הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, כנסת 20, פרוטוקול מספר 82, 2017-05-29 12:00

תמר זנדברג: שלום לכולם.

תמר זנדברג: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול.

תמר זנדברג: הנושא בו אנחנו דנים עלה בוועדה בדיונים קודמים, בתחום השיווק והחשיפה, במיוחד באירועים מיוחדים של ציבור שמגיע לאירועים החל מימי סטודנטים, שבוע פתיחת שנה, אירועים המוניים כאלה ואחרים.

תמר זנדברג: הטריגר לדיון הזה הוא אירוע מאוד מאוד ספציפי שהתרחש לפני כשבועיים בהילולת ל"ג בעומר בהר מירון, אירוע מאוד מאוד גדול שאוסף מאות אלפי אנשים שבתוך 24 שעות מגיעים להילולה מאוד גדולה והמונית, ומה חיכה להם שם?

תמר זנדברג: דוכן חלוקת סיגריות.

תמר זנדברג: אני חושבת שהאירוע הזה מקפל בתוכו שתי תופעות שקשורות לצורך שלנו לעבוד במניעת עישון כאשר האחת, כמו שאמרתי, תופעה הרבה יותר רחבה של איתור אירועים המוניים, במיוחד לצעירים, במיוחד לאנשים שאולי אפשר לשווק להם או למכור להם את הסיגריות כדבר רצוי, כדבר נחמד, כדבר כיפי, לפחות כדבר לא מזיק כשאנחנו יודעים שלא כך הדבר.

תמר זנדברג: הדבר השני, אלה אוכלוסיות מיוחדות שמועדות להיות קהל יותר קשוב למסר הזה.

תמר זנדברג: כרגע סיימנו – חלק מהמשתתפים השתתפו גם בדיון הקודם – דיון בנושא עישון בחברה הערבית וראינו עד כמה שם כל גורמי המניעה, איסור פרסום ושיווק וכולי שקיימים בחברה היהודית, שם זה נוח להעלים עין.

תמר זנדברג: כאן אנחנו מדברים על אירוע שהוא מיועד בעיקרו לחברה החרדית ויכול להיות שיש מישהו שחושב שאוכלוסיות מיעוט, אוכלוסיות מוחלשות או אוכלוסיות שהן קצת פחות בפוקוס הציבורי, הן הפקר ושם אפשר לשווק או לדחוף – וסליחה על המילה – את הדבר המזיק, ואפילו הייתי אומרת ההורג הזה, באופן קל ובאופן ישיר.

תמר זנדברג: נתחיל אתך יאיר קראוס.

תמר זנדברג: אתה עיתונאי.

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד שבזכותך זה נודע ואני התוודעתי לתופעה הזאת דרך הרשתות החברתיות.

תמר זנדברג: תציג לנו את מה שקרה ומשם נמשיך בדיון.

<יאיר קראוס: תודה על הדיון החשוב הזה.

<יאיר קראוס: אני חושב שהוא מאוד מאוד חשוב גם כי מדובר באוכלוסייה שהיא מאוד מאוד קלה לשכנוע לעישון סיגריה ובכלל המודעות לנזקים בנושא הזה היא כמעט ולא קיימת.

<יאיר קראוס: זה מאוד מאוד מקובל לעשן ודווקא הצומת הזאת במירון על הכניסה – אם אתם זוכרים או מכירים את מושב מירון, ממש בכניסה לפני ה-ש.ג.

<יאיר קראוס: של הישוב – אוהל ענק עם שתייה, מאפים, הזמנה, סיסמאות של קחו אתנחתא, בואו לשאוף נשימה טובה ודברים בסגנון הזה של בואו למקום הזה.

תמר זנדברג: נשימה טובה?

<יאיר קראוס: זה המקום לנוח, להתרווח, לקחת את ההפסקה של החיים כאן במירון ולבוא לקחת סיגריה.

<יאיר קראוס: יש שם חבר'ה צעירים בגילאי 18-19.

<יאיר קראוס: לפי מה שאני הבנתי מדובר בצעירים.

<עמוס האוזנר: וודסטוק לחרדים.

<יאיר קראוס: כן.

<יאיר קראוס: את הסיגריות מחלקים בחינם ללא כל התניה.

<יאיר קראוס: פשוט, תבוא, שב, שתה קפה, קח סיגריה, תכיר, תטעם, אולי יהיה לך נחמד ותוכל להמשיך אתנו שנים ארוכות.

<יאיר קראוס: מצולמת כאן הכניסה.

<יאיר קראוס: שלושים שניות של סרטון שמראה את מה שאני נחשפתי אליו לראשונה.

<יאיר קראוס: הגעתי למקום כי זה עניין אותי מאוד.

<יאיר קראוס: במירון, בכל מקום שמחלקים משהו בחינם, כולנו מאוד אוהבים להיכנס ולראות מה מחלקים בחינם.

<יאיר קראוס: במקרה הזה מחלקים סיגריות בחינם כך שזה בכלל נהדר להתנסות להבין מה קורה שם.

<יאיר קראוס: זאת הכניסה.

<יאיר קראוס: אנחנו רואים מצד שמאל את המבנה הזה שהוקם.

<יאיר קראוס: (הקרנת סרטון).

<יאיר קראוס: זה מה שמשמח אותם.

<יאיר קראוס: זה מה שעושה להם טוב על הלב ולכן שווה לפנק ולדאוג לעולים לרגל למירון.

<יאיר קראוס: אלה התמונות שאני נחשפתי אליהן.

<יאיר קראוס: פרסמנו את זה באתר NRG בחדשות וזה גרר לא מעט תגובות.

<יאיר קראוס: אחרי לא מעט לחצים שגם אני אישית עשיתי על אנשי משרד הבריאות בניסיון להבין, חבר'ה, אלה העובדות, זאת המציאות, מה אתם עושים בנדון, אחרי מספר שעות הם שלחו נציגים שהוציאו דוח של משרד הבריאות, דוח ראשוני לנושא, כאשר בדוח נכתב כי הגיע למקום פקח, ראה שהפעילות שנעשית שם היא כשורה למרות שמשרד הבריאות לא רואה אותה עין בעין, וכי אין כל בעיה בפעילות הזאת.

<יאיר קראוס: כנראה שאלמלא חברת הכנסת זנדברג, לא היינו נדרשים לסוגיה הזאת, לפחות לא עד השנה הבאה.

<יאיר קראוס: בהמשך למתחם במירון יש עוד מתחם נוסף של אוהל של חברת סיגריות מתחרה.

<יאיר קראוס: הם נלחמים ומתחרים על ליבותיהם של מאות אלפי החוגגים במירון.

<יאיר קראוס: הדבר המעניין אולי הוא שכאשר הפקח הגיע והכתבה עלתה לרשת, פתאום מצאו בחברות הסיגריות – ואני מתאר לעצמי שגם צריך לדבר בנושא הזה – לקונה או דרך חדשה.

<יאיר קראוס: אם החוק אוסר לחלק סיגריות ללא הגבלה ובחינם לכל מי שחפץ, בתמורה מותר לתת סיגריות ולכן כל מי שממלא שאלון עם שתיים-שלוש שאלות כמו איזה יום היום ומה שלומך ואיך אתה מרגיש, נהדר, בתמורה למילוי השאלון הזה תקבל את הסיגריות.

<יאיר קראוס: הכול מותר לפי החוק ובואו נמשיך עם זה.

<יאיר קראוס: אלה הדברים שאני ראיתי ובאתי להציג אותם כאן.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: חיים, הפעם נתחיל אתך.

תמר זנדברג: עולות כאן שתי תופעות.

תמר זנדברג: האחת, נושא השיווק הישיר.

תמר זנדברג: זה לא פרסום קנוי, זאת לא מדיה קנויה, אלה לא יחסי ציבור, זה פשוט שיווק ישיר.

תמר זנדברג: מה שנקרא בדרך הישנה והטובה, להגיע למקום שנמצא בו קהל, ראשית שבוי ושנית רגיש, שני המאפיינים שלו, ופשוט שם לבצע את פעילות השיווק.

תמר זנדברג: אני רוצה קודם לשאול אותך, כי באמת נחשפנו כאן למקרה שצולם, אבל בעבר שמענו בעיקר על ימי סטודנטים ושבוע פתיחת שנה, אז חברות הסיגריות מקימות חברת סיגריות ליד הבנק, ליד החברה הסלולרית וליד הפיצה.

תמר זנדברג: יש לי כמה שאלות.

תמר זנדברג: האם ידוע לכם כמשרד על עוד מיקומים כאלה שהם רגישים, מגודרים ומהווים בעצם טרף קל לחברות הטבק?

תמר זנדברג: מה מבחינת

תמר זנדברג: כם חוקי, מה לא חוקי?

תמר זנדברג: אני מדברת על חוקי במובן הרחב של כוונת החוק, לרבות העניין הזה של הסקר, ההגרלה או כל הדברים האלה שהם באמת בדיחה וממש ישראבלוף.

תמר זנדברג: במלים אחרות אני אומרת, אל תשלחו אותנו עכשיו לתקן את החוק אלא בואו נראה קודם במסגרת החוק הקיים מה חוקי ומה אפשרי מבחינתכם.

תמר זנדברג: השאלה השלישית היא מבחינת המדיניות שלכם.

תמר זנדברג: מה אתם עושים כמדיניות, כמשרד, בהסברה.

תמר זנדברג: אלה אירועים שיודעים עליהם, אלה אירועים שחוזרים על עצמם כל שנה והם מוכרים.

תמר זנדברג: כמו שהמשטרה צריכה להיערך מבחינת הסעות כדי שלא תהיה קריסה כמו שקרה לפני כמה שנים.

תמר זנדברג: דרך אגב, הכנסת כאן כל שנה, מאז היה אירוע האסון לפני כמה שנים, עושה גם היערכות וגם הפקת לקחים בכנסת.

תמר זנדברג: יכול להיות שאנחנו מעכשיו צריכים בוועדה הזאת לעשות לפני פתיחת שנת לימודים במוסדות החינוך - - -

<משה ברקוביץ: המונח אסון לא היה במקום.

תמר זנדברג: סליחה.

תמר זנדברג: איך אתה מגדיר את זה?

<משה ברקוביץ: היו עיכובים משמעותיים במעגל התנועה.

<משה ברקוביץ: יש כאלה שיכולים להגיע לקריסה.

תמר זנדברג: סליחה.

תמר זנדברג: אני אתקן.

תמר זנדברג: חס וחלילה.

תמר זנדברג: קריסה או שיבושים, בוא נקרא לזה, קשים.

תמר זנדברג: יכול להיות, ואני בהחלט נרתמת להרים את הכפפה, שאנחנו נערוך כאן לפני כל ל"ג בעומר, לפני כל פתיחת שנת לימודים, או תכף נשמע באיזה עוד אירועים זה תוקף אותנו, אבל מבחינת גורמי העניין, גם משטרה ומשרד הבריאות, אלה אירועים שהם ידועים.

תמר זנדברג: איך אתם רואים את התופעה הזאת ומה אתם עושים בנדון?

<חיים גבע הספיל: הבסיס שלנו מבחינה זאת הוא חוק הגבלת הפרסום והשיווק של מוצרי טבק.

<חיים גבע הספיל: זה חוק משנת 1983.

<חיים גבע הספיל: בתפיסה של החוק מלפני 34 שנים, החוק הגדיר באופן מאוד מדויק מה הם אמצעי הפרסום שבהם אסור לעשות פרסומת לעישון והוא הגדיר טלוויזיה, רדיו, עיתונים לבני נוער ודברים כאלה.

<חיים גבע הספיל: בנוסף הוא הגדיר כל מיני הגבלות על שילוט והוא קבע גם את הנושא של חלוקת סיגריות בחינם.

<חיים גבע הספיל: לפחות בזמנו דובר על לא להפיץ מוצרי טבק ללא תמורה.

<חיים גבע הספיל: עם השנים אנחנו מכירים את העניין הזה של חסויות לימי סטודנטים שחברת פיליפ מוריס למשל באופן קבוע התקשרה עם אגודות סטודנטים גם בתל אביב וגם בירושלים על מנת להקים מתחמי VIP וכל מיני אטרקציות שמיועדות רק למעשנים כתנאי כניסה לאטרקציה הזאת או מתחמי עישון.

<חיים גבע הספיל: תחת מגבלות החוק שלא אוסר את זה ניסינו לעבוד מול אגודות הסטודנטים ובכל מיני אפשרויות למנוע את הדברים האלה אבל לא תמיד בהצלחה.

תמר זנדברג: מה קורה במתחמים האלה?

<חיים גבע הספיל: זה פתוח.

<חיים גבע הספיל: או שאלה נקודות מכירה של טבק או שאלה חדרי עישון שמיועדים למעשנים.

<חיים גבע הספיל: הייתה אטרקציה שמעלים מסעדה עם מנוף לשמים.

<חיים גבע הספיל: כל מיני דברים שנועדו לתת למעשנים ערך מוסף.

תמר זנדברג: כלומר, זאת לא חלוקה.

<חיים גבע הספיל: לא חלוקה בחינם.

תמר זנדברג: המטרה היא לייצר איזושהי תדמית חיובית של תראו, אנחנו בטכנולוגיה, של האטרקציות ודברים כאלה.

<חיים גבע הספיל: כן.

<חיים גבע הספיל: לגבי חלוקת סיגריות בחינם, החוק אוסר.

<חיים גבע הספיל: הוא אומר חלוקה ללא תמורה וחברות הטבק מכירות את זה.

<חיים גבע הספיל: מה שהן עשו לאורך השנים, ואנחנו מדברים על הרבה שנים כולל דיילות בעמדות התנסות כאלה, ברציפי רכבת, מחוץ לבסיסי צבא, במקום להגיד ללא תמורה – ההתנהלות המקובלת בחברות הטבק, כדי להתמודד עם האיסור הזה, הן אומרות תן לי סיגריה אחת שלך ואני אתן לך חפיסה חדשה של המותג שלנו.

<חיים גבע הספיל: או למשל עכשיו החדרת הסיגריה החדשה של פיליפ מוריס, יש להם על הדוכן כוס והם אומרים, תן לנו סיגריה רגילה ואנחנו ניתן לך התנסות בסיגריה החדשה, כך שזה לא יהיה ללא תמורה.

<חיים גבע הספיל: מה שקרה במירון או קורה גם עם דיילות ברציפי רכבת בשנים האחרונות זה שבתמורה להשתתפות בסקר צרכנים – במירון זה היה סקר מותג – כמה שאלות של איזה מותג אתה מעשן או האם אתה מעשן את המותג הזה, הנאה, שביעות רצון, לא משנה איך הם הגדירו את זה, או בתמורה להצטרפות לרשימת דיוור, שזה גם איזשהו ערך לחברה ששווה מבחינתה איזשהו משהו, כך שאי אפשר להגיד שזה ללא תמורה.

<חיים גבע הספיל: למעשה בצורה הזאת הם מתיישרים עם החוק.

<חיים גבע הספיל: הם אומרים שזאת לא חלוקה ללא תמורה אלא זה בתמורה למילוי סקר צרכנים שבאופן רגיל החברה הייתה משלמת לחברת סקרים אינטרנטית כדי לעשות את זה או בתמורה לסיגריה חלופית או כל מיני דברים כאלה, העיקר כדי שזה לא יהיה ללא תמורה.

<חיים גבע הספיל: מתוך הכרות שלנו עם ההתנהלות הזאת לאורך שנים, אנחנו תיקנו במסגרת הצעת החוק הממשלתית.

<חיים גבע הספיל: הייתה הצעה לתקן את החוק ולהגדיר במפורש שזה לא סתם ללא תמורה אלא גם ללא תמורה סמלית ובוודאי שלא השתתפות בסקר צרכנים או דברים כאלה, כדי לשלול את האפשרות של התופעה הזאת.

<חיים גבע הספיל: באותה הצעת חוק ממשלתית גם רצינו לטפל בכל הנושא של חסויות על ימי סטודנט.

תמר זנדברג: איך למשל טיפלתם בזה בנושא של חסויות?

<חיים גבע הספיל: האיסור בחוק היה איסור מוחלט על פרסומות, חסויות, קידום מכירות כולל למשל מתחמים כאלה של בעצם חסות לאירועים.

תמר זנדברג: אני רוצה לעצור בנקודה הזאת ושוב, זה גם בהמשך לדיון הקודם וגם בהמשך להרבה דיונים שמתקיימים כאן בכנסת.

תמר זנדברג: יש לנו איזושהי תחושה שבמדינת ישראל החוק צריך להיות עם חורים כל כך קטנים במסננת, כך שאם נתקלנו בתופעה של תמורה סמלית, אז נכתוב תמורה סמלית, ואם נתקלנו בתופעה של סקר, נכתוב סקר, נכתוב בחוק סקר ואז ימציאו משהו אחר.

תמר זנדברג: כלומר, אני באמת שואלת האם נעשתה והאם פניתם לאיזושהי בחינה משפטית, בין אם באמצעות היועצת המשפטית של המשרד שהיא מוכרת לנו בוועדה ומוערכת על ידינו או בין אם זה אותגר בבית המשפט - - -

<עמוס האוזנר: זה אותגר.

תמר זנדברג: תכף אתה תוסיף לנו מידע.

תמר זנדברג: אי אפשר לשים ללעג ולקלס את החוק בצורה כזאת שכתוב בפירוש ללא תמורה והתמורה היא שלא רק אני אתן סיגריה אחת תמורת חפיסה, שזאת התמורה שאני נותן, אלא אנחנו בעצם מביאים למצב שאנחנו גם נותנים לאנשים משהו מזיק ובתמורה הם מקבלים משהו מזיק.

תמר זנדברג: כלומר, אנחנו גם נותנים להם את הזכות להיכנס למאגר מידע שפוגע להם בפרטיות וממשיך להפיץ דבר שמזיק לבריאות שלהם והורג אותם, ובתמורה אנחנו נותנים להם סיגריה.

תמר זנדברג: אין בזה שום הגיון.

תמר זנדברג: אני לא רואה באיזה רוח חוק זה עומד.

תמר זנדברג: אני לא רואה איך זה עומד בלשון החוק.

תמר זנדברג: החוק לא צריך לצמצם את החורים של המסננת למקומות כאלה קטנים אלא הוא צריך לתת איזושהי קריאת כיוון.

תמר זנדברג: הרי ברור שזה אסור.

תמר זנדברג: ברור שזה חולק בצורה שהיא בניגוד לרציונל ולהגיון של החוק.

<חיים גבע הספיל: הנקודה הבסיסית היא שהחוק חוגג היום 34 שנים והתיקונים מאז היו מאוד מינוריים.

תמר זנדברג: אז מה?

<חיים גבע הספיל: זה חוק שתאם אז תפיסה מסוימת והיום המחויבות שלנו כשותפים לאמנה הבינלאומית לצמצום העישון, לאמנת המסגרת הפיקוח על הטבק, אנחנו מחויבים בהוראות אחרות לגמרי מכפי שקיימות היום, שהן הרבה יותר מקיפות ומשנות את התפיסה ואומרות שלמעשה כל פרסומת, כל חסויות, כל קידום מכירות, שזה בעצם הפעילות הזאת, הכול אסור למעט אם יש אולי איזה שהם חריגים.

<חיים גבע הספיל: אם מישהו למשל רוצה להתקשר באופן אישי ישירות מול החברה, שתשלח לו למיילים שלו הודעות דואר אלקטרוני, אז שיחתום שהוא מאשר ויצטרף.

<חיים גבע הספיל: ניתן ליצור עדיין קשר מסחרי שיווקי בין החברה אבל באופן פרטני וזה לא משהו שצריך להיות ציבורי.

<חיים גבע הספיל: זה השינוי שניסינו להוביל ולעדכן את החוק בצורה משמעותית אחרי 34 שנים כי החוק היום כמו שהוא, הוא ישן ולא רלוונטי ולא זאת רוח החוק.

<חיים גבע הספיל: הוא פשוט חוק ישן ולא טוב שלא עונה על התפיסה המקובלת בעולם ולא על המציאות של היום.

<חיים גבע הספיל: הייתה יוזמה ממשלתית והיא התקדמה ובאופן ספציפי הסעיפים האלה אושרו בוועדה להכנה לקריאה שנייה ושלישית אבל זה נפל יחד עם כל החוק כך שהיום אנחנו עדיין נמצאים עם חוק מיושן שהרוח שלו ישנה, שהתפיסה שלו מיושנת, שהוא מחייב תיקון כדי שיהיה אפשר להתמודד אתו.

<חיים גבע הספיל: דבר נוסף שנוגע לאכיפה של החקיקה שכן קיימת.

<חיים גבע הספיל: כל הסעיפים בחוק, למעט מכירה לקטינים, כולם נמצאים באותו מדרג של חומרה שזה 61(א)(4), שזה נחשב לחומרה גבוהה יחסית.

<חיים גבע הספיל: בנוסף, אין בחוק שום מנגנון של אכיפה.

<חיים גבע הספיל: לא מצוין מי מוסמך לאכוף את החוק.

<חיים גבע הספיל: זאת אומרת, לצורך העניין הרשות המקומית לא קשורה לאכיפה של החוק הזה ולמשרד הבריאות גם אין פקחים שמוזכרים בחוק ומוסמכים לעשות אכיפה של החוק.

<חיים גבע הספיל: למעשה הגורם היחידי שנשאר כאחראי לאכיפת החוק הזה, זאת המשטרה.

<חיים גבע הספיל: לאורך השנים היו מספר ניסיונות להגיש תלונות למשטרה על סעיפים שונים של החוק שהיו עבירות אבל זה נסגר מחוסר עניין לציבור או דברים כאלה.

<חיים גבע הספיל: בשיחות עם המשטרה גם הובהר שאנחנו נתקן את החוק וניצור איזשהו מדרג של אכיפה ונקבע מנגנון של אכיפה עם פקחים של משרד הבריאות ובמקרים מסוימים יהיה מקום שהמשטרה גם תפתח בחקירה ויהיו הליכים פליליים מעבר להליכים של קנסות.

<חיים גבע הספיל: שוב, הכול הוא פלילי ואנחנו צריכים אכיפה שהיא אולי יותר בכיוון של אכיפה מינהלתית עם עיצומים כי בסוף יש כאן עבירות שמהותן כלכלית.

<חיים גבע הספיל: כל הדברים האלה היו אמורים איכשהו להתבשל בתוך התיקון הממשלתי שכידוע נפל ונעצר.

<חיים גבע הספיל: לכן כרגע אנחנו נמצאים במציאות שבה החוק ישן, הסעיפים השונים או לא מתאימים למצב וגם אלה שכן מתאימים, קשה מאוד לאכוף אותם.

<חיים גבע הספיל: אנחנו רואים את תעשיית הטבק שיודעת לנצל את זה בצורה מאוד טובה, רק ב-2015 עם 63 מיליון שקלים שהיא הקדישה לפעילות של קידום מכירות, חסויות, דיוור ישיר ופרסומות בעיתונים ובאינטרנט.

<חיים גבע הספיל: אני לא אומר את זה בהשוואה לכמה שמשרד הבריאות משקיע או לא משקיע בקמפיינים הפוכים, אבל הם משקיעים 63 מיליון שקלים שחלק גדול מהסכום הזה הולך בדיוק לאירועי קידום מכירות וכל הדברים האלה.

תמר זנדברג: אגב, כמה ממנו הולך לאירועי קידום מכירות?

תמר זנדברג: יש לכם את הנתון הזה, נכון?

תמר זנדברג: יש חובת דיווח של החברות.

<חיים גבע הספיל: יש חובת דיווח.

<חיים גבע הספיל: חלק מקידום המכירות הוא דיילות בכל מיני נקודות אבל זה בין השאר גם סוג של סבסוד של המיסוי.

<חיים גבע הספיל: זאת אומרת, לחסוך בעלויות למעשנים.

<חיים גבע הספיל: יש את החלוקה והיא מופיעה.

תמר זנדברג: אם אתה יכול לומר לי בנושא דוח הפיקוח שהוצג בפנינו על ידי יאיר קראוס.

תמר זנדברג: הצבעת על בעיית האכיפה אבל בעצם זה מקרה שכבר קרה, כבר הוזעק פקח למקום.

תמר זנדברג: קודם כל, מי היה הפקח ואיך זה עובד?

תמר זנדברג: איך עובד מערך הפיקוח הזה, אם הוא קיים?

תמר זנדברג: שנית, איך יכול להיות שכל כך בקלות הם מתחמקים מזה?

תמר זנדברג: ראינו דוכן, הוא נקרא אתנחתא, יש שם קפה נמס ותה פשוט כזה וסיגריות.

<חיים גבע הספיל: אני יכול להראות לך עוד תמונות שלהם עצמם שהם העלו בחדרי חדרים, כתבה שיווקית של דובק בשיתוף ועד מירון.

<חיים גבע הספיל: יש שם תמונות של אנשים ממלאים את הסקרים.

<חיים גבע הספיל: לנו אין פקחים שמוסמכים לאכוף את החוק ועדיין נשלח פקח מלשכת הבריאות לעשות שם איזשהו סיבוב ולראות מה קורה, למרות שזה לא משהו שהוא מתעסק אתו בשוטף, הוא לא מכיר את זה והוא גם לא מוסמך.

תמר זנדברג: מי זה?

תמר זנדברג: איזה פקח זה?

תמר זנדברג: זאת אומרת, לא מי זה ברמה האישית.

<חיים גבע הספיל: הוא פקח של לשכת הבריאות שמתעסק בבריאות הסביבה, במה שקשור לבתי עסק, לתקינה.

<חיים גבע הספיל: שוב, החוק הזה לא רלוונטי כי בחוק הזה אין פקח של משרד הבריאות שמוסמך לאכוף את החוק הזה.

<חיים גבע הספיל: משרד הבריאות לא מצוין בחוק כגורם שיש לו פקחים שמוסמכים לאכוף את החוק הזה או שזה חוק שניתן לקנוס בגינו או משהו כזה.

<חיים גבע הספיל: כל המנגנון של האכיפה הוא דרך המשטרה, על ידי הגשת תלונה למשטרה.

<יאיר קראוס: סליחה על ההתערבות.

<יאיר קראוס: גם לאורך כל השעות של הבוקר עד הזמן שהערתי את תשומת לבם, לא הייתה שום הפניה.

<יאיר קראוס: זאת אומרת, חלוקת הסיגריות הייתה ללא הפניה.

תמר זנדברג: אתה אומר שבעצם הסקר נולד אחר כך.

<יאיר קראוס: כן.

<יאיר קראוס: רואים את זה בסרטון.

<חיים גבע הספיל: המשמעות היא שכדי שאנחנו לאכוף את זה, לצורך העניין עת יגיע לשם פקח שזה לא עיסוקו וזה לא בסמכותו, עדיין אנחנו נצטרך להגיש תלונה למשטרה ואז יהיה צריך לבחון את זה בעיניים משפטיות, האם יש כאן מקרה והאם זה יעמוד במבחן בית המשפט.

<חיים גבע הספיל: אז חברת דובק במקרה הזה מראה את התמונות, הנה, היו סקרים, יכול להיות שבאותו רגע תפסתם שנגמרו הסקרים או הוא הלך, הוא לא אמר להם למלא, אבל יש לה תיעוד שזה נעשה תמורת מילוי סקר ואז את מסתכלת על זה בעיניים משפטיות ואומרת האם נגיש תלונה, תיפתח חקירה, האם זה בשל לכתב אישום ותהיה כאן הרשעה סבירה והאם יש סבירות להרשעה.

<חיים גבע הספיל: לא.

<חיים גבע הספיל: יש להם את כל התיעוד שהם צריכים כדי להראות שזה כן נעשה ויכול להיות שפה ושם הייתה חריגה.

<חיים גבע הספיל: האם בית המשפט יתעסק בזה?

<חיים גבע הספיל: האם המשטרה תתעסק בזה?

<חיים גבע הספיל: האם הפרקליטות תתעסק בזה?

<חיים גבע הספיל: החוק כמו שהוא, המתכונת היום, לא יודע להתמודד עם הדברים האלה.

תמר זנדברג: יש ספר שהפך עכשיו להצגה, אישה בורחת מבשורה.

תמר זנדברג: זה נשמע שאתם בורחים ממילוי החובה.

תמר זנדברג: ממש בכוח.

תמר זנדברג: תכף נשמע את המשטרה.

תמר זנדברג: תשמע, יש חוק, הייתה כאן הפרת חוק ברורה, היא מצולמת, יש כאן עשרות אלפי עדים בעלי העניין בדבר.

יהודה גליק: אם הם היו מורשעים, מה היה העונש?

<חיים גבע הספיל: הקנס הוא עד 220 אלף שקלים.

<חיים גבע הספיל: כפל בתאגיד, זה 450 אלף שקלים.

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: בוא נתחיל ממשהו.

<חיים גבע הספיל: זה המקסימום.

תמר זנדברג: הם מוכנים עם הסקר בכיס ושולפים אותו.

תמר זנדברג: ישראבלוף.

<חיים גבע הספיל: צריך להגיע לבית המשפט ושהשופט יהיה משוכנע שבאמת זו הייתה ההתנהלות.

תמר זנדברג: מישהו משוכנע שלא?

<קריאה: תשכנע את המשטרה שיש מקום להגיש כתב אישום, תשכנע את הפרקליטות ואחר כך תשכנע את השופט.

<עמוס האוזנר: קודם כל, לגבי הרקע הכללי של החוק הזה.

<עמוס האוזנר: החוק הזה הוא פשרה.

<עמוס האוזנר: ההצעה המקורית הייתה לאסור לגמרי פרסומת לסיגריות, כולל כל מוצרי הטבק.

<עמוס האוזנר: מה לעשות, דווקא חברי הכנסת הם אלה שניסו לדחוף את החוק הזה עם האיסור המוחלט.

<עמוס האוזנר: זה התחיל בחייקה גרוסמן ב-2973, אחר כך היה ויקטור שם טוב, אחר כך זה היה מרדכי וירשובסקי ואחר כך זה היה מוסי רז.

<עמוס האוזנר: בקיצור, חברי כנסת, אחד אחרי השני ניסו להעביר איסור.

תמר זנדברג: אני תמיד גאה להיות חוליה בשרשרת מכובדת.

<עמוס האוזנר: אבל לצערנו זה לא עבר ומשרד הבריאות נאלץ להתפשר על נוסח החוק הזה.

<עמוס האוזנר: זה נוסח של פשרה.

<עמוס האוזנר: כמו כל הפשרות, פשרות הן בעייתיות.

<עמוס האוזנר: פעם אחת, רק פעם אחת אותגר החוק הזה בבית המשפט ולא אותגר החלק השני של הסעיף אלא החלק הראשון של הסעיף – המילה לא יפיץ.

<עמוס האוזנר: דובק טענה, כאשר הוגש כתב אישום, שהמילה יפיץ זה משהו מסחרי.

<עמוס האוזנר: כאשר מחלקים סיגריות סתם, זאת לא הפצה אלא זה משהו אחר.

<עמוס האוזנר: הפצה זה כשיש לך קמעונאי וסיטונאי.

<עמוס האוזנר: בקיצור, השופט החליט לא לדון בנושא הזה.

תמר זנדברג: מתי זה היה?

<עמוס האוזנר: בשנות ה-90.

<עמוס האוזנר: המקרה היחיד בו הנושא הזה אותגר בבית המשפט.

<עמוס האוזנר: אני אומר משהו חמור יותר מזה.

<עמוס האוזנר: החוק הזה מאפשר למשרד הבריאות להוציא תקנות.

<עמוס האוזנר: אין תקנות.

<עמוס האוזנר: תקראו את הסעיף שמסמיך את שר הבריאות.

<עמוס האוזנר: שר הבריאות מוסמך להוציא תקנות לביצוע החוק.

<עמוס האוזנר: מה קרה כאן?

<עמוס האוזנר: קרה משהו מדהים.

<עמוס האוזנר: אני בשעתו ישבתי עם היועצת המשפטית של משרד הבריאות להכין תקנות.

<עמוס האוזנר: שלחנו אותן למשרד המשפטים.

<עמוס האוזנר: לא שמעתי תגובה.

<עמוס האוזנר: לימים התפרסמו המסמכים הסודיים של חברות הסיגריות, ומה אני מוצא?

<עמוס האוזנר: אני מוצא את הנוסח הזה של התקנות יחד עם תגובה של עורך דין מחברות הסיגריות שהוא כותב למשרד המשפטים למה התקנות המוצעות אינן טובות.

<עמוס האוזנר: מקרה מדהים.

<עמוס האוזנר: התוצאה הסופית היא שאין היום תקנות.

תמר זנדברג: מתי זה היה?

<עמוס האוזנר: מיד כשהחוק נעשה, בשנות ה-80.

<עמוס האוזנר: אבל לגלות את זה, זה רק עם מסמכי הסיגריות כי זה היה הרבה יותר מאוחר, בשנת 1998 כאשר המעברים נפתחו לציבור.

<עמוס האוזנר: הנה יש לנו מקרה מדהים שפתאום אנחנו מגלים מה קרה, מה היה גורלן של אותן תקנות שהוצעו בשעתו.

<עמוס האוזנר: השורה התחתונה, אין היום תקנות ביצוע.

<עמוס האוזנר: כלומר, החוק הזה עומד ללא תקנות ביצוע למרות שחובתו של שר הבריאות לעשות אותן.

<עמוס האוזנר: לגבי הנושא של חלוקת הסיגריות.

<עמוס האוזנר: הנושא של החלוקה מלמד על אופיו של המוצר.

<עמוס האוזנר: זה מוצר ממכר.

<עמוס האוזנר: כאשר מחלקים אותו חינם, זה כדי שאנשים יתמכרו לו.

<עמוס האוזנר: על האופי הזה עמד חתן פרס ישראל חיים טופול.

<עמוס האוזנר: כששאלו אותו איך הוא הפסיק לעשן, הוא אמר שהוא היה באנגליה, שם הוא שיחק את לו הייתי רוטשילד, ופתאום הוא ראה את חברות סיגריות שמחלקות את הסיגריות.

<עמוס האוזנר: הוא אמר שעכשיו הוא מבין מצוין מה הולך כאן.

<עמוס האוזנר: מדובר במוצר ממכר שמחלקים אותו כדי למכר את האנשים ולכן ברור שהוא יפסיק.

<עמוס האוזנר: הבעיה היא שכאשר נותנים את זה לילדים ולצעירים, ההיגיון לא בדיוק עובד כך.

<עמוס האוזנר: נותנים להם את המוצר חינם, הם משתמשים בו, הם מתמכרים לו.

<עמוס האוזנר: חברות הסיגריות מכוונות במיוחד את הסיגריות כך שילדים יוכלו להתמכר להן כי הניקוטין באופן בסיסי, הטעם שלו, הוא רע ומר ומאוד לא נעים, כפי שגילה מי שניסה לקחת את המסטיק ללא עישון וללעוס אותו.

<עמוס האוזנר: מה עושות חברות הסיגריות?

<עמוס האוזנר: הן מכניסות חומרים שמסווים את הטעם המגעיל של הניקוטין.

<עמוס האוזנר: מכניסים סוכר, מכניסים שוקולד, מכניסים קפה שכשסורקים אותם הם מזיקים כשלעצמם.

<קריאה: חרובים.

<עמוס האוזנר: כן.

<עמוס האוזנר: חרובים.

<עמוס האוזנר: יש לנו כאן מוצר שיש לו התמכרות מכוונת.

<עמוס האוזנר: לא סתם התמכרות אלא התמכרות מכוונת מצד חברות הסיגריות.

<עמוס האוזנר: זה הנושא של החלוקה חינם.

<עמוס האוזנר: תודה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: החוק המתוקן מיום חקיקתו, נכון?

תמר זנדברג: מה הדברים שנכנסו אליו במהלך השנים?

תמר זנדברג: בשנים האחרונות.

<עמוס האוזנר: העלאת הפיקוח למשל, כמה מושקע בפרסומת של חברות הסיגריות.

<עמוס האוזנר: לא עבר הסעיף שמחייב את חברות הסיגריות לגלות את תוכן הסיגריות שזה דבר כל כך אלמנטרי.

<עמוס האוזנר: על כל מוצר, אנחנו רואים מה יש בו אבל הסעיף הזה לא עבר.

תמר זנדברג: מה עוד תוקן בשנים האחרונות?

<עמוס האוזנר: אסור להשתמש בתמונות של בני אדם, מה שקודם היה מותר.

<חיים גבע הספיל: הייתה התייחסות לפרסומת ופרסומת עקיפה.

<חיים גבע הספיל: היה איזשהו תיקון לגבי היכן מותר או אסור.

<חיים גבע הספיל: אני לא אלך על תיקון ב-2001 למשל, הנושא של הקרנה פומבית, דברים שמיועדים בעיקר לילדים.

<חיים גבע הספיל: היה וידאו ומשחקי מחשב שעודכנו בשנת 2001.

<עמוס האוזנר: אבל לא אינטרנט.

<עמוס האוזנר: גם פרסומת באינטרנט?

<חיים גבע הספיל: לא.

<חיים גבע הספיל: אינטרנט לא.

<חיים גבע הספיל: הנושא של בריינד סטרצ'ינג, פרסומת למוצר או לשם מסחרי של מוצר.

<חיים גבע הספיל: למשל אופנה תחת שם של מותג סיגריות כזה או אחר.

<עמוס האוזנר: מותג שהיה בתוקף עד שנה מסוימת, זה מותר.

<חיים גבע הספיל: נושא של פרסומת עקיפה.

<חיים גבע הספיל: היה איזשהו תיקון לגבי דברים חוצי גבולות שנעשים פה בישראל ומשודרים גם בעולם.

<חיים גבע הספיל: הייתה הגבלה לעשות שם פרסומות.

<חיים גבע הספיל: היה את הנושא של מכונות אוטומטיות, שזה משנת 2011.

<חיים גבע הספיל: בשנת 2008 הנושא של מוצרים שמשמשים לעישון ולא רק מוצרי טבק עצמם והשכרה, כל מה שקשור בעיקר לנרגילות עם בתי הקפה האלה שמשכירים נרגילה או מאפשרים שימוש בנרגילה, שם היה העניין הזה של לא רק למכור טבק אלא גם להשכיר מוצר לעישון טבק וזה כדי למנוע השכרת נרגילות בבתי קפה כאלה.

<חיים גבע הספיל: הכוונה לקטינים.

<חיים גבע הספיל: רק לקטינים.

<חיים גבע הספיל: הנושא של האזהרות הותקן ובמקום אזהרה אחת נקבעו 12 נוסחי אזהרה שיופיעו על מוצרי הטבק.

<חיים גבע הספיל: היה איזשהו עדכון בענישה אבל הקנסות עדיין זהים.

<חיים גבע הספיל: בסך הכול הענישה נשארה שני מדרגים.

<עמוס האוזנר: היה עדכון שעזר לחברות הסיגריות והוא אומר שפרסומת שהוכנה בחוץ לארץ ולא הייתה בכוונה מסוימת, יש הגנה למי שהראה את הפרסומת.

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: משטרה.

תמר זנדברג: תציג את עצמך.

<משה ברקוביץ: אני היועץ המשפטי של המחוז.

<משה ברקוביץ: נמצא אתי רב פקד מיכה טובול שהוא הקצין שעל ההר, שאחראי לתכלל את כל האירוע.

<משה ברקוביץ: אני כן רוצה לומר שתי מלים על הטיפול המשטרתי באירוע ואיך אנחנו רואים את האירוע בכללותו כי אנחנו כל שבוע בוועדה אחרת שמאירה מנקודה אחרת את האירוע.

<משה ברקוביץ: מבחינתנו בהיבט המשטרתי זה אירוע בין המורכבים, אם לא המורכב ביותר.

<משה ברקוביץ: אנחנו מדברים השנה על משהו כמו 24 שעות, אולי טיפה יותר, מאות אלפי אנשים שמגיעים בו זמנית ברמה כזו או אחרת, עשרות אלפי אנשים מגיעים ועשרות אלפי אנשים יוצאים, 18 הדלקות, חסידויות שונות, מקומות אחרים, אלפי שוטרים, וכשאני אומר שוטרים אני מדבר על הרבה אלפי שוטרים.

<משה ברקוביץ: אלפי אוטובוסים, מעל 10,000 הסעות, חניונים.

<משה ברקוביץ: צירים בעייתיים, השטח הגיאוגרפי מורכב ביותר כאשר יש שם גם ישוב, גם השטח מצומצם.

<משה ברקוביץ: מפקד על האירוע מפקד המחוז אישית ועוזר לו ראש אגף התנועה.

<משה ברקוביץ: כל המטרה שלנו היא אחת בלבד: למנוע אסון.

<משה ברקוביץ: בהיבט שלי למנוע אסון זה שכל מי שרוצה להגיע, יגיע בשלום ויחזור בשלום.

<משה ברקוביץ: אם היו עיכובים והוא התעכב בתנועה, אפילו אם היה צפוף, זאת המטרה שלנו וכך אנחנו נוהגים.

<משה ברקוביץ: לגבי האירוע הזה.

<משה ברקוביץ: אני שאלתי את כל המפקדים שאני מכיר האם הם ראו את הדוכן, אפילו שהם עברו שם אלף פעמים, ואף אחד לא ראה את הדוכן עצמו ואף אחד לא נכנס.

<משה ברקוביץ: מרוב משימות ומרוב מורכבות, אנחנו אפילו לא מכירים את ההיבטים האלה.

<משה ברקוביץ: מה שאני רואה, יש שלוש רמות לגבי הדוכן.

<משה ברקוביץ: קודם כל, לפני.

<משה ברקוביץ: כל דוכן מחויב אישור של הרשות המקומית, אישור רוכלות.

<משה ברקוביץ: אנחנו גם נגלה להבא יותר מודעות.

<משה ברקוביץ: זה דוכן שאושר ולא ראינו מניעה כי התפיסה שלנו היא שכל דוכן הוא על פי חוק.

<משה ברקוביץ: אנחנו גם לא באים ואומרים לדוכן שלא ימכור אלכוהול אם אסור ושלא ימכור לקטינים אם אסור.

<משה ברקוביץ: החזקה היא שהדוכנים פועלים על פי חוק.

תמר זנדברג: מה זאת אומרת החזקה היא שהם פועלים על פי חוק?

<משה ברקוביץ: בן אדם פונה לרשות המקומית ומבקש לפתוח דוכן.

<משה ברקוביץ: הוא חייב לקבל רישיון מהרשות.

<משה ברקוביץ: אנחנו מקבלים את הבקשה, אנחנו בודקים שבהיבט שלנו אין מניעה ואנחנו מאשרים.

תמר זנדברג: לדוכן הזה היה רישיון?

<מיכה טובול: מדובר בדוכן שעובד כמעט עשר שנים.

<מיכה טובול: כמעט עשר שנים הוא ממוקם שם, שנה אחרי שנה באותו מקום.

<מיכה טובול: הדבר שאני בודק מבחינתי כאשר מוגשת בקשה לרשות זה ראשית אם יש להם מקום, אם המקום שהם הולכים להציג את הדוכן אכן לא מפריע למשטרה או שהוא פועל שם באישור בעל השטח, ושנית, את חוקיות מבקש הבקשה.

<מיכה טובול: אם מדובר בגוף חוקי, אין לנו שום בעיה.

<מיכה טובול: מבחינתנו, ברגע ששני התנאים האלה מתמלאים הוא ניגש וממלא בקשה ברשות והוא גם מציין בבקשה שלו מה הוא מבקש.

תמר זנדברג: מה הוא ביקש?

תמר זנדברג: מה מופיע ברישיון שלו?

תמר זנדברג: תוך כדי אני חושבת.

תמר זנדברג: אנחנו לפעמים בתור מפלגה במערכות בחירות רוצים לשים איזה שולחן באיזשהו מקום לחלק חומרי הסברה ולשכנע את הציבור להצביע למפלגה כזו או אחרת ובמה אנחנו נתקלים, איזה רישוי צריך להוציא מהעירייה ומהמשטרה.

תמר זנדברג: אני אף פעם לא שמעתי שכך זה אם הגוף חוקי – ומפלגה ללא ספק היא גוף חוקי וזה גוף שמתמודד בבחירות ומפלגה שמתמודדת לכנסת, חזקה עליה שהיא חוקית – אלא אחרי עשר דקות מופיע הפקח וסוגר את השולחן.

תמר זנדברג: פתאום כאן שעות ארוכות - - -

<מיכה טובול: אותו מסלול.

תמר זנדברג: אותו מסלול אבל יש כאן פעילות שהיא לא חוקית.

<מיכה טובול: אני מדבר על לפני.

תמר זנדברג: מה לפני?

תמר זנדברג: מה הם ביקשו?

<מיכה טובול: אני מדבר על הרישיון.

<משה ברקוביץ: הוא ביקש להקים את הדוכן ולא הסביר בדיוק למה.

<משה ברקוביץ: הוא לא הסביר.

תמר זנדברג: אז איך אתה יודע שזאת פעילות חוקית?

<משה ברקוביץ: הוא פונה לרשות.

<משה ברקוביץ: אנחנו, משטרת ישראל, בתחום שלנו בודקים שאין חריגה בהיבט שלנו, בהיבט המבצעי, ואם כמובן זה יהיה דוכן שעל פניו בשם שלו הוא לא חוקי, אנחנו יודעים.

<משה ברקוביץ: אם לא, אנחנו גוף שממליץ.

תמר זנדברג: אבל עכשיו אתה לא יודע כי הוא לא פירט מה הוא רוצה לעשות שם.

תמר זנדברג: אם הוא היה מוכר סמים?

יהודה גליק: אם הוא היה מחלק שם מריחואנה, הייתם שמים לב?

תמר זנדברג: מה זה הייתם שמים לב?

תמר זנדברג: איך הייתם יודעים מראש?

תמר זנדברג: אם הוא היה מוכר סמים, אם הוא היה מוכר נשק, אם הוא מחלק אלכוהול לקטינים.

<משה ברקוביץ: כמובן.

תמר זנדברג: מה זה כמובן?

תמר זנדברג: איך היית יודע?

תמר זנדברג: לא כתוב לך בבקשה מה הוא רוצה לעשות.

<מיכה טובול: כמובן שהיינו פועלים.

<מיכה טובול: קודם כל, כל הנושא הזה הוא קידום מכירות.

תמר זנדברג: של מה?

<מיכה טובול: קידום מכירות של סיגריות.

תמר זנדברג: לפי החוק זה אסור.

<מיכה טובול: אתם צריכים להבין שזה לא עניין של חלוקה.

<מיכה טובול: אתם צריכים להבין שמוגשת בקשה, אני אתן לך דוגמה.

<מיכה טובול: יש לנו המון מתחמים שהם מתחמי הסעדה.

<מיכה טובול: כשאדם מגיש בקשה, אני לא יורד אתו לכל מה שאסור.

<מיכה טובול: חזקה עליו שאם הוא מקים מתחם שהוא מחלק אוכל, לדוגמה אסור לו לחלק אלכוהול, אסור לו לחלק אלכוהול לקטינים והוא יודע.

<מיכה טובול: זאת אומרת, אני לא צריך להגיד לו שאסור לך זה וזה, אסור לך לפי החוק למכור מריחואנה וכולי.

<מיכה טובול: חזקה עליו שהוא אמור לדעת.

תמר זנדברג: אבל אתה אפילו לא יודע.

יהודה גליק: אם הוא היה שם שלט ואומר שהוא מחלק מריחואנה, היית שם לב?

יהודה גליק: אתה אומר שאפילו לא שמתם לב.

יהודה גליק: הבן אדם שם שלט ענק שאומר אני מחלק סיגריות, זאת אומרת אני פושע.

יהודה גליק: אתה אומר שעברו שם עשרות אלפי שוטרים ואף אחד לא שם לב לזה.

<משה ברקוביץ: אנחנו אומרים עוד הפעם.

<משה ברקוביץ: בשבוע האחרון משטרת ישראל הוציאה צווי סגירה ללא מעט מסעדות שמכרו אלכוהול לקטין.

<משה ברקוביץ: אף אחד ברישיון העסק שלו לא רשמנו לו ברישיון כתנאים שאסור לו למכור אלכוהול לקטין ולעבור על החוק.

<משה ברקוביץ: אנחנו מדברים על הלפני ופתאום זה עבר למשטרה.

תמר זנדברג: אבל בלפני, לפי הרישיון שהקראתם כרגע, לפי הבקשה, לא כתוב מה הוא מבקש.

תמר זנדברג: לא כתוב בכלל.

תמר זנדברג: זה לפי מה שהקראתם.

תמר זנדברג: אם זה לא כך, תקנו אותנו.

תמר זנדברג: אני מסתמכת על מידע שאתם נותנים.

<משה ברקוביץ: חוק רישוי עסקים קובע מי אחראי על נושא רישוי עסקים.

<משה ברקוביץ: משטרת ישראל היא זאת שמחליטה וממליצה לגבי הדברים שמעניינים אותה בהיבט המבצעי.

<משה ברקוביץ: אם יעבירו את כל חוק רישוי עסקים למשטרת ישראל, אנחנו בדיון אחר.

<משה ברקוביץ: הרשות המקומית היא זאת שאחראית, היא גם פונה לעוד משרדים והיא מגבשת עמדה.

<משה ברקוביץ: היא הממונה וגם הפקחים שלה בסוף אוכפים את זה.

<משה ברקוביץ: בלא מעט רישיונות בכלל לא צריך אישור משטרת ישראל ויכול להיות שגם שם נעברות עבירות פליליות ובכלל לא צריך לפנות למשטרת ישראל.

<משה ברקוביץ: הוא רשאי לפתוח עסק, לא פונים אלינו ואנחנו בכלל לא יודעים על כך כי זה החוק.

תמר זנדברג: מה מופיע בבקשה הספציפית הזאת?

תמר זנדברג: סתם שנדע.

<משה ברקוביץ: אין כאן אף אחד מהמועצה המקומית?

תמר זנדברג: יש כאן מישהו מהמועצה המקומית?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: מבחינתם אין בעיה.

<משה ברקוביץ: הם הגוף האחראי על הרישוי.

<משה ברקוביץ: זה הלפני.

<משה ברקוביץ: אני אחפש את הרישיון.

תמר זנדברג: כן.

תמר זנדברג: כדי שנניח בפנינו את בקשת הרישיון הזו.

תמר זנדברג: אגב, מדובר בדוכן לא קטן.

תמר זנדברג: לא איזה שולחן.

<משה ברקוביץ: מי שהיה שם, יש שם לא מעט דוכנים וזה לא שמחלקים רק סיגריות אלא מחלקים שם אוכל, מחלקים שם מים ובאמת יש שם הרבה פעילות של חלוקת דברים.

תמר זנדברג: תבין עד כמה זה שווה לחברות הסיגריות שמוכנות לחלק אוכל ומים.

<משה ברקוביץ: לא.

<משה ברקוביץ: לא הן.

<קריאה: הפרסומות כתובות גם ביידיש.

<עמוס האוזנר: בישיבה הקודמת דיברנו על נרגילות.

<עמוס האוזנר: סגרתם פעם עסק שיש בו נרגילות?

<עמוס האוזנר: בית אוכל שיש בו נרגילות?

<עמוס האוזנר: סגרתם פעם?

יהודה גליק: יש שם סמכות רבנית שמפעילה את המקום הזה?

<משה ברקוביץ: משטרת ישראל סוגרת עסקים?

<משה ברקוביץ: תלמדו אותי.

<עמוס האוזנר: אתה הסמכות, בוודאי.

<עמוס האוזנר: כאשר אתה בא ואומר על אלכוהול לקטינים.

<משה ברקוביץ: יש חוק ספציפי.

תמר זנדברג: מה זאת אומרת?

תמר זנדברג: מי סוגר?

תמר זנדברג: מי אוכף את החוק במדינה הזאת?

<משה ברקוביץ: משטרת ישראל אחראית על הכול, זה ברור.

<משה ברקוביץ: אנחנו אחראים על שלום הציבור.

יהודה גליק: מי בעל הבית על כל העניין?

<משה ברקוביץ: על שלום הציבור אחראית משטרת ישראל ואין חולק על כך לגבי האירוע בכללותו.

יהודה גליק: מי אחראי על האירוע בהר מירון?

יהודה גליק: האירוע הזה של ל"ג בעומר שמתקיים כל שנה במירון, מי אחראי עליו?

יהודה גליק: מי האבא של הדבר הזה?

<משה ברקוביץ: ועדת הפנים של הכנסת קיימה כמה דיונים וגם תעשה סיור.

יהודה גליק: לא ענית לי על השאלה.

יהודה גליק: יש בעל בית לאירוע הזה?

<משה ברקוביץ: אם יש לכם שעה, אני ארצה לכם.

תמר זנדברג: זה הוגדר כאירוע ספונטני.

תמר זנדברג: לא ידוע של"ג בעומר מגיע ב-ל"ג לספירת העומר ושכל שנה מגיעים לשם מאות אלפי אנשים.

יהודה גליק: מפכ"ל המשטרה טוען ששבועיים קודם הוא ישב, עם מי?

תמר זנדברג: הוא ישב כדי להתכונן לאירוע ספונטני.

<משה ברקוביץ: עם ועד מירון.

<משה ברקוביץ: יש דבר כזה?

תמר זנדברג: לא משנה.

תמר זנדברג: זה לא הדיון כרגע.

תמר זנדברג: אם נלך לשם, לא נצא מזה.

יהודה גליק: אני שואל שאלה פשוטה.

יהודה גליק: אם היו מחלקים שם בשר חזיר, הרבנים היו מאפשרים את הדבר הזה?

<משה ברקוביץ: אני אענה על הכול.

<משה ברקוביץ: משטרת ישראל קודם כל אחראית על חקירת עבירות פליליות.

<משה ברקוביץ: מוסכם?

<משה ברקוביץ: תודה.

<משה ברקוביץ: יש לנו סמכויות מינהליות בחלק מהחוקים.

<משה ברקוביץ: חוק רישוי עסקים מעניק לנו מספר סמכויות מינהליות להוציא צו סגירה למקום שמסכן את שלום הציבור.

<משה ברקוביץ: חבר'ה, לא אני חוקקתי את החוק אלא אתם חוקקתם.

<משה ברקוביץ: החוק הזה אומר שמי שמוכר אלכוהול לקטין, יש לי סמכויות מסוימות לסגור.

<משה ברקוביץ: אין לי סמכות מינהלית לסגור אם מישהו מחלק סיגריות בחינם, וגם לא הבנתי אם זו עבירה פלילית.

<משה ברקוביץ: אבל גם אם כן, ויובהר שכן, עדיין אין לי סמכות לסגור.

תמר זנדברג: מה זאת אומרת לא הבנת?

תמר זנדברג: אתה היועץ המשפטי.

<משה ברקוביץ: יש כאן יועץ משפטי של משרד הבריאות.

<משה ברקוביץ: דרך אגב, היועץ המשפטי, תפקידו לאו דווקא לתת תשובה על עבירות פליליות אלא יש גורמי מקצוע אחרים שאמורים להתברר וזה עובדתית אמור להתברר.

<משה ברקוביץ: אסור להפיץ על פי החוק והשאלה היא האם מדובר בהפצה כן או לא.

<משה ברקוביץ: זה צריך להתברר.

<משה ברקוביץ: אם תהיה תלונה - - -

תמר זנדברג: מה זאת אומרת?

תמר זנדברג: כתוב כאן.

תמר זנדברג: אתה טוען - - -

<משה ברקוביץ: אני לא טוען כלום, גברתי.

<משה ברקוביץ: אני אמשיך בדברים כי אנחנו לא מגיעים למה שקורה אחרי.

תמר זנדברג: רגע.

תמר זנדברג: אני עוד בשלב הזה.

תמר זנדברג: אתה משטרת ישראל, אתה אחראי באופן כללי על אכיפת החוק במדינה.

תמר זנדברג: הדבר היחיד שאמר נציג משרד הבריאות זה שיתכן שצריך לנסח את החוק החדש בצורה כזו שתהיה הסמכה ספציפית לפקחים אבל כל עוד אין דבר כזה, זה לא פוטר אותך מאכיפת החוק.

תמר זנדברג: אתה טוען שאתה נמנע מאכיפת החוק - - -

<משה ברקוביץ: לא.

<משה ברקוביץ: לחלוטין לא.

תמר זנדברג: רגע.

תמר זנדברג: הנושא הזה נדון כבר בכנסת הרבה פעמים.

תמר זנדברג: אנחנו עכשיו בנקודה ספציפית.

תמר זנדברג: אתה טוען שאכיפת החוק הזה והסעיף לא יפיץ אדם לצרכן מוצרי טבק ללא תמורה, למה אתה לא אוכף את זה?

<משה ברקוביץ: לחלוטין לא נכנס לשם.

<משה ברקוביץ: אני אשמח לענות.

<משה ברקוביץ: עוד לא הגעתי לזה.

<משה ברקוביץ: אני לחלוטין לא נכנס לשם.

<משה ברקוביץ: לגבי הלפני, אמרתי שאנחנו צריכים לגלות הרבה יותר רגישות לדוכנים בשנה הבאה.

<משה ברקוביץ: האמת, לא הקמנו ברמה הזאת אבל בפעם הבאה נגלה יותר רגישות.

תמר זנדברג: מצאת את הבקשה?

<מיכה טובול: הם הגישו בקשה לדוכן לדובק, סיגריות.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: אתה יכול לתת לי בבקשה את הבקשה?

<מיכה טובול: כן.

<עמוס האוזנר: דובק עושה משהו חוץ מסיגריות?

<מיכה טובול: קודם כל, הם הגישו שתי בקשות.

<מיכה טובול: בקשה אחת למתחם להנחת תפילין.

תמר זנדברג: של דובק.

<מיכה טובול: של דובק.

<מיכה טובול: את צריכה להבין שמדובר במתחם שעובד כמעט עשר שנים ואף פעם לא הייתה תלונה כלשהי.

<יאיר קראוס: זו הייתה השנה החמישית.

<מיכה טובול: את צריכה להבין שאני באופן אישי לא איש חקירות אלא איש מבצעים שהיה במקום.

<מיכה טובול: אני באופן אישי אמרתי גם לחברי שאם הייתי יודע שהם מחלקים שם סיגריות, לא הייתי מודע לזה שמדובר בעבירה פלילית.

<מיכה טובול: אני אומר לך את האמת ואת זה אני שם על השולחן.

יהודה גליק: תגיש המלצות בשנה הבאה לא לקיים את האירוע הזה?

<מיכה טובול: בשנה הבאה כשהם יבואו, הם יבואו להגיש את הבקשה, אני כמובן, בעקבות האירוע הזה אומר להם שאני מזכיר להם שהם חייבים לכבד את החוק אותו הזכרנו כרגע ויחד עם זאת להדגיש שחלוקת סיגריות לא תתבצע בחינם.

תמר זנדברג: מה תעשה דובק בדוכן הזה בשנה הבאה?

יהודה גליק: יניחו תפילין.

<מיכה טובול: יחלקו קפה, יחלקו תה.

<מיכה טובול: אני אומר לכם שאם מדובר בגוף חוקי, אסור לי למנוע פעילות שלו.

תמר זנדברג: איזו פעילות?

<מיכה טובול: אם משרד הבריאות ייגש לבית המשפט, בית המשפט יקבע.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: סליחה.

תמר זנדברג: בית משפט אחראי על פרשנות החוקים אחרי שכבר סוגיה מגיעה אליו?

<מיכה טובול: מדובר בגוף חוקי לגמרי.

<מיכה טובול: חברת דובק היא גוף חוקי.

תמר זנדברג: לא, סליחה, זו פעילות לא חוקית.

תמר זנדברג: אני מצטערת.

תמר זנדברג: זאת פעילות לא חוקית.

<משה ברקוביץ: אם אני אוכל להשלים את המשפט שלי, אני אומר לגברתי.

<משה ברקוביץ: אנחנו רוצים לבדוק האם הפעילות חוקית כן או לא.

<משה ברקוביץ: צריכה להתקבל תלונה במשטרת ישראל ולא משנה באיזה דרך נודע למשטרה על עבירה.

תמר זנדברג: למה צריכה להיות תלונה?

תמר זנדברג: נודע לך על קיום עבירה.

<משה ברקוביץ: נודע למשטרה על עבירה, תועבר לגורמי החקירות, יפתחו בחקירה, ימשיכו הלאה, יועבר לפרקליטות, תתקבל החלטה.

<משה ברקוביץ: הכנסת תרצה לעקוב, תעקוב ותקבל תשובות.

<משה ברקוביץ: זאת הדרך הנכונה.

<משה ברקוביץ: כאן אני אומר בשוליים כי גם ראיתי את הסרטון שלדעתי חבל.

<משה ברקוביץ: כלומר, הסרטון הוא מאוד יפה וכולי.

<משה ברקוביץ: מאוד חסרה עדות.

<משה ברקוביץ: ישבתי עשרים דקות וכל האנשים ראיתי באו ולא מילאו שום שאלון, לקחו סיגריה, קיבלו חינם.

<משה ברקוביץ: אולי זה יוסיף לראיות ואולי לא.

<משה ברקוביץ: אני לא יודע מה יהיו התוצאות.

תמר זנדברג: זאת העבודה שלכם.

תמר זנדברג: עבודת חקירה היא עבודה.

תמר זנדברג: אם קיבלתם שביב מידע מהתקשורת, מאיזו הדלפה, מכאן אתם נכנסים לתמונה.

תמר זנדברג: היו שם מאות אלפי אנשים, חיפשתם עדים כאלה שיבואו ויעידו?

תמר זנדברג: שאלתם מסביב?

תמר זנדברג: אתם גורמים במחוז, אתם מכירים את המקום הזה, יודעים מאיפה מגיעים האנשים.

<יאיר קראוס: העדים חתומים על הסקרים.

<רבקה זלצר פרויליך: אם אפשר להוסיף משהו מאחורי הקלעים.

תמר זנדברג: רגע.

תמר זנדברג: אני אתן לך.

תמר זנדברג: נפתחה חקירה בנושא הזה?

<משה ברקוביץ: לא נפתחה.

תמר זנדברג: תיפתח?

תמר זנדברג: עכשיו משידוע לכם, תיפתח?

<משה ברקוביץ: יועבר לגורמי החקירות.

תמר זנדברג: סמכות מי לפתוח בחקירה בנושא?

<משה ברקוביץ: גורמי החקירות.

<משה ברקוביץ: יש קצין אגף חקירות מחוזי.

<משה ברקוביץ: החקירה תיפתח כי זאת חובתנו.

תמר זנדברג: למה היא לא נפתחה עד עכשיו?

תמר זנדברג: כבר עברו שבועיים.

<משה ברקוביץ: לא נפתחה.

<משה ברקוביץ: לא קיבלנו את זה בצורה מסודרת.

תמר זנדברג: למה אתם צריכים לקבל בצורה מסודרת?

<משה ברקוביץ: לא נפתחה חקירה בצורה מסודרת.

<משה ברקוביץ: משטרת ישראל, אני אומר עוד פעם, בסוף העבירה הזאת היא עבירה מסוג חטא.

<משה ברקוביץ: לא אני קבעתי אלא הכנסת קבעה.

<משה ברקוביץ: לנו נודע על קיומה של עבירה, זה יועבר לגורמי המקצוע והם יקבלו החלטה.

<משה ברקוביץ: יכול להיות שבסוף ההחלטה שלהם תהיה לא לחקור, ואולי גם על זה תהיה ביקורת.

<משה ברקוביץ: אני לא נכנס לשיקול הדעת המקצועי.

<משה ברקוביץ: נבדוק.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: רבקה.

<רבקה זלצר פרויליך: אני רוצה להוסיף משהו שקשור גם להתקשרות מול המשטרה וגם למשרד הבריאות, וכאן היו לנו הרבה שיחות.

<רבקה זלצר פרויליך: אני חושבת שאפשר להשתמש באירוע הזה כדוגמה קיצונית שמראה איך חברות הסיגריות עושות צחוק מהחוק וכל פעם הולכות צעד קדימה.

<רבקה זלצר פרויליך: אני אתן עוד דוגמאות אבל לגבי האירוע הספציפי הזה, אני קיבלתי פנייה מיאיר וישר בזמן אמת הוא שלח לי את הסרטון וביקש – אני מנהלת הסברה באגודה וגם הדוברת - תגובה.

<רבקה זלצר פרויליך: הוא שלח לי את הסרטון ובסרטון רואים בבירור שאין כלום על השולחן.

<רבקה זלצר פרויליך: הוא דיבר שם עם האנשים - דיברתי עם יאיר גם על זה – והוא עד ממקור ראשון.

<רבקה זלצר פרויליך: יש לך כאן עד שראה איך מחלקים סיגריות.

<רבקה זלצר פרויליך: אמרתי לו שאני לא יודעת לגבי גיל הילדים, אבל בדיוק על הנקודות האלה בתשאול של שתי דקות פתחנו את החוק כדי להיות בטוחים ואז הוצאנו את התגובה שפונה גם למשרד הבריאות וגם למשטרת ישראל שיש כאן עבירה ברורה על שני חוקים, האחד של חלוקה בחינם של סיגריות.

<עמוס האוזנר: חוק הגנת הצרכן.

<קריאה: גם חלוקה לקטין.

<רבקה זלצר פרויליך: זה מהעדות של יאיר.

<רבקה זלצר פרויליך: זה אירוע מוצף שוטרים שאמונים על שלום הציבור.

<רבקה זלצר פרויליך: זאת אומרת, ברור שהמטרה המיידית שלכם, ולכך נערכתם, להגן מפני תאונות ואסונות.

<רבקה זלצר פרויליך: אבל השוטרים כבר שם.

<רבקה זלצר פרויליך: ממש בזמן אמת התקשרתי לדובר המשטרה בצפון, ליקי אוחנה, ודיברתי אתו והוא ביקש לראות את הסרטון.

<רבקה זלצר פרויליך: שלחתי לו את הסרטון, יאיר אישר לי, וביקשתי שישלחו בזמן אמת.

<רבקה זלצר פרויליך: במקביל ביקשתי ממשרד הבריאות שישלחו.

<רבקה זלצר פרויליך: ממשטרת ישראל לא קיבלתי תשובה בזמן אמת.

<רבקה זלצר פרויליך: בהמשך קיבלנו דיווח שמשרד הבריאות הוציא דוח.

תמר זנדברג: שלח פקח שאמר שהכול בסדר.

<רבקה זלצר פרויליך: כן.

<רבקה זלצר פרויליך: הוא עשה נו, נו, נו.

<רבקה זלצר פרויליך: הנה, הם הוציאו שאלונים.

<רבקה זלצר פרויליך: יש כאן בן אדם שהיה וצילם וזה התפקיד שלו, הוא כתב, הוא מדווח והוא מדווח שהדברים האלה לא היו על השולחן.

<רבקה זלצר פרויליך: הם הוציאו אותם ברגע שהגיעו הפקחים.

<רבקה זלצר פרויליך: הם מכירים את החוק, הם לא טיפשים, ואם יאיר לא היה שם, לא היינו יודעים על זה עד היום.

<רבקה זלצר פרויליך: הם כל הזמן נעים בגבולות החוק.

<רבקה זלצר פרויליך: יש לי עוד שאלה שעומדת על השולחן של הלשכה המשפטית של משרד הבריאות כי החוק באמת נתון לפרשנויות לגבי הסיגריה החדשה של פיליפ מוריס שמפרסמים.

<רבקה זלצר פרויליך: הם הכניסו בעקבות החלטת בג"ץ את האזהרות על סיגריות, אבל אז פתאום נולדה להם שורה חדשה בפרסומת שאומרת שהם עושים 1, 2, 3 בשונה מסיגריות.

<רבקה זלצר פרויליך: אז למטה כתוב סיגריות גורמות להתקפי לב.

<עמוס האוזנר: זו עבירה על חוק אחר.

<עמוס האוזנר: זו עבירה על תקנות לפי חוק הגנת הצרכן שתוקנו במיוחד.

<עמוס האוזנר: כתוב שם שאסור לקבוע שמוצר טבק אחד פחות מסוכן מאשר מוצר טבק אחר.

<רבקה זלצר פרויליך: בדיוק, אבל הם עושים את זה בעקיפין.

<רבקה זלצר פרויליך: הם כל הזמן נעים על הגבול האפור ומחכים שלא יתפסו אותם.

<עמוס האוזנר: מחכים שמישהו יתלונן.

<רבקה זלצר פרויליך: בדיוק.

<רבקה זלצר פרויליך: המקרה הזה הוא כל כך קיצוני כי יש כאן עדות, יש תמונה.

<רבקה זלצר פרויליך: היה אירוע מלא שוטרים, הגיעו כבר פקחים של משרד הבריאות ואם בזה מוותרים להם, אם המדינה מוותרת להם בזה.

<רבקה זלצר פרויליך: החוק מלא לקונות וחורים ובאמת הם מוציאים את השאלונים, זה כאילו עונה על החוק, אבל יש כאן מקרה קיצוני שאפשר לתפוס אותם על זה ואני מתפלאת שלא מבצעים את זה.

<איילת שבתאי: צהרים טובים.

<איילת שבתאי: אני חברה בוועד הרפואי למניעה וגמילה מעישון במועצה אבל מעבר לזה אני מנחת סדנאות כבר שנים, בעיקר במגזר החרדי וגם הערבי.

<איילת שבתאי: הדיון הקודם היה על המגזר הערבי ואני רואה המון דברים, דפוסים מאוד מאוד דומים.

<איילת שבתאי: אני מאוד מתחברת למה שאמרת חברת הכנסת לגבי הקהל השבוי ואני רוצה מעט לפתוח את המנעד של החשיבה של הישיבה הזאת.

<איילת שבתאי: יושב כאן גם כבוד הרב אסחייק שדיבר על קהל שבוי, שגיל התחלת העישון הוא גיל הטיפש עשרה, שלנער עוד אין דעת.

<עמוס האוזנר: הוא לא רק דיבר אלא הוציא ספרים.

<איילת שבתאי: הוא הוציא ספרים ואני מצטטת אותו הרבה.

<איילת שבתאי: מעבר לזה שכתוב ונשמרתם לנפשותיכם וכולי, אני כבר לא נכנסת לפן הדתי של העישון, אבל בואו רגע נראה מה קורה כאן בל"ג בעומר במירון לאותם המעשנים או הלא מעשנים.

<איילת שבתאי: אם כל שנה תמיד התמודדתי בסדנאות בפורים, שמבחינתם ילדים צעירים מעשנים.

<איילת שבתאי: יש לי אחיין בישיבה, בן 13, שראה את הרב שלו מעשן, חטף התקף לב, בא ובכה אצלי ואמר לי שהוא אמר לרב שלו שהדודה שלי גומלת, בבקשה לך אליה.

<איילת שבתאי: הוא חטף התקף לב והוא בכה בכי מירורים.

<איילת שבתאי: הוא אמר לי שמחצית מהחברים שלו בישיבה מעשנים ובגלל שהדודה שלי גומלת, אני לא מעשן.

<איילת שבתאי: הראיתי לחברת הכנסת את התמונה של שלוח מנות בפורים.

<איילת שבתאי: משלוח המנות בפורים בעדה החרדית, זה סיגריות ואלכוהול.

<איילת שבתאי: מה מקבל כאן ילד?

<איילת שבתאי: על זה נוסף גם מירון כאשר אותם ילדים צעירים שמגיעים, תחת אמתלה של כמובן הילולה, רב זכר צדיק לברכה שנפטר, נותנים להם סיגריות.

<איילת שבתאי: גם אם יש כאלה שהפסיקו לעשן, בואו נחשוב כאן גם על הישנות, שזה מאוד חשוב מהפן של החברה הרפואית שלא רק אנשים חדשים נכנסים למעגל העישון אלא גם המון אנשים שאנחנו עמלים יום ולילה לנסות ולסייע להם בגמילה מעישון, והאמינו לי, זה בכלל לא פשוט בעדה החרדית לסייע להם, בטח לא במגזר הערבי, אז עד שאנחנו עמלים כל כך קשה ועד שנפתחת סדנה, הם מגיעים לאירוע כזה, סיגריה אחת והם חוזרים לעשן.

<איילת שבתאי: יש כאן גם הישנות, וגם התחלה בגיל מאוד צעיר של ילדים שמתחילים לעשן.

<איילת שבתאי: הדבר האחרון שאני רוצה לומר הוא שאם ברמדאן, שזה בדיוק הזמן, הקהל הערבי מגיע להיגמל מהעישון בגלל הרמדאן, הקהל היהודי החרדי בפורים, ועכשיו ל"ג בעומר, מתחיל לעשן.

<איילת שבתאי: זה כאילו באמתלה שזאת מצווה, זה משמח את הלב וכולי.

<איילת שבתאי: ברמדאן מתקיימות הסדנאות כי אסור לעשן, אבל בפורים ובל"ג בעומר, אנשים במגזר הדתי-חרדי מתחילים לעשן.

<איילת שבתאי: אני מאוד אשמח אם תחשבו גם על הפן הזה ובמיוחד כמובן על האכיפה ובטח על המודעות שיש שם חוסר מודעות בגיל צעיר.

<איילת שבתאי: רבנים מעשנים ועדיין מעשנים בתוך הישיבות.

<איילת שבתאי: הם מעשנים בתוך הרכבים ולא רק הרבנים אלא בכלל.

<איילת שבתאי: יש שם חוסר מודעות משווע שלפעמים כשאני מעבירה סדנה, אני משתגעת כשאני צריכה לדבר על הבסיס.

<איילת שבתאי: ביעור חמץ.

<איילת שבתאי: כשאני רואה את ביעור החמץ בל"ג בעומר, אני עוברת בשכונות החרדיות, שומו שמים.

<איילת שבתאי: מדורות בכניסה לבתים ליד מכוניות, מבעירים מדורות גם של ביעור חמץ, גם ל"ג בעומר, ילדים קטנים עומדים על המדורה, נושמים את הכול.

<איילת שבתאי: גם כאן יש חוסר מודעות.

<איילת שבתאי: אם אפשר גם לתת את הדבר הזה מבחינת ביעור החמץ שהוא בפתח של הבתים וליד מכוניות.

<איילת שבתאי: התחלת העישון בגיל מאוד צעיר, זה נראה כאילו דבר שהוא לא קול, ממש לא.

<איילת שבתאי: בחברה החרדית זה לא נראה קול אלא זה אפילו משמח.

<איילת שבתאי: הדבר האחרון הוא ההישנות.

<איילת שבתאי: המון חוזרים לעשן גם בגלל האירועים האלה.

<איילת שבתאי: גם יו הסטודנט.

<איילת שבתאי: תודה רבה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: צבי הרציג.

<צבי הרציג: רציתי להעלות משהו שאני מאמין שהוא מאוד מאוד חשוב.

<צבי הרציג: בשכונה שלי ובשכונות אחרות שאני מכיר – אני לא מכיר הרבה – יש בעיה של מכונות סיגריות.

<צבי הרציג: בשכונה שלי, כמה מאות מטרים ממשרד הבריאות, יש מכונת סיגריות שמוכרות חינם לילדים.

<צבי הרציג: אני שולח תלונות.

תמר זנדברג: מה?

תמר זנדברג: מה זאת אומרת?

<צבי הרציג: יש מכונות של סיגריות.

תמר זנדברג: איזה מכונות?

<צבי הרציג: אוטומטים.

תמר זנדברג: בחינם?

<צבי הרציג: לא בחינם.

<צבי הרציג: בכסף.

תמר זנדברג: זה מותר?

<קריאה: זה יצא מהחוק ב-2014.

<עמוס האוזנר: החוק של אורי אריאל.

<עמוס האוזנר: רשום על שמו.

תמר זנדברג: אתה אומר שזה עדיין קיים.

<צבי הרציג: כן.

<צבי הרציג: אני שלחתי כמה פעמים במשך השנים תלונות לאגף אכיפה במשרד הבריאות.

<צבי הרציג: בפעם הקודמת, לפני שבוע, התקשרו אלי מאגף אכיפה ואמרו לי שיש להם בעיה לאכוף כי הוא בא למקום ואסור לו להחרים את המכונה.

<צבי הרציג: זאת מכונה שמוכרת לילדים וכל ילד יכול להכניס כסף ולקנות.

תמר זנדברג: למה אסור לו?

תמר זנדברג: למה אסור לו להחרים?

<צבי הרציג: כי זו גניבה.

<רבקה זלצר פרויליך: אין תקנות בחוק.

<חיים גבע הספיל: אין לו סמכות בחוק.

<חיים גבע הספיל: הוא לא מוגדר לאכיפה ואין לו סמכות כזאת.

<חיים גבע הספיל: הוא לא יכול לקחת לעצמו סמכות.

תמר זנדברג: אתה אומר לי שסעיף 7(ב) לחוק - - -

<חיים גבע הספיל: כמו כל סעיף אחר בחוק.

תמר זנדברג: שכותרתו איסור הצבת מכונת מכירה ותוכנו, לא יציב אדם מכונה למכירת מוצרי טבק.

<חיים גבע הספיל: אני יכול להגיש תלונה למשטרה.

<חיים גבע הספיל: את זה אני יכול לעשות, להגיש תלונה למשטרה או שאני יכול לנסות לפעול מול גורמי העירייה ולנסות דרך רישיון העסק, אם יש רישיון עסק לפריט הזה או שהוא נסמך על רישיון עסק אחר.

<עמוס האוזנר: לא פריט.

<עמוס האוזנר: חפץ שבוצעה בו עבירה, מחלטים אותו.

<עמוס האוזנר: מחלטים חפץ שבוצעה בו עבירה.

<עמוס האוזנר: זה הדבר הכי פשוט בעולם.

<צבי הרציג: אמרתי לו שלפחות ייתן קנס.

<צבי הרציג: הוא אמר לי שהוא הולך לבעל המקום וההוא אומר שהוא לא הציב את המכונה.

<צבי הרציג: לך תמצא מי שם אותה שם.

<צבי הרציג: זה משהו תמידי והילדים מסתובבים שם.

תמר זנדברג: איפה זה נמצא?

<צבי הרציג: בכמה מקומות.

<צבי הרציג: אני לא מכיר הרבה מקומות בארץ אבל אני שלחתי למשרד הבריאות שבעה מקומות בירושלים, בבית שמש ובבני ברק.

תמר זנדברג: עם מיקומים ספציפיים.

<צבי הרציג: כן.

<צבי הרציג: אחד מהם הוא ממש ליד משרד הבריאות.

תמר זנדברג: כאן, בירושלים?

<צבי הרציג: כן.

תמר זנדברג: ליד התחנה המרכזית?

<צבי הרציג: כן.

<אפי שפר: משרד הבריאות.

<אפי שפר: אני מאגף פיקוח.

<אפי שפר: אנחנו קיבלנו את התלונה של האדון ובאמת הלכנו לכל מקום שהוא אמר.

תמר זנדברג: אתה מדבר עכשיו על המכונה.

<אפי שפר: כן.

<צבי הרציג: הבוקר עדיין ראיתי את המכונה.

<אפי שפר: יש לנו באמת בעיה להסיר את המכונות האלה.

<אפי שפר: אנחנו פועלים יחד עם הרשויות המקומיות כדי להסיר אותן.

תמר זנדברג: למה אי אפשר להזמין את המשטרה כדי שתפנה אותן?

<אפי שפר: כמו שחיים אמר קודם, זה נסגר כתוצאה מחוסר עניין לציבור.

תמר זנדברג: הם ממחוז צפון אבל אני שואלת באופן כללי למה אי אפשר להזמין משטרה לפנות את המכונה?

תמר זנדברג: מה זאת אומרת מחוסר עניין לציבור.

<אפי שפר: אנחנו פועלים יחד עם הרשויות המקומיות כדי להסיר אותן.

<אפי שפר: גם לרשויות המקומיות יש סמכויות להוציא את המכונה.

<אפי שפר: כרגע בבית שמש אנחנו עושים פעולות יחד עם הרשות המקומית ואנחנו באמת עושים מאמצים כדי להוציא אותן אבל זה לוקח לנו זמן רב.

תמר זנדברג: מה יש כאן כל כך הרבה מאמצים?

תמר זנדברג: יש שבעה מיקומים שהועברו אליכם במדויק.

תמר זנדברג: מה הבעיה שהרשות המקומית, כמו שאתה אומר, תזמין משאית ותפנה את המכונה?

<אפי שפר: אין לנו סמכות.

<אפי שפר: למשרד הבריאות אין סמכות.

תמר זנדברג: אבל אתה אומר שלרשות המקומית יש סמכות.

תמר זנדברג: אז מה הבעיה?

תמר זנדברג: למה זה מצריך כזה מאמץ?

תמר זנדברג: למה לא בא טרקטור או משאית של הרשות המקומית ומפנה את המכונה?

<לידור צברי: הוצאו צווים לגבי כל המכונות בבית שמש.

תמר זנדברג: צווים של מי, של מחלקת הפיקוח במשרד הבריאות?

<לידור צברי: לא.

<לידור צברי: בעיריית בית שמש הוצאו צווים.

תמר זנדברג: של העירייה?

<לידור צברי: כן.

<לידור צברי: הוצאו צווים להוציא את המכונות.

תמר זנדברג: מתי זה היה?

תמר זנדברג: 22 במאי.

<לידור צברי: זה אמור לצאת השבוע.

תמר זנדברג: איך זה יצא?

תמר זנדברג: אתה מייצג את העירייה?

<לידור צברי: משרד הבריאות.

תמר זנדברג: אתם פניתם לעיריית בית שמש, עיריית בית שמש ב-22 למאי הוציאה צווים.

תמר זנדברג: אתה רואה, הקריאה שלך נופלת על אוזן קשובה.

תמר זנדברג: עכשיו אנחנו מה יקרה עם הצו הזה.

תמר זנדברג: כמה זמן אמור לעבור עד שהמכונה תתפנה?

תמר זנדברג: יגעת ומצאת, תאמין.

תמר זנדברג: אחרי כמה שנים זה קרה.

תמר זנדברג: מה קורה עם המכונות בירושלים?

<אפי שפר: אנחנו נעשה סיור בכל המקומות.

<אפי שפר: אנחנו נמצאים בקשר עם הרשויות המקומיות ומה שנצטרך, אנחנו נעשה.

<אפי שפר: אם נצטרך להגיש תלונה במשטרה, אנחנו נגיש תלונה במשטרה.

<אפי שפר: נסיר את המכונות האלה.

תמר זנדברג: תוך כמה זמן?

<אפי שפר: בהקדם האפשרי.

תמר זנדברג: כי מה הבעיה?

תמר זנדברג: מוציאים צו.

תמר זנדברג: זה שם בניגוד לחוק.

<אפי שפר: נכון.

<אפי שפר: אני מסכים אתך לגמרי.

<אפי שפר: בדרך כלל כשיש מכונת סיגריות, אנחנו מגיעים או למפעיל או לבעל המקום ומוציאים לו מכתב התרעה ומבקשים ממנו להסיר את המכונה.

<אפי שפר: אחרי זמן מה, אנחנו עוקבים ורואים.

<אפי שפר: אם הוא לא הסיר את המכונה, אנחנו פועלים יחד עם הרשות המקומית.

<אפי שפר: יש רשויות מקומיות שמשתפות פעולה ויש כאלה שלא.

תמר זנדברג: יש לכם מיפוי, כמה מכונות כאלה קיימות ברחבי הארץ?

<אפי שפר: לא.

תמר זנדברג: איך אתם יודעים?

<אפי שפר: אנחנו פועלים בהתאם לפניות ציבור.

<צבי הרציג: על רוב המכונות יש מספר טלפון.

תמר זנדברג: כן, אבל מישהו צריך להטעין את הסיגריות ולאסוף את הכסף.

תמר זנדברג: זה לא משהו סודי.

<צבי הרציג: כשהוא התקשר אלי לפני שבוע ממשרד הבריאות, שאלתי אותו אם אפשר לעשות חקירה של מי מספר הטלפון כי הייתי פעם שהיה שם צוות.

<צבי הרציג: אני רואה טיפה בים.

<צבי הרציג: אם מישהו יכול לגרום לכך שהמשטרה תחקור כי זאת בעיה מאוד רחבה.

תמר זנדברג: לכם זה מוכר?

תמר זנדברג: באזור שלכם מעולם לא שמעתם ולא ראיתם?

<משה ברקוביץ: באזור שלנו, אני לא יודע.

<משה ברקוביץ: גם במירון לא היו מכונות.

<עמוס האוזנר: לא צריך.

<עמוס האוזנר: מחלקים בחינם.

תמר זנדברג: נכון.

תמר זנדברג: זה מחולק חינם.

תמר זנדברג: יש לנו עוד גורם שרוצה להתייחס?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: נסכם את הדיון.

תמר זנדברג: קודם שאלה אליכם לגבי הדיון הקודם שהיה לנו כאן בנושא עישון בחברה הערבית, בנושא בתי נרגילות.

תמר זנדברג: שמענו כאן שיש תופעה יחסית חדשה – יחסית אבל בת כמה שנים – של בתי נרגילות.

תמר זנדברג: מדובר במין בתי קפה אבל בהם לא שותים קפה אלא מעשנים נרגילות, דבר שהוא בניגוד לחוק.

תמר זנדברג: זה חוק יחסית חדש, חוק מניעת עישון במקומות ציבוריים, במסגרתו יש רק שטח מסוים ומגודר ומאוורר וכולי שיוכל להיות מוקצה לעישון.

תמר זנדברג: מכיוון שמדובר בעיקר בחברה הערבית, מן הסתם הרבה מזה זה בצפון.

תמר זנדברג: זה אצלכם במחוז.

<עמוס האוזנר: אמרו במפורש שזה בצפון.

תמר זנדברג: כן.

תמר זנדברג: זה קיים בצפון.

תמר זנדברג: מוכר לכם?

תמר זנדברג: שמעתם?

תמר זנדברג: ידוע לכם?

<משה ברקוביץ: לא התכוננו לנושא אבל אני יכול לדבר עליו.

<משה ברקוביץ: אני אישית לא מכיר.

<משה ברקוביץ: אני מניח שכן.

<משה ברקוביץ: חלק אצלנו.

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: אני חוזרת לנושא השיווק והחלוקה.

תמר זנדברג: אני רוצה לסכם את הדיון.

תמר זנדברג: קודם כל, אני רוצה להודות לכל המשתתפים וספציפית ליאיר ולאלה שפנית אליהם מיד באותו יום והרימו את הכפפה והפנו תשומת לב לתופעה.

תמר זנדברג: ראינו כאן שבעצם אפילו לגורמי אכיפת החוק עצמם, החל מהמועצה המקומית שלא טרחה להגיע לדיון, ועד המשטרה שהעידה כאן ביושר ובכנות, ואני מודה לכם על כך, נציגי המשטרה, הגם שראו את התופעה מול עיניהם, לא ידעו שהיא לא חוקית.

תמר זנדברג: אני מדברת על השוטרים בשטח ועל הנציגים.

תמר זנדברג: קודם כל, אנחנו באמת רוצים להפנות זרקור לתופעה שהיא תופעה חמורה ומסוכנת, לעידוד פעיל באמצעות חלוקה בחינם של סיגריות במטרה מוצהרת ומאורגנת ומכוונת לפתח התמכרות בקרב קהל שהוא קהל מוחלש ושבוי.

תמר זנדברג: או כמו שהוגדר כאן, טרף קל.

תמר זנדברג: פשוט טרף קל.

תמר זנדברג: למה לא, נשלח אנשים, נחלק להם סיגריות בחינם ומשם הם כבר ימשיכו לבד לעשן ולקנות את הסיגריות ובעצם להרוס לעצמם את הבריאות, ויותר מזה, לחתום על צו המוות המוקדם שלהם.

<עמוס האוזנר: שישים אחוזים ימותו.

<עמוס האוזנר: לא מאה אחוזים.

תמר זנדברג: זה חותם על כרטיס הגרלה לשישים אחוזים סיכוי למוות מוקדם מנזקי העישון.

תמר זנדברג: הדבר הזה מבחינתנו הוא בניגוד לחוק.

תמר זנדברג: הוא בניגוד לחוק.

תמר זנדברג: החוק הקיים היום כפי שהוא מונע שיווק, הפצה וחלוקה של מוצרי טבק או מצורפים אליו בתמורה לפרס, מתנה, זכות להשתתפות בהגרלה, תחרות או ללא תמורה.

תמר זנדברג: אנחנו עם כל הכבוד לא רואים בסקר מפוברק, שהוא בעצם לא סקר ושבכלל הוצא רק אחרי שמישהו שם לב שקורה שם משהו, לא רואים בזה, עם כל הכבוד, משהו שחורג מדרישות החוק הזה.

תמר זנדברג: זה ברור, זה אפילו לא ישראבלוף אלא זה סתם בלוף.

תמר זנדברג: זאת פשוט עבודה בעיניים והחברות אפילו לא מתאמצות יותר מדי.

תמר זנדברג: אנחנו עשינו כאן דיונים קודמים איך חברות הטבק מתאמצות לעקוף את האיסורים אבל כאן אפילו לא מתאמצים.

תמר זנדברג: זאת פשוט הפרה בוטה של החוק והסיבה היחידה שהיא מתאפשרת מורכבת משתי סיבות: האחת, שהחוק הזה לא נאכף ושמענו כאן על פער או על הנפילה בין הכיסאות או הייתי קוראת לזה יותר הזריקה בין הכיסאות, למשרד הבריאות אין סמכות, המשטרה לא יודעת בדיוק, ופעם בשנות ה-90 היה מקרה אחד שבית המשפט לא פירש נכון את זה ומאז נמנעים מלתקוף את התופעה כי כנראה שזה לא יבשיל לכתב אישום ובטח לא להרשעה.

תמר זנדברג: אני חושבת שהחוק הזה, הגם שאנחנו – ואני כבר מצהירה – נגייס לזה חברי כנסת ויש כאן קואליציה של חברי כנסת שלקחה על עצמה לעסוק ועוסקת בנושא הזה, ביניהן אני יכולה לציין את יהודה גליק שהיה כאן ואת חברת הכנסת יעל גרמן שרת הבריאות לשעבר שבתקופתה אותו חוק מפורסם הובא והתפוצץ וחברים נוספים.

תמר זנדברג: אנחנו נגיש את התיקונים האלה לחוק אבל הקריאה שלנו היא לקואליציה של משרד הבריאות שצריך להוביל את זה עם המשרד לביטחון פנים, ספציפית המשטרה, ועם משרד המשפטים, להביא לאכיפה אפקטיבית של החוק כפי שהוא היום.

תמר זנדברג: אם צריך להתקין תקנות, משרד המשפטים ומשרד הבריאות יתקינו תקנות.

תמר זנדברג: אם צריך ליידע את השוטרים באירועים האלה על הסמכות שלהם, כן יהי.

תמר זנדברג: אם צריך לא לקבל רישיונות עסק כאלה שכתוב בהם דובק, בית תפילין בכניסה למירון או דובק מול הלפרין ואפילו לא כתוב מה הולך להיעשות שם, כאשר אנחנו יודעים – ואתה אומר שהדוכן הזה נמצא שם כל שנה וזה לא דוכן קטן אלא זה דוכן גדול מאוד שלא נחבא אל הכלים - - -

<יאיר קראוס: ולא רק דובק.

תמר זנדברג: ולא רק דובק.

תמר זנדברג: צריך פשוט לחקור ולשאול יותר.

תמר זנדברג: יש בהחלט אפשרות וסמכות לעשות את זה.

תמר זנדברג: לדעתי החוק הזה עד היום לא נאכף לא כי אין סמכות ולא כי ניסינו ורדפנו אבל בסוף הם הצליחו להתחמק מציפורני בית המשפט וגורמי אכיפת החוק, אלא כי עוד לא הגענו למצב הזה בכלל.

תמר זנדברג: עוד לא ניסינו ועוד לא הפעלנו את כל מה שיש לנו.

תמר זנדברג: רק אז הגענו לכך שאנחנו חסרי אונים ועשינו אבל העבריינים התחמקו ברגע האחרון כי בית המשפט עמד חסר אונים מול לשון החוק, ואז נחזור לכאן ונתחיל לתקן את החוק.

תמר זנדברג: העובדה שאין סמכות והחוק הוא לא מספיק טוב, לא יכולה פעם אחר פעם להוות מפלט מקיום החוק.

תמר זנדברג: זה בנוגע לחלוקה ולשיווק בחינם.

תמר זנדברג: בדברי הסיכום אני רוצה להתייחס למכונות.

תמר זנדברג: אני מברכת את משרד הבריאות על מה שדווח כאן, על הפעילות בנושא פינוי המכונות בסיוע הרשות המקומית.

תמר זנדברג: אני מבקשת בעוד חודשיים מהיום דיווח לוועדה.

תמר זנדברג: כאן הוזכרו על ידי האזרח שבע מכונות.

תמר זנדברג: אני מבקשת דיווח מכם על כמה מכונות ידוע למשרד הבריאות כתוצאה מתלונות ציבור, מה נעשה במקרים האלה, לאיזה רשויות מקומיות פניתם, תוך חודשיים כמה מהמכונות באמת פונו והאם יש איזושהי תכנית מה עוד על הפרק כדי שנדע פחות או יותר היכן הדברים עומדים.

תמר זנדברג: כאן זה דבר שהוא נכנס באופן מפורש לחוק.

תמר זנדברג: לא קיבלנו את הנושא הזה של היעדר סמכות.

תמר זנדברג: אמרתם שיש סמכות.

תמר זנדברג: נדאג שיפעילו אותה.

תמר זנדברג: הנושא הזה של חוסר עניין לציבור במקרה של ההרגל ההורג והמזיק הזה, הוא לא מקובל עלינו.

תמר זנדברג: בסוף כשנגיע למבוי סתום, אז אנחנו נרים כולנו ביחד קול צעקה עם משרד הבריאות עם הכנסת ועם המשטרה ונתקן מה שצריך.

תמר זנדברג: אבל אנחנו עוד לא שם ויש עוד דרך.

תמר זנדברג: אני רוצה מאוד להודות לכולם על השתתפות, על הדיווח.

תמר זנדברג: הישיבה נעולה.