זוהר שקלים: איך זה יפתור את הנושא של ברקת?

דוד אמסלם: עזבי, אני כרגע - - -

<זוהר שקלים: של פסולת בניין שעוד מעט - - -

דוד אמסלם: אני אסביר, זוהר.

דוד אמסלם: אני כרגע לומד מהעניין הזה.

דוד אמסלם: תראי, אני לומד בחיים שלי.

דוד אמסלם: לפעמים יש לי איזה אירוע נקודתי ואני מבין ששיש בעיית מדינה, אז לכן אני רוצה לתקן את הסיפור ברמת המדינה.

דוד אמסלם: עזבי עכשיו את הנושא הזה.

דוד אמסלם: אני מבין וחושב שבהצעת החוק שאתם צריכים להגיש, אם לא אני אגיש אותה, אני חושב שלשר לאיכות הסביבה, בנושאים שנוגעים לאיכות הסביבה, צריכה להיות בסופו של דבר סמכות על.

דוד אמסלם: ברגע שהוא מגיע למסקנה שבנושאים שנוגעים בתחום סמכותו, שנגדיר אותה, שיש להם משמעויות לאומיות, אז בעצם גוברת עמדתו על פני העמדה של אותו ראש עיר.

דוד אמסלם: בגלל שאחרת זה לא יסתדר לנו אף פעם.

<זוהר שקלים: אז אני אעביר את הנושא - - -

דוד אמסלם: לרוב זה לא יקרה.

דוד אמסלם: לרוב ראש העיר ינהל את האתר, בגלל שיש עוד הרבה כאלה.

דוד אמסלם: אז לה פה, תלך לשם.

דוד אמסלם: אנחנו לא באים עכשיו לנהל את העיריות, אבל בסוף בסוף, כשיש לך משהו לאומי אז אתה חייב להתערב.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: זה ככלל.

אורן אסף חזן: אבל יש פה משהו שמציק לי.

אורן אסף חזן: אם ראש רשות מחליט לפתוח עכשיו אתר מטמנה, לשפוך זבל.

אורן אסף חזן: פסולת בניין או עודפי עפר.

אורן אסף חזן: אם איכות הסביבה אומרת שזה לא מתאים וזה לא במקום, הוא לא יכול.

אורן אסף חזן: הם יכולים להגיד לו לא.

דוד אמסלם: הם יכולים להגיד לו לא.

אורן אסף חזן: יש פה אבסורד הפוך.

אורן אסף חזן: יש מציאות היום שאין עליה ויכוח, שיש מאות משאיות ביום שצריכות לזרוק זבל.

אורן אסף חזן: את מסכימה איתי?

<זוהר שקלים: נכון.

אורן אסף חזן: אתם לא יודעים לתת פיתרון.

אורן אסף חזן: הוא החליט לסגור, לא מתעסק בזה, לא מעניין אותי למה.

אורן אסף חזן: לא נכנס לזה כרגע.

אורן אסף חזן: אני מנסה להבין למה.

אורן אסף חזן: אני לא מצליח להבין מה הרציונל.

אורן אסף חזן: אם היו אומרים לי יש אבק, אז הייתי אומר אבל יש מחצבה נוספת ששייכת למודיעין, אז האבק יישאר.

אורן אסף חזן: אם היו אומרים משאיות, אז משאיות עוברות שם בכל מקרה.

אורן אסף חזן: אני ראיתי תמונות שזעזעו אותי.

אורן אסף חזן: אני ראיתי אסבסט זרוק, שיכול לסכן את הילדים אצלו בעיר.

אורן אסף חזן: לא בשום מקום אחר.

אורן אסף חזן: אני ראיתי זבל שזרוק בכל פינה.

אורן אסף חזן: גם התשובה הזאת, שאנחנו נגביר את האכיפה, גם אתם אם תאכפו לא יהיה לכם איפה לשפוך.

אורן אסף חזן: אז למה אתם לא מביאי פתרון, או שאתם תשבו עם הרשות, תגידו לה כרגע תדאגו שזה יישאר פתוח.

אורן אסף חזן: בוא נמצא מה הליקויים שלו.

אורן אסף חזן: הוא יתחייב לתקן את הליקויים ועד שלא יהיה אתר חליפי, תסתדרו.

אורן אסף חזן: אני לא מצליח להבין את - - -

<זוהר שקלים: עשינו את זה בהרבה מאד פגישות, בהרבה מאד מהלכים.

אורן אסף חזן: מה התוצאה?

אורן אסף חזן: במבחן התוצאה יש - - -

<זוהר שקלים: התוצאה היא שבסופו של דבר - - -

<גיל ליבנה: אני יכול להתייחס?

<זוהר שקלים: גיל, תיכף אתה תרחיב.

אורן אסף חזן: אני רגיש לסיפור הזה, כי ליד הבית שלי שופכים היום - - -, אני גר באריאל וההשלכות שלו מגיעות עד אלי הביתה.

<גיל ליבנה: גם אנחנו רגישים - - -

אורן אסף חזן: אז אני לא מצליח להבין דבר אחד.

<דן אור: אתם חייבים לשמוע את הצד של הרשות.

<דן אור: אתם חייבים להבין - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, מי אתה?

<דן אור: שמי דן אור, היועץ המשפטי של הרשות.

דוד אמסלם: אני לא נתתי לך זכות דיבור.

דוד אמסלם: אני הבנתי, תאמין לי, שמעתי אותי, הבנתי את הכל.

דוד אמסלם: יש לנו בדיוק עוד חמש דקות לדיון הזה, אז לכן אני רוצה למצות אותו.

אורן אסף חזן: כרגע יש מצב נתון שאין איפה לשפוך.

דוד אמסלם: רק שנייה אורן.

<זוהר שקלים: אנחנו מאד מודאגים מהמצב - - -

דוד אמסלם: אני שואל שאלה.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם בדיון.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: מה אתם מתכוונים לעשות במצב הנוכחי?

<זוהר שקלים: במצב הנוכחי, קודם כל יש עוד כמה חלופות להטמנה במחוז.

<זוהר שקלים: אנחנו לא חושבים שהן מספיקות, אבל יש כמה חלופות להטמנה וגם יש את מה שנקרא כוחות השוק.

<זוהר שקלים: זה אומר שזה תחום מאד רווחי.

<זוהר שקלים: מניסיון, מהר מאד כוחות השוק מתארגנים ואמור להיפתח אתר חדש.

דוד אמסלם: מה זה כוחות השוק?

אורן אסף חזן: הם בונים היום - - -

<זוהר שקלים: רגע, אני רוצה להסביר, שנייה.

<זוהר שקלים: אי אפשר לנהל דיון עם חצאי משפטים, סליחה, אני לא יכולה - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, את מעירה לנו איך לנהל את הדיונים?

<זוהר שקלים: לא, אני אומרת שקשה לי להסביר את הרעיון.

<זוהר שקלים: החוק קובע שרק רשות מקומית יכולה לקבוע מה יהיה אתר פסולת ואיפה יהיה אתר פסולת.

<זוהר שקלים: הוא לא מאפשר למשרד ממשלתי לפתוח אתרי פסולת ברחבי המדינה.

<זוהר שקלים: זה סעיף 7 לחוק שמירת הניקיון.

<זוהר שקלים: ולכן כן, יש מקומות שבהם קצרה ידינו.

<זוהר שקלים: אנחנו לא יכולים - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת אין לכם תשובה בעניין.

<זוהר שקלים: אין לי - - -

דוד אמסלם: התשובה שלך זה שאין לי תשובה.

<זוהר שקלים: אין למשרד אפשרות לפתוח בעצמו אתר פסולת.

דוד אמסלם: למה דרך אגב?

<זוהר שקלים: יש למשרד אפשרות לבצע - - -

דוד אמסלם: למה אין לכם אפשרות?

<זוהר שקלים: כי החוק לא מאפשר את זה.

דוד אמסלם: רק שנייה, מה זה החוק?

דוד אמסלם: אתם החוק.

דוד אמסלם: תשנו את החוק.

דוד אמסלם: תבואו לכאן, תשנו את החוק.

דוד אמסלם: הרי אתם מתעסקים בזה 20 שנה.

דוד אמסלם: מה זה, אתמול בבוקר פתאום הבנו מה זה אתר?

<זוהר שקלים: יש תכנית אב, יש הרבה מאד פעולות שעושים, אבל בסופו של דבר לסמן כמה דונמים ולהגיד פה יהיה אתר פסולת, זה רק רשות מקומית יכולה לעשות.

דוד אמסלם: אני חושב שאתם טועים ובגדול.

דוד אמסלם: אני חושב - - -

<זוהר שקלים: זה החוק.

דוד אמסלם: עוד פעם תגידי לי זה החוק?

<זוהר שקלים: מה אני אעשה?

דוד אמסלם: התפקיד שלכם זה לקדם את כל הדברים האלה.

דוד אמסלם: זה נושא שיושב אצלכם.

דוד אמסלם: בגלל זה גם אני עשיתי, כשעשיתי תכנית, ביקשתי ממינהל התכנון, זימנתי - - -

אורן אסף חזן: זה לא בסדר.

<זוהר שקלים: זה לא בסדר שאנחנו פועלים לפי החוק.

<זוהר שקלים: זה לא בסדר.

דוד אמסלם: אורן, שנייה.

אורן אסף חזן: ילד בכיתה ג' יודע להגדיל יותר ראש ממה שאתם.

דוד אמסלם: אורן, מספיק.

אורן אסף חזן: באמת.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: אני אומר בגדול, אני חושב שזה התפקיד שלכם.

דוד אמסלם: כשאני עשיתי את הדיון כאן במינהל התכנון, אז בוודאי ובוודאי מי שהיה כאן זה גיל סמט והמנכ"ל שלכם, בגלל שהם אמורים להוביל את זה.

דוד אמסלם: זה לא אני.

דוד אמסלם: תבינו מה קורה כאן.

דוד אמסלם: אתם לא מהאו"ם.

<זוהר שקלים: מובן - - -

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אם אתם, הוא לא צריך - - -

<נטע עשהאל: עושים - - -

דוד אמסלם: שנייה, לא צריך.

דוד אמסלם: אין לי זמן.

דוד אמסלם: אני פשוט מסתכל על השעון.

<נטע עשהאל: רק משפט.

דוד אמסלם: משפט.

<נטע עשהאל: נעשתה תכנית אב במחוז מרכז.

<נטע עשהאל: שמי נטע עשהאל ממחוז מרכז, מנהלת תחום תשתיות במשרד להגנת הסביבה.

<נטע עשהאל: נעשתה תכנית אב לפני מספר שנים לאיתור אתרים לפסולת בנייה.

<נטע עשהאל: אנחנו מנסים לקדם.

<נטע עשהאל: אנחנו יושבים עם לשכת התכנון המרכזית.

דוד אמסלם: מצאתם אתרים?

<נטע עשהאל: מצאנו ומסיבות שלא תלויות בנו, האתרים תקועים.

<נטע עשהאל: הקידום שלהם תקוע ואנחנו מנסים ויושבים - - -

דוד אמסלם: אז אין תכנית.

דוד אמסלם: ברגע שאין תכנית, אנחנו מדברים על משהו אופרטיבי - - -

<נטע עשהאל: כן, אופרטיבי, מאד אופרטיבי.

<נטע עשהאל: מצאנו שטחים שאפשר להקים - - -

דוד אמסלם: אבל אם לא הצלחתם לממש אותם הם לא קיימים, נו.

<נטע עשהאל: זה לא אנחנו.

<נטע עשהאל: יש פה עוד כמה גורמים - - -

דוד אמסלם: אני לא נכנס.

<נטע עשהאל: יש את רמ"י, יש את רשות המים, יש תכנון - - -

דוד אמסלם: נטע, נטע, אני רוצה להתקדם.

<נטע עשהאל: אנחנו מתקדמים.

דוד אמסלם: עזבי, אני לא שם.

<נטע עשהאל: ידינו קצרה, אני לא - - -

דוד אמסלם: נטע, אני בא מהעיריות.

דוד אמסלם: אני בא מהעולם שאמור לדחוף את הדברים.

דוד אמסלם: אם זה היה התפקיד שלי, אז היה אתר, גם אם הייתי אוכל את הראש של כל אלה בדרך.

<נטע עשהאל: בעיריות יש - - -

דוד אמסלם: אבל אני מסביר לך איך זה עובד.

דוד אמסלם: זו האחריות שלטעמי יושבת אצלכם כרגולטורים ואתם צריכים לדאוג שזה יעבוד.

<נטע עשהאל: עושים הכל - - -

דוד אמסלם: עכשיו, או שאתם תעשו או שאחרים יעשו, זה לא מעניין אף אחד.

דוד אמסלם: עם ישראל רוצה לדעת שיש את זה וזה חונה אצלכם.

דוד אמסלם: ומכאן תתחילו לריב עם המינהל, עם משרד המשפטים, עם האוצר - - -

<זוהר שקלים: רבים בלי סוף.

<נטע עשהאל: לא רבים, יושבים ו - - -

דוד אמסלם: כן, אין בעיה, אבל אתם לא יכולים לריב 20 שנה ובסוף להגיד לי שיש להם איזו תכנית שהיא לא ממומשת.

דוד אמסלם: חברה, תקשיבו למה שאתם אומרים.

דוד אמסלם: בסוף כל אחד קם בבוקר, מניע את המשאית, כל קבלן רוצה לדעת היום בבוקר לאן הוא הולך.

<זוהר שקלים: נכון, נכון.

דוד אמסלם: זה שאתם אומרים לי נכון, זה לא עוזר כלום.

דוד אמסלם: לכן רבותי אני רוצה לסכם את העניין.

אורן אסף חזן: לא, אבל במקרה הזה יש משתנים יותר, מעל זה.

<שרגא קירשנבאום: אדוני, משהו קצר.

דוד אמסלם: לא צריך.

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם.

<שרגא קירשנבאום: משהו קצר.

<שרגא קירשנבאום: שרגא קירשנבאום - - -

דוד אמסלם: אבל מר קירשנבאום, אני מצטער באמת.

דוד אמסלם: באת לפה, אבל אני לא יכול, בגלל שאני עוד דקה - - -

<שרגא קירשנבאום: דקה, משהו חשוב, לא אישי שלי.

<אברהם חלימה: אז למה הגענו לכאן?

דוד אמסלם: מה?

<אברהם חלימה: אני מבקש ממך להקשיב לנו בבקשה.

<שרגא קירשנבאום: דקה בבקשה.

<יגדל אך: אלה הקבלנים.

דוד אמסלם: שנייה.

<אברהם חלימה: סליחה שהתפרצתי.

דוד אמסלם: שנייה, למה הגעת לכאן?

דוד אמסלם: את זה תשאל את עצמך.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת, אתה חושב שכל מי שמגיע לכאן מדבר?

דוד אמסלם: הלוואי.

דוד אמסלם: אחרת הייתי צריך פה איזה שבועיים על כל דיון.

<אברהם חלימה: אני מתנצל.

דוד אמסלם: קח דקה, באמת, בגלל שבאמת לפה.

<שרגא קירשנבאום: שמי קירשנבאום שרגא, קבלן לפינוי פסולת בניין באזור המרכז.

<שרגא קירשנבאום: מעסיק עשרות עובדים, טרקטורים.

<שרגא קירשנבאום: אני עכשיו במצב שניים רבים והשלישי חוטף.

<שרגא קירשנבאום: אני רוצה עכשיו סעד, עזרה, לאן אני לוקח עכשיו את הפסולת.

<שרגא קירשנבאום: אני עומד בפני שוקת שבורה.

<שרגא קירשנבאום: אין לי לאן לקחת פסולת.

<שרגא קירשנבאום: עד עכשיו היה לנו את אתר ברקת שהיה מתנהל בצורה מעולה, לפי כל הכללים, לפי מיטב ידיעתי.

<שרגא קירשנבאום: עכשיו אנשים עובדים, זה תוקע פרויקטים לאומיים במרכז הארצי.

<זוהר שקלים: מה עם כ"ח?

<זוהר שקלים: למה אתה לא נוסע לכ"ח?

<זוהר שקלים: נען?

<שרגא קירשנבאום: תיסעו עם משאית לנען, להרצלייה, תראו כמה זמן אתם מגיעים.

<זוהר שקלים: חברים, יש רשימה.

<שרגא קירשנבאום: אין לנו פתרון.

<שרגא קירשנבאום: אין פתרון.

<שרגא קירשנבאום: אתר שהיה לוקח מאות משאיות ביום, עכשיו לאן ייקחו אותן?

<שרגא קירשנבאום: אין לנו שום פיתרון.

<שרגא קירשנבאום: אין לנו פיתרון, חברה.

<שרגא קירשנבאום: אין לנו פיתרון.

<זוהר שקלים: יש תחנות מעבר.

<שרגא קירשנבאום: תיסעי עם רכב לתחנת - - - תיראי כמה שעות זה.

<שמואל ברנר: שלא תהיה פרוטקציה, אפשר גם לקבל דקה?

דוד אמסלם: משפט, באמת משפט, בגלל שגם אתה רוצה פרוטקציה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<שמואל ברנר: אני הייתי בין מקימי המשרד להגנת הסביבה והמשנה למנכ"ל והקמתי את אגף רישוי העסקים במשרד.

<שמואל ברנר: הסמכות הזאת של צו סגירה מינהלי, הבאנו אותה ממשרד הבריאות, אותה סמכות של הרופא המחוזי, שהוא היה מוציא צו סגירה מנהלי כאשר הייתה סכנה לבריאות הציבור בגלל מחלות או בגלל דברים כאלה.

<שמואל ברנר: במשרד להגנת הסביבה הוספנו גם את האפשרות בגלל זיהום אוויר נוראי או בעיה מרכזית של שפכים.

<שמואל ברנר: אף פעם אף אחד לא העלה על הדעת שיוציאו צו סגירה מנהלי בגלל סיבות שהן לא קריטיות לשלום הציבור ולהגנת הציבור.

<שמואל ברנר: כמו שאתה אמרת, לא יתכן שראש עיריית אשדוד יחליט פתאום שיש לו בעיה עם תחנת הכוח באשדוד, אז הוא יפסיק את ייצור החשמל.

<שמואל ברנר: ובתור מי שאחראי באתר על הנושא של בעיות כמו זיהום אוויר, ריח ובארות, בידי המשרד להגנת הסביבה והרשויות האחרות יש היום תכניות מסודרות איך לטפל בדברים האלה בצורה מקצועית ונכונה וברגע שיתנו את האישור הדבר הזה יכול להיות מבוצע תוך ימים ספורים.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: רבותי, אני רוצה לסכם.

אורן אסף חזן: רק מילה, אפשר ברשותך?

דוד אמסלם: מילה.

אורן אסף חזן: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

דוד אמסלם: לא, לא, בלי שאלה.

דוד אמסלם: מילה.

אורן אסף חזן: לא, רק מילה.

אורן אסף חזן: אני רוצה להבין - - -

דוד אמסלם: לא, לא פותחים דיון.

דוד אמסלם: מילה.

דוד אמסלם: לא צריך להצביע.

אורן אסף חזן: לא, לא דיון, רק כדי להבין.

אורן אסף חזן: אתה יושב גם כיושב ראש הוועדה לאיכות הסביבה בשלטון המקומי, נכון?

<קריאה: נכון מאד.

אורן אסף חזן: אני קטונתי.

אורן אסף חזן: אני לא ראש עיר, לא יושב ראש ועדה, אני איש פשוט.

אורן אסף חזן: גדלתי באריאל.

אורן אסף חזן: אתה לא רואה שיש פה בעיה?

<גיל ליבנה: בוודאי שיש.

אורן אסף חזן: אז אם יש פה בעיה, לא נכון קודם כל לפתור אותה ואחרי זה ללכת לחפש לריב?

אורן אסף חזן: אני שואל באמת.

דוד אמסלם: לא צריך.

דוד אמסלם: גיל, אני רוצה לסכם.

<גיל ליבנה: 10 שנים - - -

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם, ברשותכם.

<גיל ליבנה: 10 שנים - - -

דוד אמסלם: גיל - - -

<גיל ליבנה: אתה רוצה לקחת, המדינה רוצה לקחת את המפתחות ואת האחריות - - -

דוד אמסלם: גיל, גיל, אני - - -

אורן אסף חזן: אין לך בעיה עם זה?

<גיל ליבנה: אין, האתר פועל - - -

דוד אמסלם: גיל, גיל, אני יכול לסכם את הדיון?

<גיל ליבנה: ו - - - גזים.

דוד אמסלם: גיל, אני רוצה לסכם את העניין, ברשותך.

דוד אמסלם: מספיק.

דוד אמסלם: מספיק, אני רוצה לסכם.

אורן אסף חזן: צריך לפתור את הבעיה.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם ברשותכם.

<גיל ליבנה: יש לנו את כל הדו"חות - - -

דוד אמסלם: תראו, דרך אגב, עם ישראל ראה את כל הבעיה הזאת, המרוחה בעיתון ידועות אחרונות, רק שתדעו.

דוד אמסלם: במקרה ראיתי.

דוד אמסלם: דפדפתי בעיתון וראיתי את זה היום, את הסיפור הזה.

דוד אמסלם: תראו, מה שאני מציע זה כזה דבר.

דוד אמסלם: תראו, יש את הסיפור, מתנהלים בבתי המשפט, תמשיכו להתנהל, הכל בסדר.

דוד אמסלם: מה שיחליט השופט, יחליט, מקובל עלינו, לא נכנס לפרטים.

דוד אמסלם: כרגע בכלל הדיון כאן הוא לא מי אשם ומי לא אשם, מי צודק ולא צודק.

דוד אמסלם: זה לא חשוב בכלל.

דוד אמסלם: מי חייב למי כסף וכמה, זה גם לא חשוב.

דוד אמסלם: אני חושב שהיות שמדובר באמת במשהו שהוא חיוני, אז לא הגיוני לסגור משהו לפני שפותחים איזה שהוא משהו אחר, שהוא נותן תשובה.

דוד אמסלם: זה לא סביר, בעיני לפחות.

דוד אמסלם: זו גם האחריות שלנו.

דוד אמסלם: אני חושב גם של ראש העיר, גם שלך גיל.

דוד אמסלם: האחריות הציבורית מכתיבה את זה גם אם הבן אדם לא בסדר.

דוד אמסלם: אני לא מתווכח על זה בכלל.

דוד אמסלם: ויכול להיות שהוא לא בסדר.

דוד אמסלם: יכול להיות שהוא פלש ויכול להיות מה שאתה אומר.

דוד אמסלם: יכול להיות שכל מה שאתה אומר זה נכון.

דוד אמסלם: אבל עדיין אנחנו לא שם.

דוד אמסלם: לכן מה שאני מציע כרגע, לדעתי - - -

<גיל ליבנה: שמעת אותם, האחריות היא עלינו.

דוד אמסלם: שנייה, אני מציע משהו, גיל.

דוד אמסלם: תשמע לי.

דוד אמסלם: אני גם שמעתי את המשרד לאיכות הסביבה עכשיו.

<גיל ליבנה: ואת רמ"י.

<גיל ליבנה: מי שאחראי למפגעים זה הרשות המקומית.

דוד אמסלם: כן, אני שומע.

דוד אמסלם: עזוב, אני שמעתי - - -

<גיל ליבנה: שאנחנו לא עושים אותם בכלל.

דוד אמסלם: אני שמעתי את רמ"י, עזוב.

דוד אמסלם: את רמ"י שים שנייה בצד.

דוד אמסלם: הוא הביא לך את הקרקע והכל בסדר.

דוד אמסלם: הוא לא מנהל אתרים מבחינתו.

דוד אמסלם: לכן מה שאני מציע באמת, תשבו כאן, תנסו לייצר בעצם איזה שהוא פתרון זמני כרגע ביניכם.

דוד אמסלם: במקביל יתנהל ההליך בבית המשפט, אבל עד שתהיה פסיקה לסגור או לא, אני מניח שהשופט ייקח את זה גם בחשבון, בגלל שלא נראה לי סביר שלא.

דוד אמסלם: בגלל שהוא רואה את הבעיה, הוא רואה את ההתנהלות והוא מבין כרגע שצריך לגשר.

דוד אמסלם: זאת כפי שאמרתי, הוא לא יפתור בעיה וייצר בעיה יותר חמורה.

דוד אמסלם: הוא ינסה לשלב איזה משהו הגיוני כאן, שהציבור לא יפגע.

דוד אמסלם: איך אמרתי?

דוד אמסלם: שניכם רבים והציבור נפגע.

דוד אמסלם: זה משהו שהוא הזוי.

דוד אמסלם: לכן אני מציע, באמת, כאחריות - - -

<גיל ליבנה: אנחנו לא רבים עם אף אחד.

<גיל ליבנה: אני לא יודע למה מתקבל הרושם הזה.

דוד אמסלם: לא, גיל, עזוב.

דוד אמסלם: אני לא מדבר - - -

<גיל ליבנה: אבל לא רבנו עם אף אחד.

דוד אמסלם: אוקיי.

דוד אמסלם: לא רבתם, בסדר.

<גיל ליבנה: לא רבנו עם אף אחד.

דוד אמסלם: אז אני אומר, יכול להיות שההחלטה - - -

אורן אסף חזן: שניכם לא מסתדרים.

אורן אסף חזן: שניכם לא רואים עין בעין.

<גיל ליבנה: בצד הסמכות המאד, אפילו יותר מהמשרד להגנת הסביבה, שיש לרשות המקומית, יש לנו אחריות.

דוד אמסלם: אבל אני מציע במסגרת - - -

<גיל ליבנה: האתר בוער מבפנים.

דוד אמסלם: תראה, אין בעיה.

<גיל ליבנה: האתר פולט גזים.

<גיל ליבנה: יקרה שם משהו.

<גיל ליבנה: הדיון הבא יהיה כאן על האסון שקרה שם.

דוד אמסלם: שנייה, גיל.

דוד אמסלם: אני אומר כרגע תשבו - - -

<גיל ליבנה: ואני אחראי.

דוד אמסלם: שנייה, לא, לא.

<גיל ליבנה: ראית פה מישהו שלקח אחריות על האתר?

<גיל ליבנה: אף אחד לא לקח אחריות.

דוד אמסלם: אני אגיד לך - - -

<קריאה: הוא לא פולט גזים.

דוד אמסלם: רק שנייה.

<גיל ליבנה: המפקחת של המשרד כל שבוע שולחת לנו דו"חות על בארות - - -

דוד אמסלם: שנייה, אני רוצה להתחיל את הדיון הבא ואני מבקש כזה דבר - - -

<גיל ליבנה: מע"צ טוען שפלשנו לתחום הדרך של - - - 4 - - -

דוד אמסלם: גיל, גיל - - -

<גיל ליבנה: מה זה הדברים האלה?

דוד אמסלם: גיל, אתה פותח את הדיון עוד הפעם.

<גיל ליבנה: לא, אני לא פותח את הדיון.

דוד אמסלם: אני מציעה הצעה.

<גיל ליבנה: רק תבינו מה היכולת שלי היום בכדי - - -

דוד אמסלם: גיל, אני רוצה להציע הצעה.

<גיל ליבנה: לקחת אחריות על הדבר הזה.

דוד אמסלם: גיל, אני רוצה להציע הצעה.

דוד אמסלם: בגדול אמרתי, לדעתי תשבו ביניכם ותסגרו את המתווה הזמני הזה עכשיו.

<גיל ליבנה: יושבים כל הזמן.

דוד אמסלם: לא, לא, אני מדבר על עכשיו.

דוד אמסלם: הפעולה עכשיו.

דוד אמסלם: תראה, אם יש שם אתר שהוא מסוכן לציבור, אז הם יוציאו לו צו סגירה ממילא, בלי קשר לכלום עכשיו.

<גיל ליבנה: הם ביטלו את ההיתר - - -

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: אז לכן כרגע תשבו - - -

אורן אסף חזן: היא אומרת שזה לא נכון.

<זוהר שקלים: לא אמרתי שזה לא נכון.

דוד אמסלם: שנייה, רק שנייה.

דוד אמסלם: זוהר, את קיבלת רשות דיבור, את גמרת את רשות הדיבור שלך.

דוד אמסלם: אני מסכם עכשיו.

דוד אמסלם: כשאני מסכם לא מפריעים לי.

דוד אמסלם: אז אני מבקש מכם, בגלל שאני רואה כרגע בעיה יותר חמורה ממה שאתה מציג כרגע.

דוד אמסלם: אני כרגע רואה את הבעיה שכרגע אין אתר והעסק הולך ויוצר בעיה בכל המרחב של גוש דן.

<קריאה: נכון.

דוד אמסלם: אני מניח שכמו שספגת את זה, עוד כמה חודשים, אז אולי תיקח עליך עוד זה, בתנאים כאלה ואחרים, ערבויות כאלה ואחרות.

דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע לסיפור הזמני.

דוד אמסלם: הסיפור הקבוע ממילא ייפתר בבית משפט וגם זה בסדר.

דוד אמסלם: גיל, אני אומר כרגע, תשמע לי, בוא תשב עכשיו, תקבעו היום, מחר עם המשרד לאיכות הסביבה, תקבע עם היועצים המשפטיים, עם המהנדסים.

דוד אמסלם: בואו תנסו לייצר משהו זמני עד שהעסק יוכרע ובינתיים אתה תיקח לך את כל הערובות המתאימות.

דוד אמסלם: בוודאי אם יגידו לך שהאתר מסוכן, מחר מתפוצץ, אז בוודאי שאין על מה לדבר בכלל.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים.

<גיל ליבנה: אני אוכל להשתמש בדיון הזה כשיעמידו אותי לדין?

דוד אמסלם: אמרתי כן.

דוד אמסלם: בגלל שכך אני מקבל אחריות.

דוד אמסלם: אני תמיד הייתי מנהל את העסק ככה.

<גיל ליבנה: השאלה אם זה יעזור.

דוד אמסלם: אמרתי, הכל יעזור.

<גיל ליבנה: תבואו לבקר אותי.

דוד אמסלם: אמרתי, אם מישהו - - - אל תדאג.

דוד אמסלם: אל תדאג.

דוד אמסלם: אנחנו אחראים גם על בתי הסוהר.

דוד אמסלם: אז זה מה שאני מבקש, באמת.

דוד אמסלם: יש כאן איזו שהיא אחריות ציבורית.

דוד אמסלם: אז אני באמת מודה לכולם.

דוד אמסלם: גיל, באמת, קח את זה בכיוון שאני מבקש.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם ושיהיה המשך יום טוב.