ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 451, 2017-07-16 12:38

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום ה-16 ביולי 2017, כ"ב בתמוז התשע"ז.

יעקב מרגי: על סדר היום הצעות חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי צהרונים), התשע"ז-2017.

יעקב מרגי: חמש הצעות חוק בנושא פיקוח על צהרונים.

יעקב מרגי: החוק הזה עובר גלגול ועובר מישיבה לישיבה.

יעקב מרגי: אני יודע שאין חוק שיוצא מוועדה כפי שהוא נכנס אליה.

יעקב מרגי: אנחנו גם צריכים להיות ערים לכך שאנחנו – לא אומר בחיפזון – בלוחות זמנים מאז התקבלה ההחלטה לקדם את החקיקה ואנחנו צריכים להיות יותר מעשיים מאשר אמוציונאליים.

יעקב מרגי: לכן אנחנו נשמע היום את שיעורי הבית שנשלחו התלמידים לעשות ומה העלו בחכתם.

יעקב מרגי: לאחר מכן נשמע גם את האורחים וכאלה שכתבו לנו בסוגיות כאלה ואחרות שהחוק יכול להשפיע עליהם.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שהיום, כפי שאמרתי, אם לא יהיו הפתעות שהן מהותיות, מהותיות, מהותיות - אנחנו נסיים את החקיקה לקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: אם יהיו דברים שמעקרים את החוק ולא מאפשרים לפחות את הליבה של הרציונל של המחוקקים, נתייעץ בינינו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים להעביר את זה בכל מקרה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו כאן רוב.

יעקב מרגי: יועצים משפטיים.

יעקב מרגי: מירב, תתחילי את.

<מירב ישראלי: אני אזכיר מה היה.

<מירב ישראלי: משרדי הממשלה ומרכז השלטון המקומי התבקשו להידבר ביניהם ולהביא איזשהו נוסח שמוסכם על כלל הגורמים וגם שנותן מענה לשאלות שעלו בישיבה הקודמת.

יעקב מרגי: מה הן השאלות שעלו?

<מירב ישראלי: אני אזכיר שהיה עניין המתווה המשפטי, כי אין יותר פיקוח כמו שהיה בהצעת החוק המקורית.

<מירב ישראלי: יש הסדר אחר - ועוד מעט אני אתן למשרדי הממשלה להסביר אותו – במקום הפיקוח וכל הדברים הנלווים לכך.

<מירב ישראלי: גם הדברים שאמרנו שיהיו בחוק לעומת דברים שיהיו בתקנות.

<מירב ישראלי: ניסחנו גם את סעיף ההסמכה לתקנות בצורה יותר מפורטת.

יעקב מרגי: בואי נלך מהכבד לקל.

יעקב מרגי: קודם כל, סטנדרטיזציה עליה דיברנו שהולכת להיכנס בחוק.

יעקב מרגי: מה סוכם ואיך היא נכנסת?

<מירב ישראלי: אנחנו נקריא כמובן ויהיו הפרטים, אבל המסגרת הכללית של התנאים לפתיחת צהרון ולהפעלתו, סעיף 3, השר יקבע את התנאים בתקנות.

<מירב ישראלי: יש דברים מסוימים שנקבעו בחוק כפי שהוחלט בישיבה הקודמת כמו הנושא של העבירות הפליליות, הנושא של התזונה והתשלומים.

<מירב ישראלי: הדברים שהם ברמת החקיקה הראשית.

יעקב מרגי: התקנות יתוקנו מיד עם החקיקה כפי שאמרנו?

<מירב ישראלי: את זה אני אשאיר לממשלה לענות.

<מירב ישראלי: זאת למעשה הסטנדרטיזציה.

<מירב ישראלי: המתווה, איך שזה יחול, אולי כשנקרא, נסביר, וגם אולי ניתן למשרדי הממשלה לתאר באופן כללי.

יעקב מרגי: הייתה עוד מטלה.

יעקב מרגי: הגדרה של מוסד פרטי.

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: שוב, משרדי הממשלה יסבירו כי גם היה לי דיון אתם על הנושא הזה ובעיני הוא עדיין דורש הסבר.

<מירב ישראלי: כרגע, החלטת משרדי הממשלה והתיאום שנעשה הוא שזה יחול על כל צהרון שפועל במקרקעין של מוסד חינוך.

<מירב ישראלי: זאת ההחלטה.

<מירב ישראלי: מוסד חינוך שיש לו סמל ושהוא פועל בבוקר כמוסד חינוך.

<מירב ישראלי: צהרון שפועל במקרקעין האלה, בעצם בהמשך ליום הלימודים, זה הצהרון שעליו יחול החוק.

יעקב מרגי: בהחרגה הזו, מישהו יודע לומר לי כמה תלמידים נכנסים לחוק הפיקוח?

יעקב מרגי: משרד החינוך.

<נועה בן אריה: לא יכולה להיות הערכה כזאת.

יעקב מרגי: למה?

<נועה בן אריה: מכיוון שבשלב הזה אי אפשר לדעת.

<נועה בן אריה: אנחנו לא יודעים האם כתוצאה מאותה החרגה תהיה לנו קפיצה על העגלה של אי אילו מפעילים שיעדיפו לקיים צהרונים בתוך אותם מבני ציבור שאינם מבני חינוך על מנת להחריג את עצמם במידה מסוימת מהוראות החוק והרגולציה המחייבת על פיו או לא.

<נועה בן אריה: אז לקבל את המספרים של היום, לא בהכרח יהווה אינדיקציה מה גם שממילא החוק הזה יחול על החינוך המוכר, כך או אחרת.

<נועה בן אריה: לכן כל אינדיקציה למספרים של מה יכול להיות אילו, לא תהיה רלוונטית בשלב הזה.

<נועה בן אריה: אלה יהיו ספקולציות.

יוליה מלינובסקי: הערה.

יוליה מלינובסקי: יש לי כאן שאלה מהותית.

יוליה מלינובסקי: שטח מוסד חינוך, מתנ"ס.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: מתנ"ס חייב להיות בפנים.

יוליה מלינובסקי: זו שאלה ראשונה.

יוליה מלינובסקי: דבר שני שאני שואלת ומבקשת הסבר.

יוליה מלינובסקי: יש גן פרטי שיושב במבנה פרטי.

יוליה מלינובסקי: משלם שכירות.

יוליה מלינובסקי: או שהוא יושב במבנה, למשל בחולון יש חברה כלכלית שמחזיקה מבנים ציבוריים ומשכירה אותם לאנשים פרטיים.

יוליה מלינובסקי: הבן שלי היה בגן כזה.

יוליה מלינובסקי: כל חודש, 16 אלף שקלים הגברת משלמת.

יוליה מלינובסקי: היא נכנסה לתכנית של טרכטנברג לשעות בוקר, עד שעה וחצי.

יוליה מלינובסקי: אני מדגישה שהיא משלמת שכירות.

יוליה מלינובסקי: היא לא קיבלה הקצאת חינם.

יוליה מלינובסקי: זאת לא עמותה כמו ויצ"ו או נעמ"ת.

יעקב מרגי: הבנו.

יוליה מלינובסקי: לדעתי זה לא הוגן להכניס אותה לאותם כללים כי זה לא שוויוני מול אותו מוסד שלא משלם שכירות.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: תודה.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב ראש, אנחנו דיברנו על זה גם בדיון הקודם ואני חוזרת ומדגישה.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן ניסיון למצוא פרצה בחוק.

יפעת שאשא ביטון: בוא נודה על האמת, אנחנו אלופים, היהודים אלופים במציאת פרצות בחוק.

יעקב מרגי: לא רק היהודים.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו משחקים בין הטיפות.

יפעת שאשא ביטון: סליחה שאני אומרת את זה בצורה בוטה, אבל אני מתחילה להרגיש שאם אנחנו לא נגיד את הדברים כמו שהם על השולחן, אנחנו לא נתקדם לשום מקום.

יפעת שאשא ביטון: מתנ"ס לא היה מעולם ולא יהיה מעולם גוף פרטי.

יפעת שאשא ביטון: הם לא גוף פרטי.

יפעת שאשא ביטון: הם חלק מהשירות החברתי קהילתי שאנחנו נותנים במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: כל ניסיון להחריג אותו אומר שלא כמה ינצלו את ההזדמנות לקפוץ על העגלה אלא כולם יקפצו על העגלה ויהפכו את עצמם לצהרונים פרטיים.

יפעת שאשא ביטון: שוב אני חוזרת ואומרת שאנחנו לא היינו יושבים כאן כבר כמה דיונים אם לא הייתה זעקה רבתי בחוץ של ההורים שאמרו, די, נמאס מהעושק ומהגזל הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו שינסנו מותניים והגענו לכאן כדי לעשות את הכול כדי שזה יסיים הכי מהר שאפשר ויתחיל כבר בספטמבר הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: אני מודיעה לכל מי שיושב כאן סביב השולחן שאם יש למישהו איזושהי כוונה פעם אחת לטרפד את זה ופעם שנייה לנסות לדחות את זה – זה לא יקרה.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב ראש, יש לנו כאן רוב, אנחנו חברי הכנסת, הגיע הזמן שאנחנו ננהל את מה שאנחנו רוצים ולא כמה בעלי עניין ואינטרס יבואו וינסו לנהל אותנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש עוד סוגיה.

יעקב מרגי: אני רוצה להתחבר לאמירה.

יעקב מרגי: הרי לא קמנו בבוקר וחלמנו חלום לחוקק את סוגיית הצהרונים.

יעקב מרגי: כמה סערה, מחאה ציבורית שכולנו מכירים אותה וזוכרים אותה.

יעקב מרגי: ישבנו בשולחנות עגולים והבנו.

יעקב מרגי: דודי, אני רוצה שתקשיב כי אתה האקטיביסט בקטע הזה.

יעקב מרגי: אם הקושי להיערכות לפיקוח בתהליך ההטמעה, אנחנו מוכנים להיות קשובים ולתת את המדרג.

יעקב מרגי: אם זה לבוא ולומר במישור העקרוני, לא, וגם בעתיד לא – בעדינות ובזהירות אני אומר, גם בצניעות, שלא צריך להיוועץ בינינו, אנחנו המחוקקים, אם בכלל כדאי לחוקק את החוק הזה.

יעקב מרגי: יש את שר האוצר ששם כסף גדול, שיפרסם קול קורא, יש את מה שאתם יודעים לעשות ב- 1, 2, 3, טוב, לא טוב, מפוקח, לא מפוקח, תשאירו את האנרכיה ואת הבלגן.

יעקב מרגי: אין בעיה.

יעקב מרגי: אתם משרדי הממשלה שומעים, ובמיוחד משרד החינוך, את התחושות של חברי הכנסת המחוקקים.

יעקב מרגי: לכן אני רוצה לשמוע מכם.

יעקב מרגי: עוד בעיה שעלתה תוך כדי שאני רוצה שהמשפטנים במשרד החינוך יתייחסו וגם השלטון המקומי יתייחס.

יעקב מרגי: לא דין הרשויות המקומיות כדין המועצות האזוריות.

יעקב מרגי: רוב המועצות האזוריות, מוסדות החינוך שלהן נמצאים במרכזי חינוך אזוריים שהן הקימו ויש מערך היסעים.

יעקב מרגי: אם הן יצטרכו להוסיף עוד סיבוב של היסעים בשעות הצהרים, זה מייקר, זאת עלות גבוהה.

יפעת שאשא ביטון: אבל יש לזה פתרון.

יעקב מרגי: לכן צריך לייצר להן חלופות והחרגות.

יעקב מרגי: צריך לחשוב על כך.

יעקב מרגי: משרד החינוך ומשרד המשפטים, בבקשה.

יעקב מרגי: למה מתנ"סים לא.

<מיכל חורין: צהרים טובים.

<מיכל חורין: אני רוצה להזכיר שמטרת החוק הייתה בעצם לייצר מסגרות המשך לילדים לצהרונים.

<מיכל חורין: אנחנו חושבים שמסגרות המשך, כמו שאנחנו מייצרים, כמו שמכניסים כאן לתוך החוק, בעצם עומדות ברציונל הזה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: התחלת לא טוב.

יעקב מרגי: הרציונל - המחוקקות והמחוקקים נמצאים כאן ואפשר לשאול לפיהם.

יעקב מרגי: לא צריך להישען על פרשנויות בעתיד.

יעקב מרגי: הרציונל נוצר כדי לתת מענה של פיקוח מחירים פחות או יותר.

יעקב מרגי: מעבר לזה, אמרנו שאם כבר נכנסים לסוגיה הזאת, גם יוצקים תכנים פדגוגיים לתוכה ואפשרנו פעילות אחת, פעילות שנייה והלאה למי שירצה.

יעקב מרגי: גררנו את משרד החינוך – סליחה שאני אומר כך – למרכז המעגל כדי שיהיה לו SAY ויהיה לו מה לומר בנושא הצהרונים.

יעקב מרגי: שוב, אני מצהיר ואומר שזאת רק תחילת הדרך בסוגיה הזאת של היפוך הפירמידה והחינוך לגיל הרך, חינוך מלידה והלאה.

יעקב מרגי: עוד לא הגענו לזה ואני מקווה שנגיע בהמשך אבל זה הרציונל.

יעקב מרגי: אם מישהו יאמר לי שהחוק הזה יתמקד בפיקוח על מחירים בלבד ונאפשר למי שרוצה פרטים מעבר לזה, תודה רבה, לכו תחוקקו, לכו תמשיכו, זה לא זה.

יעקב מרגי: זו לא הכוונה.

יעקב מרגי: עכשיו תמשיכי את הסקירה שלך.

<מיכל חורין: רציתי לומר שהפתרון שאנחנו מייצרים בגרירה או לא בגרירה, הפתרון שאנחנו מייצרים כאן הוא בעצם שילדים שמגיעים בבוקר לבית הספר, מסיימים את מסגרת החינוך וממשיכים.

יעקב מרגי: ונשארים.

<מיכל חורין: נשארים באותו מבנה שמתוקצב בבוקר, שיש לו רישיון.

יעקב מרגי: נכיר בזה.

יפעת שאשא ביטון: גם אלה שעוברים למרכז הקהילתי הסמוך.

יעקב מרגי: ברציונל היה פיקוח כללי על הכול.

יעקב מרגי: קמו הורים שחושבים כך שאמרו מה אתם כופים עלינו?

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לשלם יותר.

יעקב מרגי: הסכמנו.

יעקב מרגי: אמרנו ששלחנו אתכם לשבת ושמחתי שישבתם.

יעקב מרגי: חשבתי שתגיעו למוצר מוגמר.

יעקב מרגי: תגדירו מהו מוסד פרטי.

יעקב מרגי: פתאום נכנס לי המתנ"ס.

יעקב מרגי: ברגע שאתם מכניסים את המתנ"ס, לא לשווא שואלת אתכם חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון למה מתנ"ס לא.

יעקב מרגי: ברגע שאתה מאפשר במתנ"סים לא, אנחנו נייצר – ואני סמכתי על התשובה המתפרצת של גברת נועה בן אריה שאמרה שהיא לא יכולה לתת לי היום מספרים.

יעקב מרגי: אנחנו נייצר כאן חוק אנמי שרוב רובם של הילדים ימצאו את עצמם במסגרות לא מפוקחות אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: אני במיוחד, אני לא יודע לגבי חבריי, לא להוט לעוד וי בחקיקה.

יעקב מרגי: יש לי סבלנות.

יעקב מרגי: אנחנו רצים למרחקים ארוכים.

יעקב מרגי: למה מתנ"ס לא?

<דודי מזרחי: אני רוצה להתייחס לשלושה היבטים.

יעקב מרגי: השאלה שלי בתוך שלושת ההיבטים?

<דודי מזרחי: חד משמעית.

יעקב מרגי: כי אני מנסה כבר כמה פעמים.

<דודי מזרחי: אם לא, תגיד לי ואני כמובן אתייחס.

יוליה מלינובסקי: מי האדון?

<דודי מזרחי: מנהל אגף תקציבים במשרד החינוך.

<דודי מזרחי: יש כאן שלושה היבטים.

<דודי מזרחי: ראשית, עמוד השדרה של מערכת החינוך הם בתי הספר וגני הילדים.

<דודי מזרחי: באמת התפיסה שלנו, גם מבחינת הבקרה והפיקוח וגם מבחינת מודל ההפעלה, מושתת על הפלטפורמה הזו, על התשתיות.

<דודי מזרחי: לכן זה גם היבט של פשטות תפעולית אבל זה גם היבט, אם אני מנסה לחשוב על העלות שתהיה, ותהיה לכך עלות, של לפקח על אותן מסגרות.

<דודי מזרחי: אלה לא רק המתנ"סים.

<דודי מזרחי: אנחנו מדברים בעצם על כל מסגרת חינוכית שפועלת אחר הצהרים, שפועלת במקרקעין של הרשות המקומית.

<דודי מזרחי: אלה מתנ"סים, זאת הדוגמה שכולנו מכירים בשליפה, אבל יש עוד הרבה מסגרות.

<דודי מזרחי: דיברנו על מועצות אזוריות.

<דודי מזרחי: יכול להיות שיש המון פרמטרים אחרים.

יעקב מרגי: אין המון.

יפעת שאשא ביטון: כולם מופעלים היום.

יעקב מרגי: אני מוכן לדון במתנ"סים בלבד.

יעקב מרגי: כל מה שלא, עזוב את ההגדרה הכוללנית האומרת מקרקעין של רשות מקומית שיכולה להכיל בתוכה עוד.

יעקב מרגי: עזוב.

יעקב מרגי: אני הולך אתך.

יעקב מרגי: מתנ"סים מייצרים כאן מצב.

יעקב מרגי: לו יצויר והייתי יכול, אלא שהזמן דוחק ולא ירדנו לעומקם של דברים, הייתי אומר לך שהרציונל החינוכי, לא להעביר ילד בשעה 1:00 לאיזה מתקן אחר.

יעקב מרגי: אתה מסבסד צהרונים, אתה רוצה סבסוד של צהרונים, תשאיר את זה בגן הילדים ואתה מאפשר את זה דרך זכיינים.

יעקב מרגי: יכול להיות שהחוק היה צריך להיות מלכתחילה צהרונים רק במסגרות החינוך.

יעקב מרגי: גן ילדים בגן ילדים.

יעקב מרגי: אתה לא מטרטר את הילד ולא מעביר אותו, לא הסעות ולא כלום.

יעקב מרגי: אבל אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: יכול להיות שבעתיד אבל כרגע לא.

יעקב מרגי: אם אתה מבקש ממני להחריג מתנ"ס, אני פותח פתח גדול שיכולים להישאב לתוכו, ואני לא יודע מה המוח היהודי ייצר.

קארין אלהרר: אבל לא דיברנו על זה פעם קודמת?

קארין אלהרר: למה אתה חוזר עוד פעם?

<קריאה: נתבקשנו לעשות על זה עבודה.

<דודי מזרחי: יכול להיות שאפשר לעשות כאן עוד עבודה בהיבט הזה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אין לעשות עבודה.

יפעת שאשא ביטון: די למרוח את הזמן.

יעקב מרגי: תנו לו.

יעקב מרגי: רבותיי, אני בכוונה מנהל את הדיון ממוקד כי אני חושב שזאת אבן הנגף הכי גדולה שצריך קודם כל לפרק אותה ונתקדם.

יפעת שאשא ביטון: אבל לעשות עוד עבודה?

יעקב מרגי: לא.

יפעת שאשא ביטון: אין.

יפעת שאשא ביטון: נגמר.

יעקב מרגי: אני יכול לציין במשאים ומתנים, מי חזק יותר.

יעקב מרגי: אני עכשיו רק משדר.

<דודי מזרחי: אני רק אציג את עמדת המשרד.

<דודי מזרחי: יכול להיות שאתה צודק במה שאתה אומר ויכול להיות שניתן לעשות עוד עבודה ועוד שיח כדי לראות אם אפשר לראות אם יש איזשהו דבר.

קארין אלהרר: אתם מנהלים כאן שוק?

קארין אלהרר: באמת.

יעקב מרגי: תמשיך.

יעקב מרגי: נכבד אחד את השני.

<דודי מזרחי: בהנחה שיש הסכמות בין המשרדים.

יעקב מרגי: אל תשתמש בזה הרבה.

יעקב מרגי: תמשיך.

יעקב מרגי: אתה רואה שאנחנו הולכים אתך.

יעקב מרגי: אני חוטף ביקורת על כך.

<דודי מזרחי: יכול להיות שאפשר לחשוב, כפי שאמרת, לא לייצר דברים שהם באמת בלתי סבירים מבחינה ציבורית אבל התשתית למה לא כל מסגרת, היא, ראשית, משום שהתשתית שלנו במשרד החינוך, בבתי הספר ובגני הילדים.

<דודי מזרחי: שנית, יש לזה עלויות מאוד גדולות.

<דודי מזרחי: ברגע שעכשיו אני צריך לשלוח פקחים, מבקרים ומדריכים - - -

יוליה מלינובסקי: נו, באמת.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: לא לזלזל.

<דודי מזרחי: לצד המסגרת המפוקחת והמבוקרת, יש שאלה שצריך לשאול אותה.

<דודי מזרחי: אם היינו מדברים רק על מתנ"סים, בסדר, אבל השאלה היא אם כוונת המחוקק - - -

יעקב מרגי: רק המתנ"סים.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: רגע.

יפעת שאשא ביטון: הוא רוצה ליפול על המקום של המוכרים שאינם רשמיים.

יעקב מרגי: המוכר, יפוקח.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם.

יעקב מרגי: אני מצהיר הצהרה.

יעקב מרגי: אם המוכר לא בפנים, אני מושך ידי מהחוק.

<קריאה: הוא בפנים.

יפעת שאשא ביטון: מתנ"סים, כל הפעילות שיש במתנ"ס, הרי היא מפוקחת ומבוקרת מבחינת רישוי וסטנדרטים של בטיחות וכולי.

יפעת שאשא ביטון: נכון?

יפעת שאשא ביטון: כי שוהים שם ילדים.

יפעת שאשא ביטון: הרי אי אפשר להפעיל מתנ"ס בלי שהוא עובר את כל התהליך הזה.

<קריאה: לא.

<קריאה: זה לא בהכרח.

יעקב מרגי: זה שלטון מקומי.

יפעת שאשא ביטון: השלטון המקומי, את יכולה להפעיל מתנ"ס אם הוא לא עומד -- - -

<נועה בן אריה: אני יכולה להפעיל מתנ"ס אם הוא תואם הוראות.

<נועה בן אריה: יש סטנדרט של פיקוח ושל רישוי שנדרשים מאתנו במסגרת מבני חינוך.

<נועה בן אריה: יש סטנדרט ורישוי ופיקוח שאנחנו צריכים לעמוד בהם מבחינת תקנים, מבחינת בטיחות עבור השוהים במתקן במבני ציבור.

<נועה בן אריה: אני לא יודעת לתת את הרשימה.

<נועה בן אריה: אני כן יכולה לומר שרמת הפיקוח שמדובר במוסדות חינוך וכל הסובב אותם, בכל המתקנים בתוכם, היא להערכתי הרבה יותר הדוקה.

יפעת שאשא ביטון: לכל מסגרת חינוך יש אישור של כבאות?

יפעת שאשא ביטון: ממש לא.

<נועה בן אריה: איפה?

<נועה בן אריה: במוכר שאינו רשמי?

יעקב מרגי: נועה, תודה.

קארין אלהרר: אדוני, אני מתנצלת, לא הייתי עד סוף הדיון הקודם אבל אני מבינה שאנחנו קצת ממחזרים את עצמנו.

קארין אלהרר: אני שמחה לשמוע את עמדת נציג משרד החינוך שאומר שיש עוד על מה לדבר.

קארין אלהרר: אני מציעה אדוני, אתה יותר ותיק ממני כאן בבית הזה אבל מניסיון הם יותר נדרשים לעבודה כשיש להם תמריץ והתמריץ צריך להיות שנעביר את זה בקריאה ראשונה.

קארין אלהרר: החקיקה טרם הושלמה.

קארין אלהרר: יש לנו קריאה שנייה ושלישית.

קארין אלהרר: אני מבטיחה לך אדוני היושב ראש שלדיון הבא כולם באים עם תשובות מוסכמות.

יעקב מרגי: אין ספק אבל כדי לא לחזור על הדיון גם לקראת קריאה שנייה ושלישית, אנחנו נמצה את הדיון היום.

יעקב מרגי: גם זה נלקח בחשבון.

יעקב מרגי: דודי, אני שמח לשמוע ממך שבקטע הזה יותר מפריע לך שבהגדרה – זה לא עניין המתנ"סים אלא יש לך חשש – ייכנסו הדברים שאנחנו לא חשבנו עליהם או שאתה לא מסוגל להיכנס לזה.

יעקב מרגי: גם המתנ"סים, עם כל הכבוד, אמרתי בסוגיה של הפיקוח.

יעקב מרגי: אף אחד לא יבוא אליך בטענה למה ב-1 לספטמבר הקרוב לא נערכת למערך פיקוח מלא מאה אחוזים.

יעקב מרגי: תרצה, נקבע זאת בתהליך הדרגתי.

יעקב מרגי: אנחנו מבינים שזה לא הוקוס פוקוס.

יעקב מרגי: גם אם נכתוב את זה ונחוקק את זה בצורה הכי נוקשה, אנחנו מרמים את עצמנו כי יש תהליך.

<דודי מזרחי: אני אומר שזה גם דורש יותר משאבים.

יעקב מרגי: תודה.

חיים ילין: אני אומר את הדברים באווירה ואני אומר לדודי שזאת תחושה.

חיים ילין: אני לא בטוח שזאת אמת מה שאני אומר, אבל התחושה היא שאתם רוצים למרוח את זה בעוד ועדה ועוד ועדה.

חיים ילין: זאת תחושה.

חיים ילין: אנחנו מכירים את זה מתוך הדיונים לגבי חקיקה.

חיים ילין: אני דווקא חושב, כבוד היושב ראש, שקארין צודקת.

חיים ילין: ברגע שזה יעבור בקריאה ראשונה, העסק הזה יטוס.

חיים ילין: מותר לעשות בדיקות ומותר להקים עוד ועדות ועוד ועדות אבל שיעשו את זה בין הקריאה הראשונה לבין השנייה והשלישית.

חיים ילין: הנושא השני הוא נושא המתנ"ס.

חיים ילין: יש שלטון מקומי ויש מועצות אזוריות.

יעקב מרגי: זה לא שלטון מקומי?

חיים ילין: זה שלטון מקומי אבל בתוך השלטון המקומי יש גם מועצות מקומיות ויש גם מועצות אזוריות.

חיים ילין: המתנ"ס הוא חלק מאוד מרכזי בהרבה מאוד מועצות אזוריות כדי לנסות לחסוך בהסעות.

חיים ילין: אם אתם מוציאים את המתנ"ס, אין שום בעיה.

חיים ילין: שימו עכשיו צ'ק של שמונים מיליון שקלים רק למועצות האזוריות.

חיים ילין: אם אתם תכניסו את המתנ"ס, שימו לב, יכול להיות שאפשר להגיע להסדר יחד עם המועצות האזוריות שעכשיו, בגלל שהן חוסכות בהסעות, כל מה שצריך עכשיו זה לתת את התפעול של המתנ"ס בדיוק לפעילות הזאת.

<קריאה: לא הבנו את הטענה.

<מיכל חורין: לא הבנו את הקשר לגבי הכנסת המתנ"סים.

<מיכל חורין: אם תוכל לחזור על הטענה.

חיים ילין: הטענה שלי היא שהמתנ"סים צריכים להיות חלק והם חלק של המועצות וחלק של השלטון המקומי בהרבה מאוד מקומות.

חיים ילין: אם זה נעשה מתוך זה, ואני מכיר את זה, בשעה 2:00 מסתיימים הלימודים, אין מנהלת בית ספר, היא תעמוד על הרגליים האחוריות כדי שהלימודים ימשיכו במסגרת אחרת בתוך אותה מסגרת של בית הספר.

חיים ילין: אין דבר כזה שהכיתות ישמשו לפעילות אחרת שהיא לא בית ספרית.

חיים ילין: לכן הוקמו מתנ"סים ומסגרות נוספות.

חיים ילין: לא בכל מקום יש אולם ספורט שאת יכולה לעשות חוגים וכולי.

חיים ילין: הקימו את המתנ"סים שנמצאים באותו מרחב כך שאפשר לעבור גם לצד השני.

חיים ילין: ברגע שאתם לא מכירים בזה, אתם בעצם לקחתם זרוע ביצועית של השלטון המקומי ואמרתם שזה מחוץ לתחום.

חיים ילין: זה לא נכון.

חיים ילין: ממש לא נכון.

חיים ילין: אם עדיין לא הבנתם, אני כנראה בבעיה כי אני לא יודע להסביר אבל אתם הבנתם.

חיים ילין: הנושא הנוסף הוא הנושא של סמל מוסד או המקומות הפרטיים של המועצות.

חיים ילין: המועצות והשלטון המקומי יכול לקחת מבנים, לשפץ אותם, עם סמל מוסד של השלטון המקומי כדי בעצם לקבל גם את המענקים לשיפוץ ולתת לחברה חיצונית לתפעל את הצהרון.

חיים ילין: הם יכולים לעשות את זה.

חיים ילין: עדיין זה תחת אחריות של מאה אחוזים לשלטון המקומי.

חיים ילין: הוא חייב לקבל החלטה אם זאת חברה פרטית או אם אלה עובדים שלו.

חיים ילין: הוא מקבל את ההחלטה שחברה פרטית שיודעת לתפעל את העסק הזה, בגלל שהיא מקצוענית, בגלל שיש תקן מאוד גבוה והם לא צריכים להקים את זה.

חיים ילין: הנושא הזה הוא מהותי.

חיים ילין: צריך להבין את זה.

חיים ילין: בסופו של דבר מדובר בכסף.

יעקב מרגי: חיים, עזוב.

יעקב מרגי: בסוף זה קובע בסוף אם מעבירים או לא מעבירים.

יעקב מרגי: הפרוטוקול קולט הכול.

חיים ילין: אני אומר לך שאנחנו מחוקקים כאן לא מעט ובעצם אין בכלל קשב.

חיים ילין: לא רק שאין קשב אלא אנחנו נמצאים בשני מקומות שונים לחלוטין.

חיים ילין: יש לנו מטרה אחת.

יעקב מרגי: יפעת, אי אפשר לקיים שני דיונים בעת ובעונה אחת.

יעקב מרגי: אתם רוצים, צאו החוצה.

יעקב מרגי: הוא באמצע דבריו.

יעקב מרגי: תמשיך בבקשה.

חיים ילין: אני לא מוכן לקבל שאתם מוציאים חלק מהמבנים או חלק מהסטטוטוריקה שהיא של השלטון המקומי כמו מתנ"ס אל מחוץ לתחום וגם תשימו אותו יחד תחת הכותרת של חינוך פרטי.

חיים ילין: זה בשום פנים ואופן לא מקובל.

חיים ילין: אני רוצה לומר עוד משהו.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, בתפיסה שלי, התפיסה הזאת של חינוך בלתי פורמלי, כך אני קורא לזה במסגרת הזאת, הוא אחד המקומות שמצמצם הכי הרבה את הפערים הסוציו אקונומיים במדינת ישראל.

חיים ילין: מי שלא מצליח להבין שראש עיר, ראש מועצה, על ידי הפעילות שנעשית שם הוא מצמצם פערים והוא יודע שילדים שלפעמים, ואין מה להתבייש, אין להם תזונה נכונה בבית שלהם והם יכולים שם לקבל אותה, שאין להם את שיעורי העזר אותם הם יכולים לקבל שם, אם אתם באמת רוצים להרים את הדגל של החינוך ככלי מספר אחד של סגירת פערים – זה נמצא כאן אבל אתם לא עושים את העבודה הזאת, דודי, תסלחו לי.

יעקב מרגי: לפני שאני אתן לכם להשיב, עוד סוגיה מהמועצות האזוריות.

יעקב מרגי: שי חג'ג', בבקשה.

<שי חג'ג': שלום לכם.

<שי חג'ג': ראש המועצה האזורית מרחבים.

<שי חג'ג': אני רוצה לברך על היוזמה.

<שי חג'ג': צהרונים זה דבר מבורך וההחלטה הזאת צריכה לעבור ולהתקדם.

<שי חג'ג': אנחנו לא רוצים לעכב אותה.

<שי חג'ג': אני רק רוצה לשים על השולחן את העניין של המועצות.

<שי חג'ג': מבחינתנו הפתרון הכי טוב הוא לתקצב את ההסעות ולדאוג שהילדים האלה יישארו בבתי הספר ונסיע אותם.

<שי חג'ג': אבל אם זה באמת עולה המון כסף למדינה, אנחנו מוכנים לבוא לקראת ולשים כאן

<שי חג'ג': הצעה נוספת לפיה הילדים יחזרו עם שאר הילדים בהסעה אחת ונפעיל מסגרות בתוך הישובים.

<שי חג'ג': כל ישוב יפעיל את המסגרת במסגרת המתנ"ס כי רק המתנ"סים יודעים להפעיל מסגרות אצלנו.

חיים ילין: נכון.

<דודי מזרחי: יהיו פחות ילדים במסגרת.

<שי חג'ג': יהיו פחות ילדים.

<דודי מזרחי: זה יעלה יותר כסף.

<שי חג'ג': לא.

<שי חג'ג': לא עולה יותר כסף.

חיים ילין: אז תשים צ'ק של שמונים מיליון שקלים.

חיים ילין: דודי, תחליט.

<שי חג'ג': האלטרנטיבה היא לממן הסעות כי אני חושב שצריך להיות שוויון בין כל הילדים במדינת ישראל.

<שי חג'ג': זה שאנחנו גרים במועצה אזורית וחלקם בעוטף עזה, לא צריכים להיפגע מכך.

<שי חג'ג': צריך שיהיה שוויון.

<שי חג'ג': אז יש אלטרנטיבה.

<שי חג'ג': האלטרנטיבה הכי טובה היא תארגנו הסעות.

<שי חג'ג': אתם לא יכולים?

<שי חג'ג': קשה למדינת ישראל?

<שי חג'ג': אני מבין.

<שי חג'ג': נפעיל את המסגרות בתוך הישובים.

<שי חג'ג': תצטרכו לשים עוד קצת כסף בכיס כדי לממן חלק מזה כי המסגרות יהיו קטנות?

<שי חג'ג': נשים כסף בכיס.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו נצטמצם בקטע הזה ונמקד את זה לגבי המתנ"סים.

יעקב מרגי: משרד המשפטים.

יעקב מרגי: בבקשה.

<הדס אגמון: גם אנחנו מוטרדים מההבחנה הזאת על בסיס סוג המסגרת, סוג המבנה.

<הדס אגמון: אנחנו נבקש להמשיך את הליבון גם בתוך הממשלה, לפני קריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: אין בעיה.

יוליה מלינובסקי: אני לא קיבלתי תשובה.

יעקב מרגי: אני אענה לך.

יעקב מרגי: אם היה לך חשש או ספק שלא נעמוד בהתחייבות שלנו לתיאום והסכמה, הסירי דאגה מלבך.

<הדס אגמון: לא.

<הדס אגמון: לא היה.

יעקב מרגי: אנחנו כן נקיים דיון מעמיק.

יעקב מרגי: הייתי שם.

יעקב מרגי: הפקידות היא יותר שמרנית.

יעקב מרגי: אני מבין משרד ממשלתי שמקבל מטלות והוא צריך לכסות את עצמו הן מבחינה תקציבית והן מבחינה ארגונית.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים בצורך הזה.

יעקב מרגי: אנחנו לא מחוקקים את עצמנו לדעת.

יעקב מרגי: אנחנו באמת רוצים להעביר הצעת חוק ואסור לנו שהחששות ינהלו אותנו.

יעקב מרגי: אנחנו צריכים להיות קשובים, צריכים להיות ערניים לכך ואני מסכים עם זה ואת רואה את הסבלנות וזה כשלא קל להתמודד עם שלוש מחוקקות אסרטיביות.

יעקב מרגי: גם אם נעביר היום כשחלק מאתנו לא הכי נינוחים או מסכימים, לקראת הקריאה השנייה והשלישית – אנחנו נתכנס להסכמה הדדית של כולם, של משרדי הממשלה, של השלטון המקומי ושל המחוקקים.

יעקב מרגי: עד כאן ברור.

יעקב מרגי: אפילו נדב שהגיע בהיסח הדעת, קיבל הבהרה עכשיו על הדרך כשאני משיב לך.

יעקב מרגי: אני מחדד את מה שביקשה לשמוע חברת הכנסת יוליה מלינובסקי מהמשפטנים כאן.

יעקב מרגי: אנחנו ביקשנו להחריג, היא מבקשת להחריג, ובצדק, גוף פרטי ששוכר בשכירות מלאה מרשות מקומית.

יוליה מלינובסקי: או מקום פרטי בשוק, משלם שכירות, משלם ארנונה.

יוליה מלינובסקי: גוף מוכר.

יעקב מרגי: אנחנו מחריגים אותו.

יפעת שאשא ביטון: מה זה מוכר?

יפעת שאשא ביטון: מקבל סבסוד מהמדינה?

יפעת שאשא ביטון: לא.

יוליה מלינובסקי: סליחה.

יוליה מלינובסקי: אני מדברת.

יוליה מלינובסקי: אל תצעקי לי באוזן.

יפעת שאשא ביטון: שאלתי אם הוא מקבל סבסוד מהמדינה.

יעקב מרגי: בבוקר הוא מקבל רישיון ומתוקצב.

<קריאה: אבל אחר הצהרים באותו מבנה נשאר אותו גוף?

<קריאה: הוא נכנס.

יוליה מלינובסקי: לא, סליחה.

יוליה מלינובסקי: אני לא אסכים לזה.

יוליה מלינובסקי: אני עמותת ויצ"ו, אני קיבלתי מבנה חינם ואני לא משלמת שכירות ואני לא משלמת ארנונה.

יוליה מלינובסקי: אני מתוקצבת בבוקר לשעות הבוקר.

יוליה מלינובסקי: לעומת זאת אני גברת, אני מפעילה גן פרטי ואני נכנסתי לתכנית של טרכטנברג.

יוליה מלינובסקי: מבנה פרטי.

יוליה מלינובסקי: אני משלמת שכירות לפלוני אלמוני או אפילו לעירייה, שכר דירה של אלפי שקלים, ואני משלמת ארנונה.

יוליה מלינובסקי: כאן אין כלום, כאן זה אפס, כאן זאת שכירות וארנונה.

יוליה מלינובסקי: אני בבוקר מתוקצבת ב-700 השקלים האלו.

יוליה מלינובסקי: אני מוכרת.

<נועה בן אריה: לצורך הדוגמה שלך, בשתי המסגרות?

יוליה מלינובסקי: לא.

<נועה בן אריה: בשתי המסגרות בבוקר את מתוקצבת?

יוליה מלינובסקי: כן.

יוליה מלינובסקי: אבל כאן אני לא משלמת כלום.

<נועה בן אריה: הבנתי, אבל השאלה היא שאלת התקצוב.

<נועה בן אריה: על זה השיב משרד החינוך.

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: זאת לא שאלת התקצוב.

יוליה מלינובסקי: אחרי הצהרים אני מפעילה צהרון לאותם ילדי גן.

יוליה מלינובסקי: הם ממשיכים אתי עד הערב.

יוליה מלינובסקי: כאן זה אפס וכאן לצורך הדוגמה אלה אלפי שקלים.

יעקב מרגי: מה ההבדל?

יעקב מרגי: מצד אחד אמרנו מקרקעין.

יעקב מרגי: ירדנו מההגדרה של המקרקעין והצמדנו למוסד חינוכי.

יעקב מרגי: אז כשהיא באה, היא נתנה דוגמה, ושאלתם האם הוא מתוקצב במסגרת הבוקר.

יעקב מרגי: מה ההבדל באשר למוסד פרטי אחר שהוא לא שוכר מבנה מהרשות המקומית?

יעקב מרגי: יש מציאות שהוא מסובסד על ידי המדינה?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: למה שם הוא יוחרג?

<קריאה: הוא לא יוחרג.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: דודי, אם כך, אני מתפלא עליכם.

יעקב מרגי: או שאני לא הבנתי או שאתם מנסים לעשות משהו שכאילו לא מבינים.

יעקב מרגי: מצד אחד טענת שזה משית עלינו עול תקציבי של פיקוח נוסף.

יעקב מרגי: באנו לקראתך ואמרנו שנצמצם.

יעקב מרגי: אתה ממילא קיים ונוכח בתוך מסגרות החינוך הקיימות.

יעקב מרגי: נכון?

יעקב מרגי: היכן שאתה קיים, ממילא אתה קיים והשינויים הם מינוריים ואתה כמשרד יכול לספוג זאת.

יעקב מרגי: עכשיו אני שומע ממך מוסיקה אחרת, לפיה אתה מוכן לפקח גם על הפרטיים לגמרי.

<קריאה: לא.

<דודי מזרחי: מוסדות מוכרים שאינם רשמיים שמתוקצבים בבוקר, מבחינתנו נכנסים.

יעקב מרגי: לפיקוח.

יוליה מלינובסקי: אתה מוכן לשלם לו שכירות.

<נועה בן אריה: זה לא משפט מלא, דודי.

<נועה בן אריה: הם נכנסים לפיקוח ובלבד שהם קיימים בתוך מבנה חינוך, לפי השיטה של הנוסח הנוכחי.

יעקב מרגי: ודאי.

<נועה בן אריה: אבל זה לא מה שהיא שאלה כאן.

<נועה בן אריה: העניין כרוך אחד בשני וצריך לומר את זה.

<נועה בן אריה: רבותיי, הדיון כרוך אחד בשני.

<נועה בן אריה: הרי התשובה לשאלה שהעליתם קודם לגבי התחולה במבני חינוך מסוימים, היא גם תשליך בהכרח על התשובה לחברת הכנסת מלינובסקי בהתייחס לגוף כזה מוכר שאינו רשמי אבל ששוכר מבנה שהוא לא של הרשות המקומית אלא מבנה פרטי.

<נועה בן אריה: עדיין הוא מתוקצב על ידי המדינה.

<נועה בן אריה: זאת אומרת שכל תשובה שנספק כרגע היא תשובה שתהיה חלקית עד אשר אנחנו נברר עד הסוף את עמדת המדינה ביחס למבנה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני אגיד לך למה לא.

יפעת שאשא ביטון: אמרנו שכל גוף שמתוקצב על ידי המדינה, הוא לא פרטי.

<נועה בן אריה: אבל עדיין נותרת שאלת המבנה.

יעקב מרגי: אני לא חושב – יוליה, תקני אותי – שחברת הכנסת יוליה מלינובסקי כיוונה לכך.

יעקב מרגי: אני לא מדבר על מוסד מוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: מוסד מוכר שאינו רשמי, הוא בתוך הפיקוח.

יעקב מרגי: אמרתי זאת.

<קריאה: לא.

יעקב מרגי: חכו.

יעקב מרגי: למה אתם קופצים?

יעקב מרגי: קודם כל, בבסיס מוסד מוכר שאינו רשמי שמקיים צהרון, יפוקח בין אם הנכס הוא רשות מקומית ובין אם הנכס הוא לא רשות מקומית.

יעקב מרגי: אנחנו בחלק הזה רוצים לבודד משהו אחר בכלל.

יעקב מרגי: לו יצויר שמפעיל צהרון שהילדים שלו ודאי שנהנים מאותם 700 שקלים, אם הוא מפעיל צהרון פרטי, יש מציאות שהוא מפעיל צהרון פרטי שלא בנכס, שוכר נכס, הוא רק מפעיל צהרון.

יעקב מרגי: אם הוא מוסד מוכר שאינו רשמי, הוא מוסד וזה חל עליו.

יוליה מלינובסקי: באותו מבנה.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: גם מפעיל פרטי, הם הרי הגבילו בעלויות לקיים צהרונים.

יעקב מרגי: הם בעצמם.

<דודי מזרחי: אני אומר ליושב ראש מה יכול לקרות.

יעקב מרגי: מפעיל פרטי.

יעקב מרגי: לשם אני חותר לדעת.

<דודי מזרחי: אם אנחנו לא נהיה כאן מאוד מדויקים - - -

יעקב מרגי: לכן אני שואל.

<דודי מזרחי: מה שיקרה זה שאותו גורם שמפעיל בבוקר את המוסד מוכר שאינו רשמי בבעלות א', תאגיד בשם א', בקלות מאוד ישנה את השם או ימצא איזושהי חברת בת ויהיה תאגיד ב', אותה גברת בשינוי אדרת, שיפעיל בצהרים.

<דודי מזרחי: לכן הגדרנו שאם מדובר על צהרון שפועל בתחום של מוסד מוכר שאינו רשמי, הוא נמצא בפיקוח.

<דודי מזרחי: זאת הייתה עמדתנו.

יוליה מלינובסקי: מה לגבי מוסד שאינו רשמי שמשלם שכירות ומוסד שאינו רשמי שלא משלם שכירות?

<קריאה: השאלה למי.

יוליה מלינובסקי: סליחה, זה לא הוגן.

יעקב מרגי: את מדברת אתי לא על גני ילדים פרטיים אלא את מפעיל צהרון פרטי.

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: אתה לא הבנת.

יוליה מלינובסקי: אני שוב פעם אחדד את השאלה.

יעקב מרגי: בעלויות בתוך החוק.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לחדד.

יוליה מלינובסקי: זה לא פייר כי אנחנו לא רוצים לפגוע בגנים פרטיים כארגונים.

יוליה מלינובסקי: אני עירייה, הקציתי קרקע לדוגמה לעמותת חב"ד.

יוליה מלינובסקי: הקציתי להם קרקע, הקציתי להם גן.

יוליה מלינובסקי: הם לא משלמים כלום.

יוליה מלינובסקי: הם לא משלמים שכירות והם לא משלמים ארנונה.

יוליה מלינובסקי: כלום.

יוליה מלינובסקי: אפס.

יוליה מלינובסקי: הם מפעילים שם גן ואחר כך ממשיכים עם צהרון.

יוליה מלינובסקי: זה בסדר גמור שהם צריכים להיות בפיקוח.

יוליה מלינובסקי: מהצד השני אני יוליה, בעלת הגן, אני שוכרת מהעירייה מבנה שמתאים לגן, או שאני לוקחת בשוק הפרטי, אני שוכרת ומשלמת שכירות, לצורך הדוגמה 5,000 שקלים, ומשלמת ארנונה.

יוליה מלינובסקי: אני עסק.

<קריאה: אלה שני דברים שונים.

יעקב מרגי: היא גן פרטי.

יעקב מרגי: היה לה קול קורא של גן פרטי.

יוליה מלינובסקי: בבוקר אני מתוקצבת כי אני מתאימה לאותם קריטריונים.

יוליה מלינובסקי: כאן אתם יוצרים אי שוויון.

<מיכל חורין: הפתרון שאנחנו מציעים כאן בהצעת החוק הוא לקבוע תעריפים שונים לגנים או למסגרות מסוגים שונים.

<מיכל חורין: מדובר בשתי מסגרות מסוגים שונים ולכן אנחנו קבענו סמכות לשר לקבוע תעריפים שונים לכל אחת מהמסגרות האלה.

יעקב מרגי: אנחנו לא מכריע בזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית, ברוח ההבנות שסיכמנו, אנחנו נתקדם לחקיקה בקריאה ראשונה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: רגע.

יפעת שאשא ביטון: צריך לתקן כאן.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: עכשיו.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית תעבור על מה שתוכן.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו ממקדים.

יעקב מרגי: מה שתוקן לקראת הדיון הזה בהתייחס לכך שאנחנו לא מחריגים את המתנ"סים לעת עתה.

יעקב מרגי: הסוגיה הזו תוכרע לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

יעקב מרגי: זו ההחלטה של המחוקקים ואנחנו יודעים לחיות עם זה.

<מיכל חורין: אנחנו מסכימים שיש איזה קושי גם בממשלה וגם בשלטון המקומי לגבי התחולה של החוק, מה שאנחנו קוראים מתנ"סים.

<מיכל חורין: אנחנו מציעים שאולי בכל זאת נקרא את הנוסח שהצענו.

יעקב מרגי: ושם נתייחס ספציפית.

יעקב מרגי: אני לא יודע מה דעת חברותיי.

יעקב מרגי: תהליך הפיקוח, אם יהיה קושי מסוים לגבי הגופים האלה שהם לא מוסד חינוכי, לתת את זה בהדרגה, בואו נראה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להצהיר הצהרה כרגע.

יעקב מרגי: בואו נתחיל לקרוא את הנוסח.

<מירב ישראלי: הצעת חוק מסגרות המשך יום לימודים (צהרונים), התשע"ז-2017 הגדרות בחוק זה – "ילד" ו"מוסד חינוך" – כהגדרתם בחוק לימוד חובה, התש"ט-1949.

<מירב ישראלי: "חוק לימוד חובה" – חוק לימוד חובה, התש"ט-1949.

<מירב ישראלי: "חוק לפיקוח על איכות המזון" – חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים, התשע"ז-2016.

<מירב ישראלי: "ממונה" - מי שמונה בידי השר לפי סעיף 8.

<מירב ישראלי: "מפעיל צהרון" – מי שמקים, מפעיל או מנהל צהרון, לרבות בעלי הצהרון.

<מירב ישראלי: "סל שירותים" – רשימת השירותים שיינתנו באותו סוג של צהרון, לרבות איכות, תדירותם, ובידי מי יינתנו.

<מירב ישראלי: "צהרון" - מסגרת חינוכית בלתי פורמלית, המשמשת לשהות יומית של ילדים עד כיתה ג', אשר פועלת בשטח מוסד חינוך לאחר שעות הלימודים או בתקופות של חופשות לימודים במהלך שנת הלימודים, ופועלת עם סיום הלימודים במשך חמישה ימים בשבוע.

<מירב ישראלי: כאן מה שצריך לעשות.

<מירב ישראלי: יש לנו חלופה אחת של שטח מוסד חינוך.

<מירב ישראלי: אתם ביקשתם להוסיף חלופה נוספת.

<מירב ישראלי: אם אני מבינה נכון, המילה מתנ"סים , קצת קשה להגדיר אותה.

<מירב ישראלי: אני רוצה להגדיר את זה בצורה גנרית.

יעקב מרגי: אם תאמרי מבנה של רשות מקומית, הוא כוללני מדי.

<נועה בן אריה: אבל אפשר לייצר הגדרה שהיא מחד לא מתנ"ס ומאידך היא לא מבנה ציבורי.

יעקב מרגי: אני לא פותח דיון.

יעקב מרגי: שומעים הצעות.

<נועה בן אריה: מבנה ציבור בבעלות הרשות המקומית המשמש לקיום פעילויות ומסגרות קהילתיות, חברתיות, תרבותיות.

<קריאה: מרכז קהילתי זה מונח - - -

<מירב ישראלי: צריך להגדיר את זה.

<מירב ישראלי: זה לא משנה.

<מירב ישראלי: גם אם נגיד מרכז קהילתי, צריך להגדיר אותו.

<נועה בן אריה: אני מניחה שאם אני אסתכל על חקיקה מקבילה, אני אמצא גם הגדרה יותר מדויקת מאשר מרכז קהילתי.

יעקב מרגי: כרגע מדברות רק המשפטניות.

<מיכל חורין: לצורך ההבהרה.

<מיכל חורין: הכוונה היא בעצם רק שהצהרון מופעל מטעם הרשות המקומית בתוך אותו מבנה?

<נועה בן אריה: או מי מטעמה.

יעקב מרגי: או מי מטעמה.

<נועה בן אריה: או מפעיל מטעמה.

יעקב מרגי: או מי מטעמה.

<מיכל חורין: לא יהיה גוף פרטי.

יעקב מרגי: הבטחתי שלא יהיו גופים פרטיים.

<מירב ישראלי: זאת המשמעות.

<מירב ישראלי: ננסח את זה.

<מירב ישראלי: לחדד את הערתה של חברת הכנסת מלינובסקי.

<מירב ישראלי: גם אני העליתי את השאלה ורציתי שבאמת תינתן תשובה חד משמעית בדיון לגבי המוסדות שהם - - -

יעקב מרגי: גנים פרטיים.

<מירב ישראלי: כן.

<מירב ישראלי: גנים פרטיים.

<מירב ישראלי: בעיקר אלה גנים.

<מירב ישראלי: מדובר על כאלה שהם כן מוסדות חינוך, שיש להם סמי מוסד בבוקר, הם מקבלים תקצוב בבוקר ובעצם כל ההצדקה להחיל עליהם את ההסדר הזה שהוא בסך הכול מבחינת חופש עיסוק הוא הסדר מאוד מאוד מגביל, זה בעצם שמתנהל שם מוסד חינוך בבוקר ושהמקרקעין בעצם באיזשהו מקום מקבלים איזשהו תקציב בגלל שהם מתוקצבים בבוקר.

<מירב ישראלי: אני ביקשתי ממשרד המשפטים להעביר לוועדה שמבחינת חופש עיסוק, כי יש כאן הבחנה בין מוסדות.

<מירב ישראלי: יש כאלה שאכן משלמים למשל שכירות ויש כאלה שלא משלמים את כל הדברים האלה.

<מירב ישראלי: יש הבדל בין סוגי המוסדות האלה.

<מירב ישראלי: לכן האם יש הצדקה להחיל עליהם.

יעקב מרגי: אני בחוק הזה לא הולך לפתור את הגיבנת הגדולה של מדינת ישראל בסוגיית חינוך בהבדל בין המוכר שאינו רשמי לבין הממלכתי.

יעקב מרגי: הלוואי ויכולתי.

יעקב מרגי: לכן אני לא רוצה להיכנס למלכודת הזו.

יעקב מרגי: אם אתם שואלים אותי, אני כן קשוב להחרגה שמבקשת חברת הכנסת מלינובסקי לסוגיית הגנים הפרטיים.

יעקב מרגי: אני אסביר לכם למה אני מבודד את זה לגנים הפרטיים.

יעקב מרגי: אני לא רוצה שעל ההחרגה הזאת יתפסו טרמפ גם הקיבוצים שעל השעה וחצי משלמים אלפיים שקלים.

יעקב מרגי: לכן אני רוצה להתמקד אם יש גן פרטי בלבד ששוכר מבנה.

יעקב מרגי: לקראת קריאה שנייה ושלישית ניגע בזה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אתה יודע מה זה אומר.

יפעת שאשא ביטון: אתה מחריג.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להחריג אף אחד.

<מיכל חורין: החוק מחייב היום את כל מוסדות החינוך לקבל רישיון ולהפוך למוכרים שאינם רשמיים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לקראת קריאה שנייה ושלישית נתכנס לישיבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיצינו.

יעקב מרגי: לקראת הקריאה השנייה והשלישית ננסה למצוא הגדרה משפטית, אם תתאפשר.

<קריאה: יש עמותות שמקבלות הקצאות מהעיריות.

<מירב ישראלי: הייתה שאלה לגבי הקייטנות ובדקתם את זה.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לחדד.

יוליה מלינובסקי: נושא עקרוני.

יוליה מלינובסקי: אני לא רוצה לפגוע באנשים שעובדים בענף הזה.

יוליה מלינובסקי: אם אנחנו לא נשב ואתם לא תהיו קשובים, זה יפגע.

יעקב מרגי: לקראת קריאה שנייה ושלישית.

<דודי מזרחי: משרד החינוך במשך שנים – והיו על זה דיונים גם כאן

<דודי מזרחי: בוועדה – לא הצליח לפקח על הגבייה מההורים במוכרים שאינם רשמיים, פרטיים, לא חשוב מה.

יעקב מרגי: אפשר לחשוב שבממלכתי הצלחתם.

<דודי מזרחי: אני חושב שהשתפרנו.

<דודי מזרחי: יש עוד הרבה מה לעשות.

יעקב מרגי: עוד הרבה הרבה מאוד מה לעשות.

יעקב מרגי: בממלכתי דתי עוד יותר מה לעשות.

<דודי מזרחי: מוכר שאינו רשמי, גם כאשר באנו לבדוק, היה קושי מאחר שמפעיל הגנים העמיס על הצהרון את כל העלות.

קארין אלהרר: נכון.

<דודי מזרחי: לא הייתה לנו אפשרות לפקח.

קארין אלהרר: נכון.

קארין אלהרר: צריך להגיד את זה.

<דודי מזרחי: יחד עם זאת, אנחנו מסכימים שיש למפעילים שפועלים למטרת רווח, יש מבנה עלויות שונה ואנחנו נצטרך לתת לזה ביטוי בין היתר בתעריפים שיקבע השר.

<דודי מזרחי: אנחנו לא רוצים להרוג אף אחד, חס וחלילה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סיכמנו.

יפעת שאשא ביטון: צריך לזכור שאנחנו כאן בשם ההורים והילדים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיצינו.

יעקב מרגי: סיכמנו.

יפעת שאשא ביטון: קצת התבלבלנו בדיון למי אנחנו צריכים לדאוג.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיצינו.

יוליה מלינובסקי: אנחנו צריכים לדאוג גם לאלו וגם לאלו.

יוליה מלינובסקי: גם אלה אזרחי ישראל.

יעקב מרגי: הם קשובים.

יעקב מרגי: נשב אתם.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיכי.

<מירב ישראלי: "צהרון בבית ספר" – צהרון המיועד לילדים הלומדים בכיתות א' עד ג'.

יעקב מרגי: תבורכו על כיתה ג'.

יעקב מרגי: הסכמנו.

יעקב מרגי: זה היה פתוח.

יעקב מרגי: חוץ מלהכות, אני גם יודע לברך.

יעקב מרגי: תודה.

<מירב ישראלי: "צהרון בגן ילדים" – צהרון המיועד לילדים הלומדים בגן הילדים.

<מירב ישראלי: "רשות מקומית" – עירייה או מועצה מקומית.

חיים ילין: אכן צריך להוסיף מועצה אזורית.

<מירב ישראלי: אני חושבת שמבחינה משפטית, אנחנו נכסה את זה מבחינה משפטית.

חיים ילין: אני רוצה להסביר.

חיים ילין: מועצה מקומית זאת עיר שלא עברה את עשרים אלף התושבים.

<מירב ישראלי: אין בעיה.

<מירב ישראלי: אנחנו פשוט העתקנו את זה.

יעקב מרגי: יכול להיות שמבחינה משפטית זה מכיל.

<מירב ישראלי: זה מכיל.

<מירב ישראלי: אני אבדוק.

יעקב מרגי: ההערה שלך נשמעה.

יעקב מרגי: יבדקו.

<קריאה: מועצה מקומית, זה מכיל מועצה אזורית.

<מירב ישראלי: אני אבדוק.

<מירב ישראלי: זה משהו משפטי.

<מירב ישראלי: "השר" – שר החינוך.

<מירב ישראלי: הפעלת צהרון לא יפעיל אדם ולא ינהל צהרון, אלא בהתאם להוראות פי חוק זה.

<מירב ישראלי: עכשיו אני אסביר בכמה מלים את המבנה המשפטי.

<רון סגל: אדוני היושב ראש, הערה לגבי סעיף 1.

<רון סגל: זה חשוב.

יעקב מרגי: הכול חשוב.

יעקב מרגי: אני אתן לך אבל לא עכשיו.

יעקב מרגי: תרשמו לכם את ההערות.

<מירב ישראלי: אני אסביר את המבנה המשפטי שיהיה במקום הפיקוח.

<מירב ישראלי: אמרנו שלא יהיה פיקוח ולכן מה יהיה המבנה המשפטי?

<מירב ישראלי: בעצם כל מפעיל צהרון, בין אם זאת רשות מקומית, בין אם זה מי מטעמה ובין אם זה מוסד אחר, יגיש הצהרה לממונה במשרד החינוך שהוא עומד בכל דרישות החוק.

<מירב ישראלי: זה הבסיס שעליו יהיה הפיקוח.

<מירב ישראלי: הסעיף הזה, זה מה שהוא אומר, שבעצם כל אחד יגיש הצהרה.

<מירב ישראלי: השר יקבע איך ההצהרה הזאת תוגש.

קארין אלהרר: זה פיקוח עצמי?

<מירב ישראלי: לא, זה לא פיקוח עצמי.

<מירב ישראלי: קודם כל צריך להבין שבגלל שזה פועל במוסד חינוך, חלק מהדברים כבר נעשה שם.

יעקב מרגי: הוא מצהיר שהוא עומד בכל הסטנדרטים.

<מירב ישראלי: גיבינו את זה בסעיף נוסף בהמשך.

קארין אלהרר: זה פיקוח עצמו של המוסדות.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: זה שילוב.

יפעת שאשא ביטון: את לוקחת בחשבון את מה שיש בבוקר, גם את ההצהרה שלו וגם פיקוח שיגיע אחת לתקופה.

<מירב ישראלי: מאחר שהחלטת הוועדה הייתה לא לעשות פיקוח מראש – זאת הייתה החלטת הוועדה, לפחות בפעמים הקודמות – משרדי הממשלה התבקשו להביא הסדר אחר.

<מירב ישראלי: ההסדר הוא כזה שבעצם יש הצהרה מראש שמגובה בכמה דברים ואני אומר במה.

<מירב ישראלי: היא מגובה בזה שמדובר ברוב המקרים בשטחי מוסד חינוך ולכן כבר יש כל מיני דברים שעומדים מכוח הדברים האלה.

<מירב ישראלי: זה מגובה בסעיף נוסף שתכף נקרא אותו שהרשות המקומית, כשהיא מתקשרת עם המפעילים שלה, היא מגבה את כל הדברים האלה בהתקשרות והיא גם מפקחות.

קארין אלהרר: אבל בעוד מועד.

<מירב ישראלי: כן.

<מירב ישראלי: זה היא עושה קודם.

<נועה בן אריה: גם במסגרת ההליך המכרזי תיקבע מסגרת מנגנוני הפיקוח בתוך ההליך המכרזי.

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: הדבר השלישי הוא כמובן שיש פרק פיקוח שנדבר עליו, שמשרד החינוך מפעיל פיקוח שוטף.

קארין אלהרר: על הפסיליטיס, אלה ההגדרות מראש.

יעקב מרגי: הצהרה.

קארין אלהרר: ועל אנשי המקצוע, זה אתם.

<מיכל חורין: אנשי מקצוע, שוב, גם זה יהיה.

<מירב ישראלי: זה בהצהרה.

<מיכל חורין: שהוא עומד בתנאים שהחוק קובע.

<מיכל חורין: שהחוק והתקנות קובעים.

קארין אלהרר: כל כמה זמן צריך לתת הצהרה כזאת?

<מיכל חורין: אחת לשנה?

יעקב מרגי: כל פעם שהוא יענה לקול קורא.

קארין אלהרר: איך אומרים?

קארין אלהרר: שיהיה לנו בהצלחה.

<מירב ישראלי: הצהרון מופעל אחת לשנה.

<מירב ישראלי: יכול להיות שצריך להגיד את זה.

<נועה בן אריה: הכוונה שלנו במכרזים היא לא לייצר מכרז חד שנתי.

<נועה בן אריה: ממש לא.

<מיכל חורין: נצטרך לחשוב על זה.

<נועה בן אריה: גם היום זה לא כך.

<נועה בן אריה: זה לא נכון.

<נועה בן אריה: היום אנחנו מתקשרים לשלוש שנים.

<נועה בן אריה: אנחנו עושים שנה פלוס אופציות.

<נועה בן אריה: שנה, שנה ושנה אבל אנחנו לא מתכוונים לקצר עכשיו את התקופה.

יעקב מרגי: לא מקצרים.

יעקב מרגי: תודה.

<מירב ישראלי: כרגע זה ייקבע על ידי השר בתקנות.

<מירב ישראלי: אם אתם רוצים לקבע את זה בחקיקה, תגידו.

<מירב ישראלי: מפעיל צהרון יגיש לממונה – שהוא במשרד החינוך - הצהרה חתומה בידי מי שמורשה לכך מטעמו כי הוא עומד בהוראות לפי חוק זה.

<מירב ישראלי: השר יקבע בתקנות את דרכי הגשת ההצהרה החתומה וכן את המסמכים הנלווים להצהרה זאת – כאן זה או שהוא יקבע את המועדים בתקנות, אני אוסיף את זה, או שתגידו לי שאתם רוצים בחקיקה - לרבות בעניין מכירה והספקה של מזון בצהרון, ואת המועד להגשתה, ורשאי הוא לקבוע הוראות שונות ביחס לצהרונים מסוגים שונים.

<מיכל חורין: מועדים.

<מירב ישראלי: אני אוסיף כאן מועדים.

<מירב ישראלי: השר יקבע בתקנות חובת דיווח של מפעיל צהרון לרשות המקומית שהוא פועל בתחומה.

<מירב ישראלי: הכוונה היא שבנוסף להצהרה האישית שכל צהרון מגיש לממונה, כמובן הרשות המקומית יודעת מי הצהרונים שלה ובנוסף כל מפעיל צהרון שהוא לא שייך לרשות המקומית, מוסד חינוך, ידווח לרשות והרשות – יש לנו סעיף בהמשך – נותנת לממונה במשרד החינוך רשימה של כל הצהרונים בתחומה.

<מירב ישראלי: באופן הזה הממונה יודע מי כל הצהרונים בארץ שהוא צריך לפקח עליהם.

<מירב ישראלי: זה המנגנון.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: נתקדם.

יעקב מרגי: משרדי הממשלה ומרכז השלטון המקומי, אם אתם לא עוצרים אותנו – אנחנו מתקדמים.

<נועה בן אריה: עד עתה, הכול בסדר.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: לא שכחתי אותך שיש לך הערה לסעיף 1.

יעקב מרגי: בהמשך.

<מירב ישראלי: תנאים לפתיחת צהרון ולהפעלתו השר, באישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, יקבע תנאים לפתיחת צהרון ולהפעלתו, ורשאי הוא לקבוע תנאים שונים לפי סוגים של צהרונים או לפי מספר הילדים השוהים בהם או גיליהם: תנאים ואמצעים הדרושים להפעלתו התקינה של הצהרון ובכלל זה תנאים פיזיים, בטיחותיים וסביבתיים, ובלבד שתקנות בעניין תברואה והזנה ייקבעו בהסכמת שר הבריאות.

<מירב ישראלי: תנאים הנדרשים מממלאי תפקידים בצהרון, ורשאי השר לקבוע תנאים שונים לסוגים של ממלאי תפקידים, ובכלל זה תנאים לעניין ניסיון והכשרה מקצועית לרבות השתלמויות והדרכות ועמידה בבחינות מקצועיות.

<מירב ישראלי: תנאים לעניין סל השירותים שיינתן בצהרון ובכלל זה סדר היום והתכנית החינוכית.

<מירב ישראלי: תקן ממלאי תפקידים בצהרון והיחס בין מספרם לבין מספר הילדים השוהים בצהרון.

<מירב ישראלי: אם אתם זוכרים, טיוטת תקנות שהונחה על שולחננו בפעם הקודמת גיבתה חלק מהדברים.

יעקב מרגי: מקובל.

<מירב ישראלי: תנאים להעסקת עובדים בצהרון לא יעסיק אדם עובד בצהרון אם התקיים בו אחד מאלה: הוא הורשע בעבירת מין כהגדרתה בחוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים, התשס"א-2001 או שנודע לממונה כי הוא הורשע בעבירה אשר מפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לעבוד בצהרון.

<מירב ישראלי: לעניין סעיף זה "אדם שהורשע בעבירה" – לרבות אדם שהוגש נגדו כתב אישום בעבירה כאמור.

<מירב ישראלי: נודע לממונה כי יש בהתנהגותו משום השפעה מזיקה על ילדים.

יעקב מרגי: שזה כולל בתוכו פתיחת חקירה.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: את זה תסבירו.

יעקב מרגי: עד כאן יש לנו כתב אישום ויש לנו הרשעה.

יעקב מרגי: לאור סדר היום הציבורי שהיה מנת חלקנו בחודשים האחרונים, והרציונל גם במשרד החינוך מבחינת עובדי הוראה ועובדי שירות, אפילו מי שנפתחה חקירה.

<מיכל חורין: השאלה אם החקיקה מדברת על כתב אישום ועל הרשעה.

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: השאלה איך אפשר לתת מענה.

<מיכל חורין: בחקיקה הזאת אנחנו לא נשנה ממה שיש בחקיקה הקיימת.

יעקב מרגי: את צודקת.

יעקב מרגי: השאלה היא אם יתוקן שם, זה אוטומטית יתוקן כאן.

<מיכל חורין: כן.

קארין אלהרר: זה נכון שזה הנוסח המקובל בחקיקות קודמות.

קארין אלהרר: התוודענו כרגע לסיטואציה אחרת.

קארין אלהרר: אפשר גם לתקן את זה כאן ואז להחיל אחורה, לחוקים אחרים.

<מיכל חורין: העובדה שזה לא תוקן עדיין במקומות אחרים, נובעת מקושי עם התיקון של החקיקה.

<מיכל חורין: על מנת שלא לעכב את החקיקה הזאת, לא נשנה מסדרי עולם בנושאים של חקירה וברגע שזה יתוקן שם, אנחנו נתאים את זה כאן.

קארין אלהרר: יש כרגע עבודה שמתבצעת.

<מיכל חורין: אני לא יודעת להגיד לך.

קארין אלהרר: אולי משרד המשפטים יודע להגיד לי.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני אומר לך מה היה בדיון בוועדה ומה הייתה ההסכמה בין משרד החינוך לבין המשרד לביטחון פנים.

יעקב מרגי: אמרתי בדיון הקודם ואני חוזר על זה.

יעקב מרגי: ראשית, מפתחים מנגנון טכני, פתרון טכנולוגי שידע לתת התרעה למשרד החינוך בזמן אמת על פתיחת חקירה.

יעקב מרגי: במקביל יש התחייבות של משרד החינוך והמשרד לביטחון פנים ליישר קו ב-1 לספטמבר כאשר כל המערכת עוברת סריקה לראות אם יש עובדים שבוודאי אוי ואבוי אם הורשעו בעבר אבל כל שכן אם נפתחה חקירה לגביהם.

חיים ילין: אבל זה לרוחב בכל דבר.

חיים ילין: זה לא רק כאן.

יעקב מרגי: אתה רוצה עכשיו לפתור בעיה חוקתית על הגב של הילד הקטן בצהרון?

קארין אלהרר: לא.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: אני לא רוצה.

יעקב מרגי: יש תהליך בעבודה.

קארין אלהרר: שאלתי אם יש תהליך תיקון ואמרו לי לא.

יעקב מרגי: אני יודע על התחייבות שהייתה בוועדה.

<קריאה: כן.

<קריאה: יש כבר הסכמות.

<שיר דגן: אני מרכזת את פורום הנהגות ההורים של בתי הספר היסודיים בתל אביב-יפו מטעם ועד ההורים המרכזי.

<שיר דגן: אנחנו כבר דיברנו בוועדה, לא הקודמת אלא לפניה, על כך שבהגדרות לא רשומים ההורים.

<שיר דגן: מעמד ההורים לא מוסדר.

יעקב מרגי: שמענו אז וקיבלנו תשובה.

יעקב מרגי: נחה דעתנו מהתשובה.

יעקב מרגי: לא את הכול מקבלים.

יעקב מרגי: כמו שאנחנו שומעים את הילדים ולא תמיד נותנים להם הכול.

<שיר דגן: עד היום מנהלת הצהרונים של בתי הספר בעיר - - -

יעקב מרגי: גברתי, אני אענה לך תשובה אחת.

יעקב מרגי: יש פורום, יש ארגון הורים כללי שמוכר על ידי המדינה והוא בשיתופי פעולה מלאים ומבורכים, ואני שמח שאני אשם בחלקם של אותם שיתופי פעולה.

יעקב מרגי: הכול באמצעותם.

יעקב מרגי: אם נתחיל לפורר את זה לגושים ולגפרורים ולגרגרים, לא נצליח לעשות כלום.

יעקב מרגי: לכן מבחינת יש ארגון יציג של ההורים והוא התייחס לסוגיה הזאת והוא עומד מול משרד החינוך.

<שיר דגן: גם הוא לא מופיע כאן.

יעקב מרגי: בסדר.

<קריאה: אנחנו לא רשומים.

<נועה בן אריה: אתם לא רשומים במסגרת החקיקה, אבל כל הסטנדרטיזציה שתהיה בתקנות, היא פרי תוצאה של עבודה משותפת של הנציגות שלכם שישבה אתנו מספר חודשים כדי לייצר את אותה סטנדרטיזציה.

יעקב מרגי: לא פותחים דיון.

<רון סגל: פורום ועדי ההורים היישוביים.

<רון סגל: הייתה התחייבות של שר החינוך וסמנכ"ל פדגוגיה שהפורום יוכנס ונציגי ההורים.

יעקב מרגי: תמשיכו למצות את זה בין הקריאה הראשונה לשנייה והשלישית.

יעקב מרגי: אני מודיע לכם שזה לא יעכב את החוק.

<נועה בן אריה: אבל צריך גם לדייק את זה.

יעקב מרגי: זה לא יעכב את החוק.

<נועה בן אריה: במסגרת הקול קורא לא ניתנה כאן.

<נועה בן אריה: צריך לדייק את הדברים.

<נועה בן אריה: גם מרכז השלטון המקומי לא מופיע בחוק הזה.

<נועה בן אריה: גם לו אין אימפוט בתוך החוק.

<נועה בן אריה: עשינו את העבודה מאחורי הקלעים ואנחנו רוצים לברך כולם על התוצאה, אבל גם אותנו לא מכניסים לתוך החוק.

<רון סגל: לגביכם אין מחלוקת שזה חלק מהעשייה, אבל לגבינו כן.

<נועה בן אריה: אני ממש לא מסכימה אתך.

<נועה בן אריה: אתה עוד לא הגעת לשלב של התקנות.

<נועה בן אריה: אני ממש חולקת על מה שאתה אומר.

יעקב מרגי: מר סגל, נקודה.

יעקב מרגי: שמענו.

יעקב מרגי: הנה, ניתן לכם עוד מקצה שיפורים.

יעקב מרגי: אם תצליחו לשכנע אותם, אצלי זה לא יהיה אבן נגף לחוק.

יעקב מרגי: תודה על ההבהרה.

<שיר דגן: לגבי סעיף 4.

<שיר דגן: אני כן חושבת שזה משהו שחובה להיכנס.

<שיר דגן: אנחנו כבר ראינו מה קורה כשלא נכנס.

<שיר דגן: אנחנו חווינו את זה על בשרנו.

<שיר דגן: זה משהו שהוא חייב להיות, שיושעה מתפקידו בן אדם שנחקר בכל נושא של עבירת מין.

יעקב מרגי: תודה גברתי.

יעקב מרגי: אני מסכים אתך ואומר לך שעצמות של ילד בגיל הרך הן רכות.

יעקב מרגי: לא ניתן להעמיס את זה.

יעקב מרגי: זה תהליך שהולך ומתהווה בחקיקה.

יעקב מרגי: נחה דעתנו.

יעקב מרגי: קיבלנו הבהרות של היועצות המשפטיות.

יעקב מרגי: מרגע שתושלם, זה ייכנס לשם.

יעקב מרגי: אנחנו מובילים חקיקה בקטע הזה ונשמח להיות.

יעקב מרגי: תודה על ההבהרה.

יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים.

<מירב ישראלי: לגבי התזונה, יש כאן סיכום שמקובל גם על משרד הבריאות.

<מירב ישראלי: בצעם יש כאן סוג של הפניה לחוק.

<מירב ישראלי: ההתקשרויות יהיו עם מי שהוא ספק מזון מורשה לפי החוק ההוא.

<מירב ישראלי: אני אקרא ואחר כך אולי יהיו הערות.

<מירב ישראלי: תזונה ומזון בצהרון לא יתקשר מפעיל בקשר למכירה ולהספקה של מזון לצהרון שהוא מפעיל אלא עם ספק מזון מורשה כהגדרתו בחוק לפיקוח על איכות המזון (בסעיף זה – ספק מזון מורשה) שהציג לפניו את הרישיון שבידו והצהיר בכתב כי המזון הנמכר או המסופק על ידו לצהרון עומד בתנאים לפי סעיף 4 לאותו חוק.

<מירב ישראלי: ספק מזון לא ימכור ולא יספק מזון לצהרון, אלא אם כן הוא ספק מזון מורשה והמזון עומד בתנאים לפי סעיף 4 לחוק לפיקוח על איכות המזון.

<מירב ישראלי: מפעיל יפרסם בצהרון, באופן גלוי וזמין לכל, בתחילת כל חודש, פירוטי תפריט יומי של המזון המסופק בצהרון.

<מירב ישראלי: מפעיל יתעד פרסום כאמור ויש מור העתק צילומי מכל פרסום.

<מירב ישראלי: השר רשאי לקבוע הוראות לעניין פרסום כאמור.

<מירב ישראלי: מפעיל יביא לידיעת הילדים והוריהם בתחילת כל שנת לימודים ויפרסם בצהרון באופן גלוי וזמין לכל את העניינים האלה: ההוראות והתנאים שנקבעו בחוק זה.

<מירב ישראלי: השר רשאי לקבוע הוראות לעניין חובת יידוע כאמור.

<מירב ישראלי: פרטי ספק המזון המורשה שעמו התקשר למכירה או להספקה של מזון לצהרון שהוא מפעיל.

<מירב ישראלי: הוחלף ספק המזון המורשה במהלך שנת הלימודים, יפרסם המפעיל את פרטי הספק המורשה החדש באופן האמור בסעיף קטן זה בלא דיחוי.

<מירב ישראלי: לגבי פסקה (1), בחוק זה, צריך לראות איך אנחנו מנסחים את זה.

<מירב ישראלי: אני מזכירה שבדיווח שצריך לדווח לממונה, צריך גם לדווח לעניין ההזנה שזה אומר שבעצם כל מפעיל צהרון ידווח מי ספק המזון שלו.

<מירב ישראלי: גם לעניין המועדים צריך לראות.

יעקב מרגי: הגעתם להסכמה?

<מיכל גולדברג: כן.

<מיכל גולדברג: הסעיף מקובל.

<מיכל גולדברג: אני רוצה להעיר שההסכמה שסוכמה הייתה בהנחה שהחוק יחול על הצהרונים שפועלים במוסדות חינוך לגביהם לא חל חוק הפיקוח על התזונה מ-2016.

<מיכל גולדברג: אבל אם עכשיו מרחיבים את התחולה - - -

<מירב ישראלי: לדעתי לא מרחיבים.

יעקב מרגי: לא מרחיבים.

<מירב ישראלי: החוק שלכם, הרשויות המקומיות.

<מירב ישראלי: אני צודקת או לא?

<מירב ישראלי: אנחנו בעצם חוזרים להגדרה של חוק התזונה בצהרונים כי שם ההגדרה.

<מיכל גולדברג: נכון.

<מיכל גולדברג: אז אין בעצם מקום להוראות האלה כי הן יחולו ישירות מכוח חוק.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: זה לצורך מוסדות החינוך.

<מיכל גולדברג: נכון.

<מיכל גולדברג: אז הסעיף הזה רלוונטי רק לצורך מוסדות חינוך.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: ברור שאם תהיה כפילות.

<מירב ישראלי: כאן זה ממונה אחר וגם הממונה הזה צריך לדעת על כלל הצהרונים.

<קריאה: תיווצר כפילות.

<קריאה: יהיו שני ממונים.

<קריאה: זה לא מצב חוקי.

<מירב ישראלי: נכון.

<קריאה: נצטרך לראות.

<מירב ישראלי: זה המצב.

<קריאה: כבר עכשיו יש שני ממונים.

<מיכל גולדברג: לא.

<מיכל גולדברג: עכשיו אין שני ממונים כי החוק של 2016 לא חל על צהרונים שפועלים במוסדות החינוך.

<מיכל גולדברג: את זה סידרנו כאן.

<מיכל גולדברג: סידרנו את מה שסוכם.

<מיכל גולדברג: אבל עכשיו, אם מרחיבים.

<מיכל גולדברג: אני לא אומרת שאני נגד או בעד ההרחבה, זה לא העניין.

<מיכל גולדברג: אני רק אומרת שאם מרחיבים, נצטרך לראות איך עושים את ההתאמות.

יעקב מרגי: לא תהיה כפילות?

<מיכל גולדברג: בדיוק.

<מיכל גולדברג: כדי שלא תהיה כפילות.

<מירב ישראלי: תהיה כפילות מסוימת.

<מירב ישראלי: אין מה לעשות.

<מירב ישראלי: תהיה.

<מירב ישראלי: זה חלק מההסדר ותהיה כפילות.

<מירב ישראלי: לא תהיה סתירה וגם לא תהיה אכיפה כפולה במובן של העיצומים הכספיים.

<מירב ישראלי: אם תקראי את ההגדרה של צהרון בחוק התזונה, תראי שאנחנו בעצם לא מרחיבים.

<מירב ישראלי: אנחנו חוזרים להגדרה שם.

<מירב ישראלי: חובות רשות מקומית התקשרה רשות מקומית עם מפעיל, תותנה ההתקשרות בקיום הוראות חוק זה.

<מירב ישראלי: זה מה שאמרנו, עוד אבטחה שאנחנו עושים לעמידה בתנאים שהיא דרך הדבר הזה.

<מירב ישראלי: רשות מקומית תגיש לממונה, בכל שנה, במועד שיקבע השר, רשימה של הצהרונים הפועלים בתחומה.

<מירב ישראלי: שוב, לממונה יהיה את המידע.

יעקב מרגי: זה במקום מה שוויתרנו עליו, הרישוי ותהליך הרישוי.

יעקב מרגי: זה לא מסבך אלא זה מקל.

<מירב ישראלי: תשלומים עבור שירותי צהרון השר, בהסכמת שר האוצר, רשאי לקבוע, בצו, תעריף חודשי מרבי לעניין שירותי צהרון, שייגבה עבור כל ילד, בהתבסס בין השאר, על עלות הצהרון ותקורה סבירה ורשימת השירותים שיינתנו במסגרת אותו סוג של צהרון.

<מירב ישראלי: קביעת תעריף חודשי כאמור יכול שתהיה – כאן ביקשו שנוסיף, בין היתר - לפי סוגי צהרונים שונים, אזורים שונים ושכבות גיל שונות, ורשאי הוא, בהסכמת שר האוצר, לקבוע שיעורי השתתפות המדינה בעלות צהרונים לפי סוגי צהרונים.

<מירב ישראלי: כאן ביקשו שנוסיף לא רק סוגים של צהרונים אלא כל הדברים שיש למעלה, כל אמות המידה.

<מירב ישראלי: מפעיל צהרון לא יגבה עבור שירותי הצהרון סכום העולה על התעריף החודשי שנקבע לפי סעיף קטן (א).

<מירב ישראלי: חברת הכנסת מלינובסקי ביקשה להוסיף כאן.

יוליה מלינובסקי: שזה באישור ועדת החינוך של הכנסת.

יוליה מלינובסקי: הדברים האלה צריכים לבוא לוועדת החינוך של הכנסת.

יוליה מלינובסקי: אני דוגלת בפיקוח פרלמנטרי.

<נועה בן אריה: של מה?

<נועה בן אריה: של התשלומים?

יוליה מלינובסקי: של התעריפים.

<דודי מזרחי: בעולם של פיקוח על מחירים - בהתחלה חשבנו שזה יהיה בכפוף לחוק פיקוח על מוצרים ושירותים ובסוף זה בחקיקה עצמה – אני לוקח אנלוגיה אחרת מתחום החינוך, למשל ספרי לימוד.

<דודי מזרחי: יש עבודה מקצועית של הדרג המקצועי במשרד הרלוונטי, משרד החינוך, ומשרד האוצר, ובדרך כלל זה באמצעות ועדת המחירים.

<דודי מזרחי: כאן למעשה ההצעה מדברת על הקמת סוג של ועדת מחירים כמו שיש במקרים אחרים, בפיקוח על מזון, בפיקוח על ספרי לימוד.

יוליה מלינובסקי: תשלומי הורים, מאוד מתאים כאן.

<דודי מזרחי: תשלומי הורים לא נכנסים תחת הקטגוריות.

<דודי מזרחי: אנחנו מדברים על קביעת מחיר מקסימום למוצר.

<דודי מזרחי: על כן העמדה שלנו היא שצריך להיות מקצועי פר אקסלנס ולא משהו פוליטי.

יעקב מרגי: מה עמדת מרכז השלטון המקומי?

יעקב מרגי: אין לכם עמדה.

<נועה בן אריה: לא.

<נועה בן אריה: יש לנו עמדה.

<נועה בן אריה: מוסכם עלינו ש- - -

יעקב מרגי: הנה, אני אומר, יושב ראש ועדת החינוך לא מגובש דעה.

יעקב מרגי: התקילה אותי כרגע חברת הכנסת יוליה.

<נועה בן אריה: לנו היה חשוב שתהיה סטנדרטיזציה בהתאמה למחיר מפוקח.

<נועה בן אריה: ברגע ששני המרכיבים האלה נמצאים, אנחנו אדישים לעניין של הפיקוח הפרלמנטרי.

יוליה מלינובסקי: אני חושבת שזה ראוי.

יוליה מלינובסקי: הנושא נוגע לכלל עם ישראל וראוי שלכנסת תהיה אפשרות לראות את המחירים האלו ולתת את דעתה על כך.

יעקב מרגי: יש מניעה?

<דודי מזרחי: לראות בוודאי, אבל האישור צריך להיות של שני השרים.

יוליה מלינובסקי: בהסכמת ועדת החינוך.

<דודי מזרחי: לא בהסכמה.

יעקב מרגי: לא בהסכמה.

יעקב מרגי: ידווח לוועדה.

יעקב מרגי: בהתייעצות.

<דודי מזרחי: התייעצות.

<מירב ישראלי: יהיה דיון ציבורי בנושא.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: יהיה דיון ציבורי.

<מירב ישראלי: מינוי ממונה השר ימנה, מבין עובדי משרדו, ממונה לעניין חוק זה.

<מירב ישראלי: הודעה על מינוי כאמור תפורסם ברשומות.

<מירב ישראלי: הסמכת מפקחים השר יסמיך, מבין עובדי משרדו, מפקחים, שיהיו נתונות להם הסמכויות לפי פרק זה, כולן או חלקן, לשם ביצוע ההוראות לפי חוק זה.

<מירב ישראלי: אני רק אומר שזה פרק סטנדרטי לחלוטין בחקיקה מבחינת מינוי מפקחים וסמכויות הפיקוח שיש להם.

<מירב ישראלי: לא יוסמך מפקח כאמור בסעיף קטן (א) אלא אם כן מתקיימים בו כל אלה: הוא לא הורשע בעבירה אשר מפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה הוא אינו ראוי, לדעת השר, לשמש כמפקח.

<מירב ישראלי: הוא קיבל הכרה מתאימה בתחום הסמכויות שיהיו נתונות לו לפי פרק זה, כפי שהורה השר.

<מירב ישראלי: הוא עומד בתנאי כשירות נוספים, כפי שהורה השר.

<מירב ישראלי: סמכויות מפקחים לשם פיקוח על ביצוע ההוראות לפי חוק זה, רשאי משפקח לאחר שהזדהה לפי הוראות סעיף 11 – לדרוש מכל אדם למסור לו את שמו ומענו ולהציג לפניו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו.

<מירב ישראלי: לדרוש מכל אדם הנוגע בדבר למסור לו כל יידעה או מסמך שיש בהם כדי להבטיח או להקל את ביצוען של ההוראות לפי חוק זה.

<מירב ישראלי: בפסקה זו "מסמך" – לרבות פלט, כהגדרתו בחוק המחשבים, התשנ"ה-1995.

<מירב ישראלי: להיכנס בכל עת סבירה למקום בו מופעל הצהרון, ובלבד שלא ייכנס למקום המשמש למגורים, אלא על פי צו של בית משפט.

<מירב ישראלי: זיהוי מפקחים מפקח לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו לפי פרק זה, אלא בעת מילוי תפקידו ובהתקיים שניים אלה: הוא עונד באופן גלוי תג המזהה אותו ואת תפקידו.

<מירב ישראלי: יש בידו תעודה החתומה בידי השר, המעידה על תפקידו ועל סמכויותיו, שאותה יציג על פי דרישה.

<מירב ישראלי: שמירת דינים ושמירת סמכויות אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מהוראות כל דין ומסמכות פיקוח הנתונה לגוף אחר לפי כל דין.

<מירב ישראלי: זה לגבי המפקחים.

<מירב ישראלי: עכשיו יש לנו עניין של צו הגבלה מינהלי, במקרה שיש סיכון לילדים.

<מירב ישראלי: צו הגבלה מינהלי היה לממונה יסוד סביר לחשוד כי חדל להתקיים תנאי מן התנאים לפתיחות צהרון או להפעלתו לפי חוק זה וכי נגרמת בשל כך פגיעה בשלומם או בבטיחותם של ילדים השוהים בצהרון או שישנו יסוד סביר לחשד שתיגרם בשל כך פגיעה כאמור, רשאי הוא לדרוש ממפעיל הצהרון לקיים את התנאי כאמור (בפרק זה – התראה מינהלית) באופן ובתוך המועד שנקבעו בהתראה.

<מירב ישראלי: ניתנה התראה מינהלית לפי הוראות סעיף קטן (א) ולא קוימו הוראותיה באופן ובמועד שנקבעו בה, רשאי הממונה להורות בצו כי לא ייעשה במקום שבו מופעל הצהרון שימוש לצורך הפעלת הצהרון כאמור או כי ייעשה בו שימוש במגבלות ובתנאים שנקבעו בצו, והכול במידה שלא תעלה על הנדרש בנסיבות העניין (בפרק זה – צו הגבלה מינהלי).

<מירב ישראלי: על אף הוראות סעיף קטן (א), מצא הממונה כי כתוצאה מפעילותו של הצהרון ישנה אפשרות ממשית לפגיעה מיידית בשלומם של הילדים השוהים, בו רשאי הוא להוציא צו הגבלה מינהלי, בלי שנתן קודם לכן התראה מינהלית.

<מירב ישראלי: הממונה יקבע בצו ההגבלה המינהלי הוראות לעניין ביצועו ובכלל זה הוראות בדבר מסירת הודעה להורי הילדים השוהים בצהרון שלגביו ניתן הצו על מתן הצו ועל הטעמים לנתינתו.

<מירב ישראלי: עותק של צו הגבלה מינהלי יוצג בצהרון שלגביו ניתן ויומצא למפעיל הצהרון ולמנהלו אם ניתן לאתרם בשקידה סבירה.

<מירב ישראלי: צו הגבלה מינהלי יעמוד בתקפו לתקופה שתיקבע בו ורשאי הממונה להאריך את תוקפו לתקופות נוספות ובלבד שסך כל התקופות לא יעלה על שישים ימים מיום שניתן.

<מירב ישראלי: הרואה את עצמו נפגע מצו הגבלה מינהלי, רשאי לערור על כך בפני השר.

<מירב ישראלי: זה מיותר.

<מירב ישראלי: עשינו את זה לפי נוסח קיים.

<מירב ישראלי: אחד מהם ירד.

<מירב ישראלי: זה עניין של ניסוח.

<נועה בן אריה: כל הפרק הזה שעוסק בנושא של צו הגבלה מינהלי וגם הנושא של סמכויות המפקחים, אני אומרת את זה לפרוטוקול, אני לא יודעת אם אנחנו נצליח להכין את זה במסגרת החקיקה, הוא בא למעשה בנוסף לכל סמכות שנתונה לרשות המקומית כלפי המפעיל מטעמה במסגרת ההתקשרות עמו.

<מירב ישראלי: ודאי.

<נועה בן אריה: זאת אומרת, גם לרשות יש אמצעים.

יעקב מרגי: ודאי.

<נועה בן אריה: את זה צריך לומר.

<נועה בן אריה: במקומות בהם הרשות המקומית היא המפעילה באופן ישיר ללא קבלנים מטעמה, בוודאי שהיא נתונה לתוך אותו מנגנון.

חיים ילין: מה שקורה שם זה שגם הקבלן וגם המועצה נתבעים.

<נועה בן אריה: זה כשאתה מדבר בקרות אירוע שהוא נזיקי.

<נועה בן אריה: בוודאי.

<נועה בן אריה: המעוולים הם מעוולים במשותף.

<נועה בן אריה: אין לנו איך להימנע מהעניין הזה.

<נועה בן אריה: בסופו של דבר הנושא של סעיף האחריות, הוא סעיף אחריות.

חיים ילין: בסדר גמור.

יעקב מרגי: החוק הזה סותר תנאי התקשרות בינך לבין המפעיל?

<נועה בן אריה: לא.

<נועה בן אריה: אני רק רוצה לומר שיהיה ברור כאן

<נועה בן אריה: שלא יכול להיות מצב שיבוא המפעיל העתידי על פי החוק הזה ויגיד לי יש כרגע בעצם רק מפקח אחד מעלי.

<נועה בן אריה: לא.

<נועה בן אריה: ברמת ההתקשרות בעצם על המפעיל נמצאים שני "מפקחים".

<נועה בן אריה: המפקח הישיר שלו שהוא הרשות המקומית שהיא מכוח התקשרות אתו מכניסה לתוך המכרז ואחר כך לחוזה ההתקשרות את כל מנגנוני הפיקוח.

<מיכל חורין: אין כוונה לגרוע.

<נועה בן אריה: רק שלנו אין ממילא את אותן סמכויות ולכן לא יהיה כאן את העניין של - - -

<מירב ישראלי: המכרזים שלכם עכשיו, כל מה שצריך, תקנו אותם.

<נועה בן אריה: נכון.

<הדס אגמון: אני מציעה שיישאר הנוסח של סעיף 14 שהערר הוא לאחר שסגר את הצהרון, מה שלא מופיע בסעיף קטן (ז).

<מירב ישראלי: זה שמשרד המשפטים יגיד כי הנוסח שלהם, שבזמנו היה במעונות, הוא הנוסח של (ז).

<מירב ישראלי: רצינו לעשות את זה מידתי.

<מירב ישראלי: את צריכה לזכור שכל דבר שהוא לא ערר לשר, הולך ישר לבג"ץ.

<מירב ישראלי: אולי עדיף דווקא להשאיר את (ז).

יעקב מרגי: צריך להשאיר את (ז).

<נועה בן אריה: לא עושים כאן תחולה של חוק בתי משפט לעניינים מינהליים?

<מירב ישראלי: אנחנו צריכים לעשות את זה.

<מירב ישראלי: דיברנו על זה.

<מירב ישראלי: מכיוון שיש ערר לשר שהוא מיצוי הליכים, הוא כבר אוטומטית לבג"ץ לפי חוק בתי משפט.

<נועה בן אריה: אני שואלת האם לא כדאי לעשות איזושהי חשיבה בנושא הזה כדי להימנע ממצב.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: נראה לי שלא נעשה החרגה על השר כאן.

<הדס אגמון: לא, לא נעשה החרגה על השר.

<הדס אגמון: אולי כן נכון ללכת לבית משפט לעניינים מינהליים.

<נועה בן אריה: אבל אם ההחלטה היא החלטת שר, את בעצם צריכה לעשות איזשהו שינוי.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: היא אומרת שאולי לממונה.

<מירב ישראלי: לא לשר.

<מירב ישראלי: במקום השר.

<הדס אגמון: אולי כן נכניס את בית משפט לעניינים מינהליים.

<נועה בן אריה: אולי זה עדיף.

<נועה בן אריה: אולי זה נכון יותר.

<מירב ישראלי: לממונה, בית משפט לעניינים מינהליים.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: נוריד את השר לגמרי.

<נועה בן אריה: כן.

<מיכל חורין: כן.

<מירב ישראלי: בסדר.

<הדס אגמון: אני עוד אבדוק את זה אצלנו.

<מירב ישראלי: לקריאה ראשונה, זה יהיה הנוסח.

<מירב ישראלי: בית משפט לעניינים מינהליים על כל החלטה של הממונה.

יעקב מרגי: אנחנו מסמיכים אתכם בנושא הזה.

<מירב ישראלי: פרק ג': עיצומים כספיים גם על זה אני אומר שהפרק עצמו הוא פרק סטנדרטי לחלוטין.

<מירב ישראלי: העתקנו מהרבה חוקים אחרים.

<מירב ישראלי: מה שמשתנה כאן, אלה הם הסכומים ועל זה יהיו הסברים.

<מירב ישראלי: עיצום כספי מפעיל צהרון שהפעיל צהרון במחיר העולה על המחיר המרבי שנקבע לאותו צהרון, בניגוד להוראות לפי סיף 156(ב), רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בסכום של 10,000 שקלים חדשים.

<מיכל חורין: לגבי הסכומים בכלל באופן כללי ולגבי כל הסעיף הזה, זה נכון שאלה סכומים שאנחנו הבאנו אבל אנחנו כן רוצים ללבן את זה מול משרד המשפטים.

<מיכל חורין: יכול להיות שנשנה את הסכומים.

יעקב מרגי: ובלבד שלא מבטלים את העיצום.

<מיכל חורין: לא.

<מיכל חורין: הסכומים כאן לא סגורים.

<מיכל חורין: המטרה היא שזה יהיה יעיל.

<מיכל חורין: זה הפיקוח שיש לנו.

<מירב ישראלי: בגדול זה אמור להיות איזשהו איזון בין הכדאיות להפר לבין המסגרת.

יוליה מלינובסקי: מאוזן.

יוליה מלינובסקי: הכול צריך להיות מאוזן.

<מירב ישראלי: לגבי הסכומים, יהיה דיון לקראת קריאה שנייה ושלישית.

<מירב ישראלי: הפר מפעיל צהרון הוראות לפי חוק זה, המנויות בטור א' לתוספת, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי הקבוע בטור ב' לתוספת.

<מירב ישראלי: הכוונה כאן שמכיוון שחלק גדול מהדברים ייקבעו בתקנות, הסטנדרטים ייקבעו בתקנות, אנחנו לא יכולים בשלב החקיקה כרגע להגיד מה ההפרות ולכן גם מה העיצומים הכספיים.

<מירב ישראלי: לכן המנגנון שיש בחקיקה הוא שיש תוספת שמגבה את הוראות התקנות.

<מירב ישראלי: ברגע שהשר מביא תקנות, הוא גם מביא תיקון בצו לתוספת וזה נכנס לתוספת, גם ההפרה וגם הסכום לגביה.

<מירב ישראלי: זאת אומרת, אם הוא צריך להעסיק ארבעה עובדים על כך וכך ילדים, אם הוא מפר את זה, יהיה עיצום כספי וכולי.

<מירב ישראלי: לא מסר מפעיל צהרון מסמך לפי דרישת המפקח, בניגוד להוראות סעיף 10(2), רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בסכום של 5,000 שקלים חדשים.

<מירב ישראלי: לא הגיש מפעיל צהרון הצהרה חתומה על עמידתו בתנאי החוק והתקנות בניגוד להוראות לפי סעיף 2, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בסכום של 15 אלף שקלים חדשים.

<מירב ישראלי: כאן זה למעשה תחליף הפיקוח.

<מירב ישראלי: תחליף הרישוי.

<מירב ישראלי: לכן זה קצת יותר גבוה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: סיכמנו עקרונית.

יעקב מרגי: במישור העקרוני מסמיכים אתכם.

יעקב מרגי: לא צריך להיכנס לכל סכום.

<מירב ישראלי: לא התקשר עם ספק מזון בהתאם לקבוע בסעיף בניגוד להוראות לפי סעיף 5, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בסכום של 6,000 שקלים חדשים.

<מירב ישראלי: לא יידע את ההורים לפי סעיף 5(ד), רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בסכום של אלף שקלים חדשים.

<מירב ישראלי: אחרי שהחוק יסתיים, אנחנו נעבור על כל החוק ורק נוודא שאין הפרות שלא התייחסנו אליהן.

<מירב ישראלי: גם זה משהו לפרוטוקול.

<מירב ישראלי: לא תיקן ליקויים במועד הנקוב לתיקון ליקויים בהתאם להוראות הממונה, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בסכום של 15 אלף שקלים חדשים.

<מירב ישראלי: לא סגר את הצהרון בהתאם לדרישת הממונה, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בסכום של 25 אלף שקלים חדשים.

<מירב ישראלי: השר, בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, רשאי, בצו, לשנות את התוספת, ובלבד שהסכום שייקבע בור ב' לא יעלה על חמישים אלף שקלים חדשים.

<מירב ישראלי: זה סכום גג שיצטרכו עוד לתת עליו את הדעת כי אנחנו עוד לא יודעים איזה הפרות יהיו.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: סיכמנו.

<מירב ישראלי: זה לגבי סעיף גובה העיצומים.

<מירב ישראלי: מכאן אלה סעיפים סטנדרטים שהם בכל פרקי העיצומים הכספיים בחקיקה.

<מירב ישראלי: הודעה על כוונת חיוב היה לממונה יסוד סביר להניח כי מפעיל צהרון הפר הוראה מההוראות לפי חוק זה, כאמור בסעיף 15 (בפרק זה – המפר), ובכוונתו להטיל עליו עיצום כספי לפי אותו סעיף, ימסור למפר הודעה על הכוונה להטיל עליו עיצום כספי (בפרק זה – הודעה על כוונת חיוב).

<מירב ישראלי: בהודעה על כוונת חיוב יציין הממונה, בין השאר, את אלה: המעשה או המחדל (בפרק זה – המעשה), המהווה את ההפרה.

<מירב ישראלי: סכום העיצום הכספי והתקופה לתשלומו.

<מירב ישראלי: זכותו של המפר לטעון טענותיו בפני הממונה לפי הוראות סעיף 17.

<מירב ישראלי: הסמכות להוסיף על סכום העיצום הכספי בשל הפרה נמשכת או הפרה חוזרת לפי הוראות סעיף 19, והמועד שממנו יראו הפרה כהפרה נמשכת לעניין הסעיף האמור.

<מירב ישראלי: זכות טיעון מפר שנמסרה לו הודעה על כוונת חיוב לפי הוראות סעיף 16 רשאי לטעון טענותיו, בכתב או בעל פה, בפני הממונה, לעניין הכוונה להטיל עליו עיצום כספי ולעניין סכומו, בתוך 45 ימים ממועד מסירת ההודעה, ורשאי הממונה, לבקשת המפר, להאריך את התקופה האמורה בתקופה נוספת שלא תעלה על 45 ימים.

<מירב ישראלי: החלטת הממונה ודרישת תשלום הממונה יחליט, לאחר ששקל את הטענות שנטענו לפי סעיף 17, אם להטיל על המפר עיצום כספי, ורשאי הוא להפחית את סכום העיצום הכספי לפי הוראות סעיף 20.

<מירב ישראלי: החליט הממונה לפי הוראות סעיף קטן (א) - להטיל על המפר עיצום כספי – ימסור לו דרישה, בכתב, לשלם את העיצום הכספי (בפרק זה – דרישת תשלום), שבה יציין, בין השאר, את סכום העיצום הכספי המעודכן ואת התקופה לתשלומו.

<מירב ישראלי: שלא להטיל על המפר עיצום כספי – ימסור לו הודעה על כך, בכתב.

<מירב ישראלי: בדרישת התשלום או בהודעה, לפי סעיף קטן (ב), יפרט המנהל את נימוקי החלטתו.

<מירב ישראלי: לא ביקש המפר לטעון את טענותיו לפי הוראות סעיף 17, בתוך התקופות האמורות באותו סעיף, יראו את ההודעה על כוונת החיוב, בתחום אותה תקופה, כדרישת תשלום שנמסרה למפר במועד האמור.

<מירב ישראלי: הפרה נמשכת והפרה חוזרת בהפרה נמשכת ייווסף על העיצום הכספי הקבוע לאותה הפרה, החלק החמישים שלו לכל יום שבו נמשכת ההפרה.

<מירב ישראלי: בהפרה חוזרת ייווסף על העיצום הכספי הקבוע לאותה הפרה סכום השווה לעיצום הכספי כאמור.

<מירב ישראלי: לעניין זה, "הפרה חוזרת" – הפרת הוראה מההוראות לפי חוק זה כאמור בסעיף 15, בתוך שנתיים מהפרה קודמת של אותה הוראה שבשלה הוטל על המפר עיצום כספי או שבשלה הורשע.

<מירב ישראלי: סכומים מופחתים הממונה אינו רשאי להטיל עיצום כספי בסכום הנמוך מהסכומים הקבועים לפי סעיף 15, אלא לפי הוראות סעיף קטן (ב).

<מירב ישראלי: השר, בהסמכת שר המשפטים ובאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, רשאי לקבוע מקרים, נסיבות ושיקולים שבשלהם ניתן יהיה להטיל עיצום כספי בסכום הנמוך מהסכומים הקבועים לפי סעיף 15, ובשיעורים שיקבע.

<מירב ישראלי: אני מציעה שלגבי ההפחתה, תביאו את זה כבר ביחד עם התקנות כי אחרת יש בעיה בהטלת העיצומים.

<מירב ישראלי: סכום מעודכן של העיצום הכספי העיצום הכספי יהיה לפי סכומו המעודכן ביום מסירת דרישת התשלום, ולגבי מפר שלא טען טענותיו לפני הממונה כאמור בסעיף 17 – ביום מסירת ההודעה על כוונת החיוב.

<מירב ישראלי: הוגש ערעור לבית המשפט לפי סעיף 26 ועוכב תשלומו של העיצום הכספי בידי הממונה או בית המשפט – יהיה העיצום הכספי לפי סכומו המעודכן ביום ההחלטה בערעור.

<מירב ישראלי: סכומי העיצום הכספי הקבועים בסעיף 15 יתעדכנו ב-1 בינואר בכל שנה (בסעיף קטן זה – יום העדכון), בהתאם לשיעור שינוי המדד הידוע ביום העדכון לעומת המדד שהיה ידוע ב-1 בינואר של השנה הקודמת.

<מירב ישראלי: הסכום האמור יעוגל לסכום הקרוב שהוא מכפלה של עשרה שקלים חדשים.

<מירב ישראלי: לעניין זה "מדד" – מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<מירב ישראלי: הממונה יפרסם ברשומות הודעה על סכומי העיצום הכספי המעודכנים לפי סעיף קטן (ב).

<נועה בן אריה: כשביקשת בסעיף 20 להגיע עם זה בתקנות, הכוונה שכל הסיפור של הסכומים המופחתים, החלטות השר בהקשר הזה, הסמכויות שהוא ישקול, את רוצה שזה יהיה כתוב במסגרת התקנות?

<מירב ישראלי: זה הסטנדרט.

<מירב ישראלי: יש בעצם תקנות מיוחדות בכל פרק של עיצומים כספיים.

<מירב ישראלי: זה סטנדרט.

<מירב ישראלי: יש סמכות של הממונה מכיוון שהסכום הוא פיקס ואין אפשרות לרדת כי זה המבנה, יש גם סטנדרט לתקנות שבעצם אומרות איך אפשר להפחית.

<מירב ישראלי: יש שם כל מיני שיקולים.

<נועה בן אריה: זאת אומרת, שני סטים של תקנות.

<נועה בן אריה: זה לא במסגרת התקנות האלה.

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: יש סטנדרט.

<מירב ישראלי: זה לא בעיה לנסח אותן.

<מירב ישראלי: צריך להביא אותן ביחד כי אחרת תהיה להם בעיה להטיל עיצומים כספיים.

<מירב ישראלי: כדאי לעשות את זה במהירות.

<מירב ישראלי: המועד לתשלום העיצום הכספי המפר ישלם את העיצום הכספי בתוך שלושים ימים מיום מסירת דרישת התשלום כאמור בסעיף 18.

<מירב ישראלי: הפרשי הצמדה וריבית לא שילם המפר עיצום כספי במועד, ייווספו על העיצום הכספי, לתקופת הפיגור, הפרשי הצמדה וריבית כהגדרתם בחוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ"א-1961 (בפרק זה – הפרשי הצמדה וריבית), עד לתשלומי.

<מירב ישראלי: גבייה עיצום כספי ייגבה לאוצר המדינה, ועל גבייתו יחול חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות התשנ"ה-1995.

<מירב ישראלי: עיצום כספי בשל הפרה לפי חוק זה ולפי חוק אחר על מעשה אחד המהווה הפרה של הוראה מהוראות לפי חוק זה המנויות בסעיף 15 ושל הוראה מההוראות לפי חוק אחר, לא יוטל יותר מעיצום כספי אחד.

<מירב ישראלי: זה נותן תשובה לגבי החוק של משרד הבריאות.

<מירב ישראלי: ערעור על דרישת תשלום של הממונה לפי פרק זה ניתן לערער לבית משפט השלום שבו יושב נשיא בית משפט השלום.

<מירב ישראלי: ערעור כאמור יוגש בתוך שלושים ימים מיום שנמסרה למפר דרישת התשלום.

<מירב ישראלי: אין בהגשת ערעור לפי סעיף קטן (א) כדי לעכב את תשלום העיצום הכספי, אלא אם כן הסכים לכך הממונה או שבית המשפט הורה על כך.

<מירב ישראלי: החליט בית המשפט לקבל ערעור שהוגש לפי סעיף קטן (א), לאחר ששולם העיצום הכספי לפי הוראות פרק זה, והורה על החזרת סכום העיצום הכספי ששולם או על הפחתת העיצום הכספי, יוחזר הסכום ששולם או כל חלק ממנו אשר הופחת, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום תשלומו עד יום החזרתו.

<מירב ישראלי: פרסום הטיל הממונה עיצום כספי לפי פרק זה, יפרסם באתר האינטרנט של משרד החינוך את הפרטים שלהלן, בדרך שתבטיח שקיפות לגבי הפעלת שיקול דעתו בקבלת ההחלטה להטיל עיצום כספי: דבר הטלת העיצום הכספי.

<מירב ישראלי: מהות ההפרה שבשלה הוטל העיצום הכספי ונסיבות ההפרה.

<מירב ישראלי: סכום העיצום הכספי שהוטל.

<מירב ישראלי: אם הופחת העיצום הכספי – הנסיבות שבשלהן הופחת סכום העיצום ושיעורי ההפחתה.

<מירב ישראלי: פרטים אודות המפר, הנוגעים לעניין.

<מירב ישראלי: שמו של המפר – אם המפר הוא תאגיד.

<מירב ישראלי: הוגש ערעור לפי סעיף 23, יפרסם הממונה, בפרסום לפי סעיף קטן (א) גם את דבר הגשת הערעור ואת תוצאותיו.

<מירב ישראלי: על אף האמור בסעיף זה, לא יפרסם הממונה פרטים שהם בגדר מידע שרשות ציבורית מנועה מלמסור לפי סעיף 9(א) לחוק חופש המידע, התשנ"ח-1998, וכן רשאי הוא שלא לפרסם שפרטים לפי סעיף זה, שהם בגדר מידע שרשות ציבורית אינה חייבת למסור לפי סעיף 9(ב) לחוק האמור.

<מירב ישראלי: פרסום לפי סעיף זה בעניין עיצום כספי שהוטל על תאגיד יהיה לתקופה של ארבע שנים.

<מירב ישראלי: השר רשאי לקבוע דרכים נוספות לפרסום הפרטים האמורים בסעיף זה.

<מירב ישראלי: שמירת אחריות פלילית תשלום עיצום כספי, לפי פרק זה לא יגרע מאחריותו הפלילית של אדם בשל הפרת הוראה מההוראות לפי חוק זה המנויות בסעיף 215, המהווה עבירה.

<מירב ישראלי: כאן אנחנו צריכים לראות כי זה בדרך כלל זה מנוסח כך בחוקים שיש גם עבירות פליליות אבל לפעמים הפרות הן עבירות פליליות לפי חוק אחר.

<מירב ישראלי: לכן צריך לוודא את הנוסח בעניין הזה.

<מירב ישראלי: שלח הממונה למפר הודעה על כוונת חיוב, בשל הפרה המהווה עבירה כאמור בסעיף קטן (א), לא יוגש נגדו כתב אישום בשל אותה הפרה, אלא אם כן התגלו עובדות חדשות, המצדיקות זאת.

<מירב ישראלי: הוגש נגד אדם כתב אישום בשל הפרה המהווה עבירה כאמור בסעיף קטן (א), לא ינקוט נגדו הממונה הליכים לפי פרק זה בשל אותה הפרה, ואם הוגש כתב האישום בנסיבות האמורות בסעיף קטן (ב) לאחר שהמפר שילם עיצום כספי, יוחזר לו הסכום ששולם, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום תשלום הסכום, עד יום החזרתו.

<מירב ישראלי: כמובן אין כפל עונש.

<מירב ישראלי: עד כאן העיצומים.

<נועה בן אריה: למה אנחנו צריכים את הסעיף הזה כאן?

<מירב ישראלי: אני אברר.

<נועה בן אריה: עבירה פלילית לפי החוק הזה היא עבירה שממילא - - -

<מירב ישראלי: בעיקרון אין כפל עונש.

<מירב ישראלי: השאלה אם צריך את זה כאשר העבירה הפלילית היא לפי חוק אחר.

<מירב ישראלי: כאן אין עבירות פליליות.

<מירב ישראלי: אנחנו נברר את זה.

<נועה בן אריה: בסדר.

<נועה בן אריה: זה לבדיקה.

<נועה בן אריה: היום זה עובר לפי הנוסח הזה וזה לבדיקה.

<מירב ישראלי: אם אפשר להשמיט את זה, אנחנו נשמיט את זה.

<נועה בן אריה: כי לי זה נראה שאם יש לנו עבירה פלילית רק לנושא של חוק - - -

<מירב ישראלי: לא, אבל יכול להיות שהוא עשה משהו.

<נועה בן אריה: אני מבינה, אבל בחוק הזה לא קבענו עבירה פלילית.

<מירב ישראלי: אני אומרת שאנחנו נברר.

<מירב ישראלי: הנה, ליז כאן.

<מירב ישראלי: היא תגיד לנו.

<ליז: כן.

<ליז: צריך.

<ליז: בכל החוקים בהם מוסדרות עבירות, למשל חוק העונשין, אפשר לעשות עבירה למשל בנסיבות של מרמה והיא תהווה איזושהי הפרה על הוראת חוק רגולטורית כך שזה יתנגש עם קבלת דבר במרמה בחוק העונשין.

<מירב ישראלי: זאת אומרת, זה הסטנדרט.

<ליז: לכן צריך את הסעיף הזה ולא משנה אם הוסדר העונשין בחוק הספציפי או לא.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: זה פרק העיצומים.

<מירב ישראלי: פרק ד': הוראות שונות אי תחולה הוראות חוק זה לא יחולו על מסגרות אשר משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים משתתף בתקציבן ועל קייטנה כהגדרתה בחוק הקייטנות (רישוי ופיקוח), התש"ן-1990.

<מירב ישראלי: באמצע שנה הצהרונים הרי מוגדרים ככאלה שגם פועלים בתקופות חופשות בתוך השנה.

<מירב ישראלי: גם אז לפעמים יש קייטנות.

<מירב ישראלי: אם יש קייטנה שיש לה רישיון כזה, החוק הזה לא יחול עליה.

<מיכל גולדברג: אולי כאן יהיה המקום להוסיף גם צהרון שחוק הפיקוח - - -

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: ממש לא.

<מירב ישראלי: תהיה כפילות וזאת כוונת המחוקק.

<מיכל גולדברג: אני לא בטוחה.

<מירב ישראלי: אני אומרת לך.

<מירב ישראלי: זאת כוונת המחוקק.

<נועה בן אריה: הבהרנו את זה גם בדיון הקודם.

<נועה בן אריה: לא צריך לגביהם דין מיוחד.

יעקב מרגי: תודה.

<מירב ישראלי: כרגע מה שמוחרג, אלה מסגרות משרד העבודה והרווחה והקייטנות.

<מירב ישראלי: ייחוד סמכות הפיקוח על המחירים הוראות חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, התשנ"ו-1996, לא יחולו על מחיר בעד שירות של צהרון.

<מירב ישראלי: ביצוע ותקנות שר החינוך ממונה על ביצועו של חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות לביצועו.

<מירב ישראלי: תחילה תחילתו של חוק זה בתחילת שנת הלימודים התשע"ט.

<קריאה: יהיה תשע"ח.

<מירב ישראלי: אם תשע"ח, צריך הסדרים של מעבר.

יעקב מרגי: דודי, למה יש לך את הצורך להתחיל בתשע"ט?

יעקב מרגי: מה אתה לא יכול ליישם בתשע"ח?

<מיכל חורין: החוק מכיל איזשהו מנגנון חדש שמשרד החינוך לא ערוך למנגנון הזה.

יעקב מרגי: כמו שאמרתי בדיון הקודם, התחלת לא טוב.

יעקב מרגי: אנחנו באנו מתוך שהיינו קשובים.

יעקב מרגי: אתם זוכרים את נאום הזעם הראשון שלי?

יעקב מרגי: בלעתי את כל האגו שלי ולא רציתי לומר לכם היכן נולדתי.

יעקב מרגי: בלעתי את כל האגו ואמרתי שמקובל.

יעקב מרגי: זה חוק כבד, גררתי אתכם למרכז הבמה ואמרנו שמוסדות שממילא מתקיים שם פיקוח וכולי וכולי, שם אין לנו בעיה, זה אותו מנגנון.

יעקב מרגי: הלכנו והורדנו מוסדות פרטיים כדי שלא לחייב אתכם.

יעקב מרגי: התווכחנו על המתנ"סים ואנחנו אמנם מעבירים בקריאה ראשונה אבל לקראת קריאה שנייה ושלישית נקבל הכרעה.

יעקב מרגי: אני לא גונב את החקיקה ולא בורח אתה.

יעקב מרגי: אני יודע שזה פתוח אבל זה עובר בקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: בקריאה שנייה ושלישית, נגיע להסכמות.

יעקב מרגי: לא נגיע להסכמות, עומדים בהתחייבות לוועדת שרים.

יעקב מרגי: אם יש לך את כל זה, למה אתה צריך את תשע"ט?

יעקב מרגי: הלכנו רק לרישוי.

יעקב מרגי: הורדנו ועשינו את החוק חוק רזה.

יעקב מרגי: למה אתה צריך תשע"ט?

יעקב מרגי: אנחנו באילוצי זמן של סוף כנס ואתה אומר לי עכשיו תשע"ט?

יפעת שאשא ביטון: המחיר המקסימלי נקבע.

יפעת שאשא ביטון: פיקוח בחלק מהמוסדות כבר קיים.

יפעת שאשא ביטון: בוא נגיד שאם יש חלק מהסעיפים בפיקוח שצריך לעשות אותם, נעשה אותם בהדרגה אבל אין שום סיבה שאנחנו נאפשר את הפריצות הזאת.

יעקב מרגי: אלא אם כן מסתתר חשש אחר ואם יש, כדאי שתאמר לי אותו כי אני אעלה עליו לבד.

יפעת שאשא ביטון: בעלי האינטרס ירוויחו זמן.

<הדס אגמון: אותנו דווקא מטרידה הדחייה המיידית לא מהכיוון של הפיקוח אלא מהכיוון של קביעת הסטנדרטים על המפעילים.

<הדס אגמון: יש מפעילים שכבר התקשרו וקבעו מחירים.

יעקב מרגי: יש מונח משפטי שקוראים לו הסתמכות.

<הדס אגמון: נכון.

<הדס אגמון: יש להם הסתמכות.

<קריאה: הם יודעים את זה כבר מאפריל.

<הדס אגמון: החוק עושה כאן הסדרת עיסוק מאוד מקיפה גם מבחינת מחיר, גם מבחינת כשירויות.

<הדס אגמון: כדי שהפגיעה הזאת בחופש העיסוק שאנחנו כולנו מסכימים שהיא לתכלית ראויה תהיה מידתית, נהוג לתת זמן להתארגן.

<הדס אגמון: חלופה אחרת היא שנקבע כאן הוראות מעבר אבל הן יגיעו לאותה התוצאה.

<הדס אגמון: לכן נכון לטעמנו לתת שנה כדי שהמפעילים יוכלו להיערך עם כוח האדם המתאים.

קארין אלהרר: הדחייה הזאת, מה שאת אומרת עכשיו, היא שנה.

קארין אלהרר: שנה זה גם לא מידתי לצד השני.

קארין אלהרר: לכן אני אומרת שרוב המכרזים הם בעיצומם כרגע.

קארין אלהרר: יש אפשרות לשנות את פני הדברים.

קארין אלהרר: אם היינו מדברים באמצע שנה, הייתי יכולה לקבל לגמרי את הטיעון שלך, בטח לא לפטר אנשים באמצע השנה.

קארין אלהרר: אנחנו נמצאים לפני פתיחת שנת הלימודים.

קארין אלהרר: הצהרונים עכשיו חושבים עליהם.

קארין אלהרר: דרך אגב, הם כרגע רק מסיימים את השנה הקודמת.

קארין אלהרר: לדעתי הם עדיין לא התחילו לחשוב על השנה הבאה.

<קריאה: לפי מה שידוע עד היום הם מסרבים ללכת למכרז.

קארין אלהרר: אני חוזרת בי לפרוטוקול.

קארין אלהרר: הם התחילו לחשוב על השנה הבאה אבל עוד לא נסגר שום דבר.

קארין אלהרר: לכן, עכשיו אנחנו באמצע יולי ויש להם עד סוף אוגוסט יש להם ים של זמן.

יפעת שאשא ביטון: מי שרוצה להסתכל על זה בעיניים נקיות, יש דברים בתוך החוק שאנחנו יכולים להחליט על תחולה הדרגתית, יש דברים – סליחה על הביטוי – ייהרג ובל יעבור.

יפעת שאשא ביטון: כל הנושא של המחירים שאנחנו לא נוותר על זה מבחינת ההגדרה של מחיר מקסימלי.

יפעת שאשא ביטון: יש את סוגיית הפיקוח בעיקר במקומות בהם אנחנו יודעים שכבר יש פיקוח בחוק ואנחנו בעצם ממשיכים את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני הייתי שואלת אתכם רק שאלה אחת.

יפעת שאשא ביטון: למי אתם דואגים יותר עכשיו כשאנחנו מדברים?

יפעת שאשא ביטון: לאינטרס של הציבור?

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להגיד את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאני עושה כאן משהו שאולי הוא חריג וחריף אבל אם אנחנו דואגים באמת לאינטרס של הציבור, יש לנו את כל הסיבה הטובה לקחת את זה ולראות איך אנחנו מחילים א זה מה-1 לספטמבר בצורה נכונה ולא להגיד שאנחנו לא מחילים ב-1 לספטמבר, נתארגן בשנה הבאה.

יעקב מרגי: משרד המשפטים, את רואה, עזרתי לך ואני לא משפטן.

יעקב מרגי: ההסתמכות.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את עמדת מרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: אני מתחבר לגישה שתאמרו לי מה אתם צריכים בתשע"ט ומה האפשרות בתשע"ח, ואני אתכם.

<נועה בן אריה: קודם כל, עמדת השלטון המקומי הייתה ועודנה שאנחנו חושבים שזה צריך להיות מיידי.

<נועה בן אריה: אני כן מוכנה להבין את הטענה שמתייחסת לנושא של היערכות מפעילים מבעוד מועד ואני חושבת שהיא תופסת אותנו בעיקר בנושא של גני ילדים ואני גם אסביר מדוע.

<נועה בן אריה: כאשר פורסמה תכנית ניצנים, ברור היה שלפחות לגבי כלל הרשויות המקומיות שרוצות לענות על הקול קורא, זה חל עליהן לגבי בתי הספר היסודיים.

<נועה בן אריה: ואילו לגבי גני הילדים, בהרבה מאוד רשויות מקומיות שאינן נכללות בסולם סוציו אקונומי אחד עד חמש, ניתן היה להמשיך שגרה למרות קיומן של הצעות חוק באוויר.

<נועה בן אריה: זאת אומרת, העובדה שיש הצעת חוק שמונחת, היא לא הנותנת שהרשות המקומית נערכת ומשנה את כל תוכן המכרזים שלה כי יש הצעה באוויר.

<נועה בן אריה: בדרך כלל מה שהיא כן עושה, היא מייצרת סעיף כללי שאומר שהמפעיל יצטרך לעמוד בסטנדרטיזציה ככל שתהיה מעת לעת על ידי משרדי הממשלה השונים.

<נועה בן אריה: אני בספק אם זה תופס בכל מצב, אם אנחנו מדברים על רפורמה כל כך משמעותית.

<נועה בן אריה: כאשר אנחנו בכל זאת רוצים לחשוב על החלה הדרגתית, אם זה הכיוון של הוועדה, הנושא של בתי הספר היסודיים בעיני מאוד חשוב מכיוון שאם נשים לב, הצעת החוק כאן מתייחסת לבתי הספר בכיתות א' עד ג' ואילו הקול קורא של ניצנים מתייחס לכיתות א'-ב'.

<נועה בן אריה: אני לא הייתי רוצה לייצר מצב שבו יהיה לנו דין אחד בכיתות א'-ב' ויהיה לנו מצב אחר בכיתה ג'.

<נועה בן אריה: אני חושבת שהתוצאה תהיה יותר ויותר רשויות שיבחרו לא לענות על הקול קורא ובכך אנחנו למעשה הפסדנו את שתי הציפורים.

<נועה בן אריה: אני חושבת שזה בוודאי ובוודאי לא מצב שאנחנו רוצים לכוון אליו.

<נועה בן אריה: לכן, אם כבר, בתי הספר היסודיים.

<קריאה: בשנה זו.

יפעת שאשא ביטון: וגני הילדים.

<נועה בן אריה: לא אמרתי את זה.

<נועה בן אריה: אני ממש לא אמרתי את זה.

<נועה בן אריה: אני התחלתי ואמרתי שעמדתנו הייתה החלה מיידית.

<נועה בן אריה: אני אומרת שככל שיש כאן התכנסות לכיוון החלה הדרגתית, אני חושבת שבראש ובראשונה צריך לתת את הדעת לבתי הספר היסודיים כדי שלא ייפול לנו הקול קורא.

יוליה מלינובסקי: אני מתחברת לדבריה של חברת הכנסת שאשא ביטון.

יוליה מלינובסקי: אני חושבת שהתחולה צריכה להיות גם לגני הילדים וגם לבתי הספר.

יוליה מלינובסקי: על מה שאני כן מוכנה לדבר זה על נושא הפיקוח.

יוליה מלינובסקי: אפשר להתחיל פיקוח הדרגתי, אפשר למצוא מנגנון ולא הכול ביחד.

יוליה מלינובסקי: אני מאמינה שברגע שהחוק הזה ייכנס לתוקף, הרשויות המקומיות יתכנסו לתוך החוק הזה כי אף ראש עיר בשנת בחירות לא ירצה לסכן את עצמו.

יוליה מלינובסקי: בלי פיקוח של משרד החינוך, אנשים ידעו על החוק הזה.

יוליה מלינובסקי: תאמינו לי, ראשי הרשויות ידעו לקיים את החוק הזה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשאול שאלה.

יעקב מרגי: על המחיר, אין ספק שהפיקוח הוא מיידי.

יעקב מרגי: אם יש סעיפים שקשה למשרדים להיערך אליהם מיד בתחילת תשע"ח, תיצרו מסלול הדרגתי.

יעקב מרגי: אין לי בעיה.

יעקב מרגי: אנחנו קשובים.

<מירב ישראלי: מחיר קשור לסל השירותים.

<מירב ישראלי: צריך יהיה להגדיר גם את סל השירותים.

<נועה בן אריה: סל השירותים מוגדר.

<נועה בן אריה: אפשר פשוט לעדכן אותו.

יעקב מרגי: תאמינו לי שקשה לנו להכיל את הידע שלכם במכה אחת.

<נועה בן אריה: אל תוותרו.

<מירב ישראלי: אי אפשר לוותר.

<מירב ישראלי: זה קשדור אחד לשני.

<דודי מזרחי: יש כאן שני היבטים.

<דודי מזרחי: האחד, על מה משרד החינוך יכול בעת הזו ובתוך פרק זמן קצר להשתלב בפרק זמן סביר.

<דודי מזרחי: אלה היקפים שהם יותר גדולים מהקול קורא.

יעקב מרגי: עד לקריאה השנייה והשלישית אתה יכול לעשות לי תכנית עבודה?

<דודי מזרחי: זה עולם אחד.

<דודי מזרחי: עולם שני, ואני חושב שהוועדה הזאת צריכה להיות מוטרדת מכך מאוד, שיש גם את הגנים המוכרים שאינם רשמיים, המפעילים שלהם לא היו ערוכים עד לפני זמן לא רב לכך שהפיקוח חל עליהם.

<דודי מזרחי: אגב, יושבים כאן נציגי מרכז השלטון המקומי, אנחנו מקבלים - - -

יפעת שאשא ביטון: הם התכתבו אתי שלושה חודשים.

יעקב מרגי: אני קשוב, בניגוד לחברותיי.

יעקב מרגי: אני שם נפשי בכפי ואני אומר בניגוד לחברותיי.

יעקב מרגי: כשהולכים להליך חקיקה, אין ספק שצריך לראות שלא עושים משהו שבסוף גם התכלית הראויה שאנחנו רוצים לכוון אליה תיפגע.

יעקב מרגי: צריך לעשות את זה באחריות.

יעקב מרגי: אין כאן אגו.

יעקב מרגי: אני חושב שהרגשתם שאין סביב השולחן אגו, לפחות מבחינתי.

יעקב מרגי: יש כאן עניין להביא תכלית ראויה בחקיקה.

יעקב מרגי: אני ישר, וזה עולה לי ביוקר שאני אדם ישר.

יעקב מרגי: אני רוצה להביא תכלית ראויה.

יעקב מרגי: ליישם את התכלית הראויה.

יעקב מרגי: אני גם לא מקבל שהכול בתשע"ט.

יעקב מרגי: לא מקבל.

יעקב מרגי: לכן אני אומר לך שאני הולך למסלול שאתם תסכימו אתו.

יעקב מרגי: כופפנו אתכם לקראת קריאה ראשונה שבאמת בנוסח נכנסו המתנ"סים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם – לא התייעצתי עם חברותיי – שאני משאיר את תשע"ט כרגע בקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: לקראת קריאה שנייה ושלישית אנחנו מתכנסים להתדיינות.

קארין אלהרר: אבל שנת הלימודים מתחילה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מרגי, לא.

יפעת שאשא ביטון: הפוך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה תשע"ח ונתווכח על זה בקריאה שנייה ושלישית.

קארין אלהרר: שנת הלימודים מתחילה בספטמבר.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: בשום אופן לא.

יעקב מרגי: לא סיימתי את דבריי.

יעקב מרגי: תנו לי לסיים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם מה שתלוי בי.

יעקב מרגי: אני מחויב להחלטת ועדת השרים לענייני חקיקה.

יעקב מרגי: נעים לאוזן, לא נעים לאוזן, נוח לנו עם זה או לא, זה המצב.

יעקב מרגי: אני אומר את זה גם כצפירת הרגעה לכם וגם כצפירת הרגעה לחבריי חברי הכנסת.

יעקב מרגי: אנחנו בסוף בסוף נתכנס לקריאה שנייה ושלישית בהסכמה מלאה.

יעקב מרגי: נתווכח אבל לא במסגרת שולחן הוועדה.

יעקב מרגי: נתכנס מיד לישיבה מצומצמת של המחוקקים ואתכם כדי לראות איך אנחנו מנסחים את הסוגיה הזו של ההחרגה, בסוגיה של המתנ"סים, ולגבי איך המנגנון, איך אתם מביאים מנגנון של פיקוח הדרגתי.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך.

יעקב מרגי: כמו שאני מצפה מהם, ממשרדי הממשלה, שלא יחששו מזה שאני מעביר בנוסח היום את המתנ"סים, אני מצפה גם מעצמנו, גם מכם, שלא תחששו מזה שעובר תשע"ט.

יעקב מרגי: זאת לא קריאה שנייה ושלישית אלא בסך הכול קריאה ראשונה.

קארין אלהרר: אדוני, משפט אחד.

קארין אלהרר: אנחנו עכשיו בתחילת חופשת הקיץ.

קארין אלהרר: אם אנחנו נעביר את זה בקריאה ראשונה כך, תן לי להבטיח לך שגם אנשים שרצו להתיישר לפי החוק, לא יעשו את זה.

קארין אלהרר: יהיו התקשרויות.

יעקב מרגי: סליחה שאני מפסיק אותך.

יעקב מרגי: באותה מידה שר החינוך יכול להטיל מחדש - - -

קארין אלהרר: הייתה כבר התקשרות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לראות ששר החינוך יגיד לא לחוק הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לראות אותו יוצא לציבור ואומר שהוא לא הולך עם החוק הזה.

חיים ילין: אני מאוד שמח על הדיון.

חיים ילין: אני רוצה לומר משהו למשרד החינוך.

חיים ילין: כל הזמן מדברים על משרד החינוך ולא מדברים על השלטון המקומי.

חיים ילין: בסוף מי שמבצע את כל הנושא של החינוך הפורמלי והלא פורמלי, זה השלטון המקומי ואנחנו לא צריכים כלום.

חיים ילין: האמינו לי, אני מדבר בשם ראשי מועצות וראשי ערים.

חיים ילין: אנחנו לא צריכים כלום, אבל אל תפריעו.

חיים ילין: תגידו מה.

יעקב מרגי: החוק מטיל עליהם את הפיקוח.

חיים ילין: אין שום בעיה.

חיים ילין: בפרקטיקה, אתה חושב שראש עיר יצא נגד הילדים שלו?

חיים ילין: נגד ההורים שלו?

יוליה מלינובסקי: בשנת בחירות.

חיים ילין: אתם לא נורמליים.

חיים ילין: הם יותר מכל אחד אחר מקפידים ונלחמים כדי לקבל את התקציבים כדי לבצע.

חיים ילין: הפיקוח, תסלח לי, תקשיבו, אני באמת אומר לכם, לא יכול להיות שהפיקוח הוא אבן היסוד של החקיקה הזאת.

חיים ילין: לא יכול להיות.

חיים ילין: משהו השתבש בקוד הגנטי.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מעבירים – אני מתחברת לדברים של חברת הכנסת קארין אלהרר ואני רוצה לחדד – תשע"ט, שומעים אותנו מפעילים בחוץ, ישתמשו בזה נגדנו.

יפעת שאשא ביטון: יגידו שעברה קריאה ראשונה בצורה כזו ופתאום הם נערכים בצורה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעביר תשע"ח כי זה יהיה תשע"ח אבל אין שום בעיה שנהיה קשובים למתווה שאתם תביאו, מתווה מדורג, אנחנו נסכים אתכם לכל תהליך מקצועי שאתם תציגו אבל הפיקוח יתחיל ממילא בתשע"ח.

יפעת שאשא ביטון: אם לא, אנחנו תוקעים את העגלה.

יוליה מלינובסקי: אני סומכת על יושב ראש הוועדה.

יעקב מרגי: אני הצעתי.

יעקב מרגי: נראה מה אנחנו עושים.

יוליה מלינובסקי: הכוונה שלנו היא השנה הזאת.

יוליה מלינובסקי: אני סומכת על היושב ראש שגם הוא מבין את זה.

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שאפשר למצוא החרגות לגבי הפיקוח.

יוליה מלינובסקי: בהמשך למה שדיברנו, היועצת המשפטית מבקשת לשמוע את זה מכם, בנושא של הגדרות הצהרונים בנושא התשלומים, אפשר להכניס שם, צריך לחשוב על זה משפטית, תאגידים שונים או משהו כזה.

<מירב ישראלי: כי תאגידים שונים, אני לא בטוחה שזה עוזר.

<מיכל חורין: לא הייתי חלק מהשיחה אבל אני רוצה להבהיר.

<מיכל חורין: החוק הזה כמו שהוא, אין בו כמעט סטנדרטים.

<מיכל חורין: הוא קובע מעט מאוד סטנדרטים.

<מיכל חורין: בדיון הקודם כן הבאנו טיוטה ראשונית של תקנות אבל אם אתם זוכרים, הדוגמה הכי קלה הייתה לגבי העסקה של עובדים.

<מיכל חורין: הסטנדרטים של עובדים מסוימים.

<מיכל חורין: זאת אומרת, התקנות דורשות שנות הכשרה.

יעקב מרגי: השר צריך לקבוע אותן.

יעקב מרגי: נכון?

<מיכל חורין: כן.

יעקב מרגי: בידי מי הגמישות?

יפעת שאשא ביטון: לכן אמרנו שנחיל את זה בהדרגה.

יעקב מרגי: היא הנותנת, גברת חורין.

יעקב מרגי: דודי, אתה הצלע הכי קשה כאן.

קארין אלהרר: הערה משפטית.

יעקב מרגי: חכי.

יעקב מרגי: תני לי.

קארין אלהרר: אני רוצה לומר מילה לגבי התקנות.

יעקב מרגי: חכי עם התקנות.

יעקב מרגי: דודי, תקשיב מה אני בא לומר.

יעקב מרגי: אני אומר שאני מבין את הצורך לעשות את ההתאמות שלכם, להיערך, גם מבחינתכם.

<קריאה: הצורך של הציבור.

יעקב מרגי: מתוך כך שאנחנו קשובים לציבור ולמפעילים הפרטיים ולכל מי שהסתמך עלינו.

יעקב מרגי: בסדר?

יעקב מרגי: אז מה, אני כל פעם צריך לחדד?

יעקב מרגי: הרי כולנו משרתים את הציבור.

יעקב מרגי: זאת ההנחה ממנה אני יוצא.

יעקב מרגי: לא תמיד אני מרגיש שכולם, אבל בסדר.

יעקב מרגי: בסוף דאגתנו היא לציבור.

יעקב מרגי: אני אומר שיש לכם שהות לקחת את הנייר הזה ולומר לי ביושר למה אתם כן יכולים להיערך בתשע"ח ומה לא בתשע"ח אלא בתשע"ט.

יעקב מרגי: תאמין לי שתמצא כאן תמיכה.

יעקב מרגי: אבל לבוא ולומר כל החוק הזה בתשע"ט?

יעקב מרגי: בוא נוותר על החקיקה בכלל.

יעקב מרגי: אני לא נמצא במצב כזה.

יעקב מרגי: כמו שהתחייבתי לוועדת שרים, יש לי גם התחייבות לשרים אחרים להעביר את החוק הזה.

יעקב מרגי: האמת נמצאת באמצע.

יעקב מרגי: לכן אני אומר לכם שאני חוזר בי.

יעקב מרגי: אני לא חוזר בי מההבטחה שלי שקריאה שנייה ושלישית תעבור אך ורק בהסכמה, שיסתדרו השרים ביניהם שם למעלה.

יעקב מרגי: אך ורק בהסכמה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שמרגע זה הבטחה שלי, כפי שנתתי אותה.

יעקב מרגי: קריאה שנייה ושלישית, החוק יעבור כולו בהסכמה.

יעקב מרגי: לא תהיה הסכמה, לא נעביר את החוק.

יעקב מרגי: מבחינתי אני מסכם את הדיון.

יעקב מרגי: יפעת, שכנעת אותי.

יעקב מרגי: סוגיות פתוחות לקראת קריאה שנייה ושלישית – מתנ"סים ותשע"ח.

קארין אלהרר: הערה אדוני היושב ראש מניסיון בוועדת ביקורת.

קארין אלהרר: אני לא רואה שכתוב כאן שהתקנות הדרושות הן מנדטוריות.

קארין אלהרר: מה קורה?

קארין אלהרר: מניסיון משרדים ממשלתיים לא מתקינים את התקנות ואחרי כן מבקר המדינה כותב דוח, 156 סטים של תקנות לא הותקנו, ואז מתחיל דיון מוזר בין הכנסת לבין הממשלה והממשלה אומרת שלא חייבים וכין צורך בתקנות.

יעקב מרגי: את יודעת לגבי כמה חוקים בוועדת החינוך לא תוקנו התקנות?

קארין אלהרר: אני מבקשת שיהיה רשום שהתקנות הן מנדטוריות ואם אפשר יהיה לקצוב זמן לכך.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: שאפנו בדיון הקודם ואמרנו שלקראת קריאה שנייה ושלישית התקנות יהיו מוכנות או לפחות נוהל השר.

קארין אלהרר: לא בנוהל.

קארין אלהרר: בתקנות.

יעקב מרגי: מה שבנוהל השר – בנוהל השר.

יעקב מרגי: לפני שאני ניגש להצבעות, כמה אנשים ביקשו רשות דיבור.

יעקב מרגי: ארגון גננות מחנכות.

<שרון רוגוז'ינסקי: אני באמת מברכת על היוזמה הזאת.

<שרון רוגוז'ינסקי: אני מארגון גננות מחנכות.

<שרון רוגוז'ינסקי: מי כמונו חושב שזה מאוד חשוב לתת פיקוח ולשים את הדגש על הפיקוח על הצהרונים, אבל מאוד חשוב שנפרוט את המילה פיקוח לפרטים מאוד קטנים שעליהם בכלל לא דובר כאן.

<שרון רוגוז'ינסקי: אם אנחנו מדברים על הכשרת הצוות הפדגוגי, ברגע שאתם מתקצבים את המתנ"סים בסכומים מסוימים, הם הולכים לחסוך עכשיו על חשבון גב הילדים שלנו ואני יודעת מה אני אומרת.

<שרון רוגוז'ינסקי: אם זה לגבי הכשרת הצוותים הפדגוגיים, מי שנכנס לצהרונים, אלה אנשים לא מוכשרים ברובם, לצערי הרב, אנשים שאין להם גישה לילדים.

יעקב מרגי: היום המצב הוא אידיאלי, לפני החקיקה.

יעקב מרגי: הכי טוב שבעולם.

יעקב מרגי: עד עכשיו הייתה תעודת זהות ואנחנו הולכים לתקן ואז אנחנו מואשמים בכך שזה יהיה על חשבון הילדים.

יעקב מרגי: בדרך כלל הארגונים שחפצים בתיקונים, הם שעושים את הפיליבסטר.

<שרון רוגוז'ינסקי: עד כמה הכישורים שלהם מתאימים לעסוק בגן הילדים.

<שרון רוגוז'ינסקי: מאוד חשוב לתת על זה את הדעת גם בסעיפים הקטנים האלה של פיקוח.

<שרון רוגוז'ינסקי: שמירה על ציוד בגן, אנחנו מגיעים בשעה 2:00 עד 4:30, אז הגנים עוברים לצהרונים, והגנים עוברים השחתה.

<שרון רוגוז'ינסקי: אני ממש אומרת את זה במילה מאוד גסה כי זה המצב.

<שרון רוגוז'ינסקי: השחתה של הציוד.

<שרון רוגוז'ינסקי: אלה דברים שצריכים לתת עליהם את הדעת.

<שרון רוגוז'ינסקי: העובדים לצהרונים מגיעים בדיוק בשעה 2:00, על הדקה.

<שרון רוגוז'ינסקי: הם לא מגיעים לחפיפה לפני.

<נועה בן אריה: יש את זה בקול קורא.

<שרון רוגוז'ינסקי: אנחנו מאוד מקווים שתהיה החפיפה הזאת.

<נועה בן אריה: זה אפילו מתוקצב.

<שרון רוגוז'ינסקי: הילדים מקבלים ארוחת צהרים מאוד מאוחר בגלל שהם מגיעים מאוחר.

<שרון רוגוז'ינסקי: אם הם יגיעו יותר מוקדם, אפשר בהחלט יהיה לתת את הצהרים לילדים.

יעקב מרגי: משרד החינוך, תשומת לבכם.

יעקב מרגי: מעבר להערים קשיים, תשמעו דברים פרקטיים.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לך.

יעקב מרגי: משרד החינוך קשוב לכך.

יעקב מרגי: אני מבקש, אם יש בנהלים שאתם אמורים להכין, להכניס גם את זה עד כמה שאפשר כי את הטענות האלה שמעתי מהבעלויות.

<שרון רוגוז'ינסקי: אני רוצה לומר עוד משפט קטן.

<שרון רוגוז'ינסקי: אני יודעת שבגלל התשלום יש קושי לגייס כוח אדם איכותי אבל זה בגלל התשלום הזעום שגם נותנים למטפלות של הצהרונים.

<שרון רוגוז'ינסקי: גם את זה צריך לקחת בחשבון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דוקטור שולמית ביסמנובסקי.

<שולמית ביסמנובסקי: שלום.

<שולמית ביסמנובסקי: אני יושבת ראש ארגון הגנים הפרטיים בישראל.

<שולמית ביסמנובסקי: השאלה שלי היא ליועצת המשפטית, לקבל תשובה לגבי ההגדרה הסופית, מה החלטתם לגבי מפעיל צהרון ומה זה צהרון.

<שולמית ביסמנובסקי: האם את כותבת שם בעקבות הדיון למעט מי שמפעיל צהרונים במבנים פרטיים.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: כרגע לא.

<מירב ישראלי: זה לא מה שהוחלט.

<שולמית ביסמנובסקי: מה לגבי רשויות מקומיות שבעצם מוציאות מכרזים להשכרת מבנים בעשרים אלף שקלים, 25 אלף שקלים לחודש?

<שולמית ביסמנובסקי: מי ייתן את הדין על זה?

<שולמית ביסמנובסקי: הילדים האלה יהיו מופלים לרעה ולא יהיה להם צהרון?

<שולמית ביסמנובסקי: הם יהיו מופלים לרעה על ידי החוק הזה.

<מירב ישראלי: זה סעיף 7.

<דודי מזרחי: מלכתחילה, וזו הייתה כוונתנו, וכדי שזה יהיה ברור אנחנו גם ניתן על זה את ההתייחסות הספציפית בהצעת החוק.

<דודי מזרחי: כאשר השר בהסכמת שר האוצר ובהיוועצות עם הוועדה קובע את המחיר, בין היתר אחד ההיבטים שהוא ייקח בחשבון הוא המבנה של התאגיד כאשר יש גורם רווח, יש לו מבנה עלויות שונות.

<שולמית ביסמנובסקי: רשות ההגבלים העסקיים מגבילה את העסקים.

<שולמית ביסמנובסקי: היא מחייבת את התחרות וזה לא בא לידי ביטוי כאן.

<שולמית ביסמנובסקי: כבודו, אתה הגשת יחד עם עוד חברי כנסת, כולל חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, ב-20 במרץ הצעת חוק דומה בה כתבתם בפירוש שהצהרונים האלה לא יפגעו בצהרונים אחרים שקיימים היום.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: בסוף נצמדנו לנוסח הזה של ועדת השרים.

<שולמית ביסמנובסקי: מי שמעוניין לפתוח מסגרות פרטיות אחרות כפי שנהוג כיום, יוכל להמשיך לעשות זאת.

<שולמית ביסמנובסקי: כרגע אתם פוגעים בהרבה מאוד ילדים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב שההתייחסות שנתן דודי מזרחי לסוגיה הזאת בהתייחסות עתידית, מקובלת עלי.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית, אני רוצה לגשת לפרוצדורה של המיזוגים.

<מירב ישראלי: קודם כל, צריך למזג את כל הצעות החוק.

<מירב ישראלי: צריך להצביע על זה.

<מירב ישראלי: יש חמש הצעות חוק.

<קריאה: אבל יש כאן סתירה.

יעקב מרגי: כל החיים שלנו הם סתירה אחת גדולה.

<רון סגל: הציבור יכול להגיד משהו?

יעקב מרגי: עד עכשיו לא אמרת?

יעקב מרגי: לקחתי לתשומת לבי שעד עכשיו הציבור לא אמר כלום.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רון סגל: כמה דברים.

<רון סגל: ראשית, אנחנו כמובן מתנגדים לדחייה לתשע"ט.

קארין אלהרר: אבל לא דחינו.

<רון סגל: רוצים שייקחו בחשבון התאמות שמתחייבות.

<רון סגל: רשויות שבאו וניסו לבדוק בצורה מאוד רצינית גילו שיש פערים לדוגמה עם כוח אדם, עם הכשרה מקצועית.

<רון סגל: צריך לעשות את זה מדורג.

<רון סגל: בלי שום ספק צריך להתייחס לגנים עד כיתה ג' שצריכה להיות בפנים.

<רון סגל: הזכירה הגברת הנכבדה את הנושא של ארוחה.

<רון סגל: צריך לתקנן את זה מסודר, בשעה מסודרת ולא פתאום ב-1:30 ולא 10:00 בבוקר.

<רון סגל: נקודה נוספת שעלתה השבוע.

<רון סגל: מכתב של מנכ"ל משרד הרווחה לגבי 7,700 ילדים שלא נכללים ואין להם מענה במסגרת של החקיקה הזאת וצריך לקחת אותם בחשבון.

יפעת שאשא ביטון: ילדי רווחה לא משלמים את הסכומים האלה.

יוליה מלינובסקי: מי הילדים האלה?

יעקב מרגי: מר סגל, אני אומר לך משהו ואל תספר אותו לאף אחד.

יעקב מרגי: לא תמיד מי שאומר משהו או מחווה את דעתו על חוק כזה ואחר, מכיר את החוק או מבין אותו.

<רון סגל: תבדקו את זה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הערכתך נרשמה.

<רון סגל: הערה אחרונה.

<רון סגל: הערתי אותה קודם.

<רון סגל: השותפות וההימצאות של ההורים בכל ועדות ההיגוי וקבלת ההחלטות מחויבת.

יעקב מרגי: מצדיע לך על העקביות ועל ההתמדה.

יעקב מרגי: אמרנו שנתקדם הלאה.

יעקב מרגי: אני לא חושב שזה נכון לעשות זאת בכל חקיקה.

יעקב מרגי: מיזוגים, גברתי היועצת המשפטית.

יוליה מלינובסקי: אתם צריכים לשבת עם משרד החינוך ולמצוא את הנוסח המתאים.

יוליה מלינובסקי: הם מבינים את הקושי.

יעקב מרגי: הקושי צף ודודי התייחס אליו.

יוליה מלינובסקי: הם קולטים את העניין.

יעקב מרגי: גברתי היועצת המשפטית, בבקשה.

<מירב ישראלי: אני אגיד את מספרי ה-פ'.

<מירב ישראלי: פ/3502, פ/3510, פ/4276, פ/4075 ו-פ/590.

יעקב מרגי: מתמזגים לחוק אחד.

<מירב ישראלי: צריך להצביע על זה.

יעקב מרגי: מי בעד מיזוג כל הצעות החוק?

יעקב מרגי: בעד – פה אחד

קארין אלהרר: אני מצביע במקום חיים ילין.

יפעת שאשא ביטון: אני מצביעה בשם מירב בן ארי.

יעקב מרגי: אין מתנגדים ואין נמנעים.

יעקב מרגי: המיזוג אושר פה אחד.

<מירב ישראלי: הנוסח הוא כפי שהוקרא עם כל התיקונים.

<מירב ישראלי: כרגע הכנסנו בסעיף 7 גם את נושא סוג התאגיד.

יפעת שאשא ביטון: גם המתנ"סים בפנים.

<מירב ישראלי: כן.

יפעת שאשא ביטון: ושנת תשע"ח.

יעקב מרגי: כן.

<נועה בן אריה: הנוסח כרגע לא כולל את מבני הציבור.

יעקב מרגי: כולל.

<מירב ישראלי: אני רק אומר שלאור ההערות שנשמעו כאן על תשע"ח, שהן נכונות מבחינה משפטית, יהיה צריך לעשות התאמות.

<מירב ישראלי: אני אכניס לדברי ההסבר שבקריאה שנייה ושלישית אנחנו נעשה זאת.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: מי בעד הצעת חוק מסגרות המשך יום לימודים (צהרונים), התשע"ז-2017 כפי שהוקראה עם כל התיקונים?

יעקב מרגי: בעד – פה אחד

יעקב מרגי: אין מתנגדים ואין נמנעים.

יעקב מרגי: הצעת החוק אושרה פה אחד.

יעקב מרגי: הצעת החוק תעבור לקריאה ראשונה במליאה.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, אני מבטיח שלקראת קריאה שנייה ושלישית יתקיים משא ומתן אינטנסיבי כדי להגיע להסכמות, בתקווה שזה יהיה כפי שאנחנו מצפים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.