ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 426, 2017-06-21 09:00

יעקב מרגי: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 21 ביוני 2017, כ"ז בסיוון התשע"ז.

יעקב מרגי: על-סדר היום: מורה שהורשע בעבירות מין שב ללמד ונעצר בחשד למעשים מגונים בתלמידות, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אותו דבר של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, ואותו נושא של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יעקב מרגי: זה הכול במסגרת דיון מהיר.

יעקב מרגי: אני שמח שחברי הכנסת המציעים נמצאים אתנו.

יעקב מרגי: אנחנו ביום רביעי, דחוס, שני דיונים לפני פתיחת המליאה, לכן אחסוך את מילות הפתיחה, ואתן מייד למציע הראשון – חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: חבריי חברי הכנסת ואורחים נכבדים.

מיקי רוזנטל: אני אומר לך את זה בצער רב – התעסקתי בנושא הזה שנים רבות.

מיקי רוזנטל: התחלתי לפני עשרים שנה, ולצערי, אדוני היושב-ראש, חומת ההגנה על ילדי ישראל פרוצה.

מיקי רוזנטל: היא פרוצה.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא מגנים על הילדים מפני הסכנות שאורבות להם בתוך המערכת, וגם במערכת הנלווית, ואסביר את זה.

מיקי רוזנטל: קודם כל, יש לקונה בחוק, שגילינו אותה עכשיו, ואנחנו אצים רצים לתקן אותה, והיא העובדה שמורים מחליפים, ספק אם בודקים אותם, ואנשים שנמצאים בתוך הליך, וכבר יש להם כתב אישום בנושא של פדופיליה, הם לא מדווחים במערכת, והם באים במגע יום-יומי עם ילדים.

מיקי רוזנטל: אי-אפשר לתאר.

מיקי רוזנטל: אציין כמה מקומות שבהם יש חורים ברשת שמגנה על הילדים – בין היתר, בחוק השבות.

מיקי רוזנטל: ישראל הפכה להיות גן עדן לפדופילים יהודים.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

מיקי רוזנטל: יש עשרות אנשים יהודים שעלו מתוקף חוק השבות, הורשעו בארצותיהם, ומדינת ישראל לא יודעת עליהם, ויכול להיות שחלקם אפילו בבתי ספר, משום שלא דורשים מהם את הדבר הבסיסי הזה שנקרא תעודת יושר, כשהם עולים ארצה.

יפעת שאשא ביטון: שאגב, הם מחויבים למסור.

מיקי רוזנטל: מחויבים, בחוק.

מיקי רוזנטל: אומר עוד משהו שהוא בחוק ולא מקיימים אותו, וגם אראה לכם תכף קטע בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: החוק מחייב מקומות עבודה שבהם המועסקים עובדים עם ילדים, להביא תעודת יושר.

מיקי רוזנטל: יש שורה של מוסדות שהמחוקק מנע – ברור שבבתי ספר, בכל מיני מקומות, כמו קיטנות, כמו הסעות ילדים, כמו בריכות שחייה, ולא מקיימים את החוק הזה.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להראות לכם קטע – צילמתי אותו אמנם לפני כמה שנים, אבל עשיתי בדיקה חוזרת בשבוע האחרון לגבי קיטנות – בין אם פרטיות, בין אם עירוניות, בין אם בחברות הסעה וכו'.

מיקי רוזנטל: אנשים בכלל לא יודעים שיש החוק הזה.

מיקי רוזנטל: לא רק שהם לא דורשים מהעובדים את תעודת היושר – הם בכלל לא יודעים שיש חוק כזה.

מיקי רוזנטל: תראו, זה קטע של דקה וחצי.

מיקי רוזנטל: לא צריך להרחיב.

מיקי רוזנטל: מבינים מייד את ההקשר ואת העניין.

מיקי רוזנטל: זה מתוך כתבה שעשיתי לפני כמה שנים.

מיקי רוזנטל: הבנתם את הרעיון.

מיקי רוזנטל: היו עשרות שיחות טלפון.

מיקי רוזנטל: זה מלפני כמה שנים, אבל עשיתי השבוע שמונה-עשר שיחות לקיטנה פרטית, למחלקת עירייה – אני לא רוצה להשמיץ אף אחד, ובדקתי.

מיקי רוזנטל: אומרים: כן, נכון, ידענו, לא ידענו.

מיקי רוזנטל: לא מבקשים, ודאי לא מקטינים.

מיקי רוזנטל: קטין שבא לעבוד בקיטנה, החוק אפילו אוסר לקחת ממנו.

מיקי רוזנטל: עד כדי כך המצב אבסורדי.

מיקי רוזנטל: אז קודם כל, זה המצב, ומערכת החינוך המוסדרת, שבה התגלתה לנו הלקונה, עוד המצב טוב, כי הם מנהלים רישום במשרד החינוך וכו', וקיטנות פרטיות ומחלקות בעיריות, בהסעות – הם לא יודעים, והמשטרה לא יודעת בכלל, שעליה חל החוק.

מיקי רוזנטל: בשבוע שעבר שאלתי את שר לביטחון פנים.

מיקי רוזנטל: הוא לא יודע אפילו שמהות החוק היא שזה אחריות המשטרה, ליזום ולבדוק האם מקיימים את החוק, ולא מקיימים את החוק.

מיקי רוזנטל: אז הלקונה היא נוראית, ובבתי ספר כאמור המצב רע, אבל עוד יותר טוב מהמצב במקומות אחרים.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.

מיקי רוזנטל: הדבר השני שאני מבקש לומר הוא כדלקמן.

מיקי רוזנטל: פדופיליה היא סטייה, אבל היא פשע שאפשר לצמצם את היקפו, למה – כי הוא העבריינים הם רצידיביסטיים, והם חוזרים – נכנסים לכלא, יוצאים מהכלא, ממשיכים לתקוף ילדים, אם הם לא מטופלים בסירוס כימי או טיפול אחר.

מיקי רוזנטל: גם את זה אני יכול להראות לכם – אראה דקה מהעניין הזה.

מיקי רוזנטל: יש לי שיחות שקיימתי עם כמה פדופילים.

מיקי רוזנטל: יש עוד כאלה.

מיקי רוזנטל: אסכם את דבריי, אדוני.

מיקי רוזנטל: המצב הוא כדלקמן: בעולם הרחב יש מגוון אופציות לטפל, מהן חמורות מאוד, שפדופילים עם אזיק, והם צריכים לדווח במקום שהם גרים, לשכנים, שהם פדופילים וכו'.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שאנחנו צריכים להגיע לכך.

מיקי רוזנטל: מצד שני, המצב הנוכחי היום, שבו פדופילים יכולים לחדור למערכת, למקומות עבודה שהם עוסקים עם ילדים, בלתי אפשרי.

מיקי רוזנטל: זכותם לפרטיות של נאשמים היא זכות שאני מכבד חוץ מהמקרה של פדופיליה, למה – כי אדם מבוגר יחסית יכול להגן על עצמו; ילד לא יכול להגן על עצמו, ודאי כשאתה מביא אותו לקרבן.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה הוא בלתי אפשרי.

מיקי רוזנטל: צריך לשנות את החוק, לסתום את הפרצות.

מיקי רוזנטל: זכותם של ילדי ישראל לביטחון גובר על זכותם לפרטיות של הפדופילים, ואנחנו חייבים להיות נמרצים בעניין הזה, ולתקן את הלקונות שהצבעתי עליהן עכשיו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יפעת שאשא ביטון: תודה, כבוד היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: ראשית אני רוצה להצטרף לדברים של חברי, חבר הכנסת רוזנטל.

יפעת שאשא ביטון: אני שמחה שגם אתה אומר את זה, שהחומה שאמורה להגן על הילדים פרוצה, והחורים שיש בה הם ענקיים – היא לא סתם פרוצה.

יפעת שאשא ביטון: וככל שאנחנו מדברים על מערכות החינוך או על המסגרות, שזה לא רק מערכת החינוך; זה גם מעונות היום לצורך העניין, שאמורות לתת להם את ההגנה והביטחון המרביים, דווקא שם קורה שהילדים שלנו חשופים, ואין שאלה שאנחנו צריכים לעשות הכול כדי למנוע את זה.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור של הלקונה בחוק – נכון, מטפלים בו, ואני מסכימה שההגנה על הפרטיות היא חשובה, אבל אי-אפשר כל הזמן לקדש הכול על חשבון הביטחון של הילדים, כי אם אני שמה את הפרטיות של מי שנאשם או שיש נגדו הליכים פליליים אל מול החובה שלנו – החובה שלנו להגן על הילדים שלנו, אז כשמדובר בילדים, אם יש ספק, אין ספק.

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו צריכים לעשות הכול כדי שהסביבה שלהם תהיה נקייה מכל פוטנציאל שעלול לפגוע בהם.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא לא רק פדופיליה; הסיפור הוא גם אלימות קשה.

יפעת שאשא ביטון: ילדים נכנסים למערכות.

יפעת שאשא ביטון: כולנו נחשפנו בחודשים האחרונים כמעט חדשות לבקרים למקרי אלימות בתוך מערכות החינוך ובתוך המסגרות של מעונות היום, ואני חושבת שאנחנו צריכים להרחיב את היריעה ולראות איך אנחנו מגנים על הילדים שלנו מכל הזוויות האלה.

יפעת שאשא ביטון: אז פעם אחת זה תיקון הלקונה בחוק, פעם שנייה זה הרחבת העניין הזה גם לנושא של אלימות קשה, ואני אומרת – אין בעיה.

יפעת שאשא ביטון: גם אם משרד המשפטים או מערכת האכיפה תחליט שהיא רוצה לתת את תעודת ההעסקה כל עוד אין הרשעה, שלפחות יצוין שם שכנגד האדם תלויים ועומדים הליכים משפטיים.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שמי שיראה את המסמך הזה, יחשוב פעמיים אם הוא רוצה את האדם בתוך המסגרת שלו, כן או לא.

יפעת שאשא ביטון: ואם ייצא שהוא חף מפשע, אז נדבר.

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה מאוד תיקים שנפתחים בגין פגיעה בילדים.

יפעת שאשא ביטון: בגלל הקושי להוכיח ולהביא ראיות מספיקות הרבה מהם נסגרים, וזה עדיין לא אומר שלא היתה פה פגיעה.

יפעת שאשא ביטון: אז יכול להיות שאני פה מבית שמאי ולא מבית הלל, אבל בגלל המצב העגום שאנחנו נמצאים מבחינת היכולת שלנו להגן על ילדינו, אני חושבת שעדיף שנהיה במקום הזה כרגע כדי שנוכל למנוע את הפגיעות הבאות.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, אני מצטרפת לדברים של חברי הכנסת – גם חברת הכנסת שאשא ביטון וגם רוזנטל.

עאידה תומא סלימאן: האמת, כבר שנה אני באמצע טיפול במקרה מאוד ספציפי של סבא שהגיע ללשכתי, ודיבר על כך שנכדתו עברה הטרדה מינית מצד המורה שלה.

עאידה תומא סלימאן: הסבא הזה רצה לתת את הביטחון ואת התמיכה לנכדתו, ורצה לראות שהמורה הזה מקבל את מה שמגיע לו.

עאידה תומא סלימאן: הוא הלך את כל התהליך, וזה דבר שלא רואים כל יום, שדווקא סבא, שדואג, במיוחד בחברה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אני ליוויתי אותם.

עאידה תומא סלימאן: אחד הקשיים המרכזיים היה, למרות שיש צו הרחקה למורה מהילדה, זה לא הרחיק אותו באמת.

עאידה תומא סלימאן: הוא המשיך ללמד באותו בית ספר, כאשר הטענה של מערכת החינוך היתה שהם לא נפגשים באותה חצר, והוא לא מלמד אותה, וזה לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: היא פגשה אותו, וכל פעם שהיא פגשה אותו, היא עברה טראומה מחודשת.

עאידה תומא סלימאן: האדם, הוגש נגדו כתב אישום.

עאידה תומא סלימאן: הייתי צריכה להתערב באופן אישי במשרד החינוך כדי שיעשו לו איזושהי ישיבת משמעת, ויפסיקו את החינוך שלו עד שתתקבל החלטה.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, מקרה אחר של סטודנטית, שלומדת להיות אחות, והיא צריכה עכשיו תעודת יושר כדי להיכנס לסטאז' שלה, ולא נותנים לה, כי היא נחקרה לפני כשלוש שנים בעניין העתקות באיזשהו מבחן, ולא נסגר התיק.

עאידה תומא סלימאן: לא הוגש כתב אישום, עברו כבר שנים.

עאידה תומא סלימאן: לזאת לא נותנים תעודת יושר, ולאדם שמתנהל נגדו אפילו כתב אישום, והוא הולך להיות מועמד על הטרדה מינית ופדופיליה, אפשר להנפיק.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש לקונה בחוק, אבל יש גם נהלים שצריך לזרז את התהליך של לפחות להשעות אותם מלימודים עד תום ההליכים כדי שיתברר העניין.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש הרבה כאלה שלא מתקיים שום דין משמעת נגדם.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן להפסיק את זה.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן לתת ביטחון לילדים, וגם להורים, שתנוח דעתם.

יעקב מרגי: תודה רבה לחברי הכנסת המציעים.

יעקב מרגי: אני חושב שהמקרה האחרון הציב בעיה שכולנו התעסקנו אתה.

יעקב מרגי: חוקק חוק ראשון על עובדי הוראה שהורשעו ותהליך ההשעיה שלהם.

יעקב מרגי: אני השלמתי בחקיקה נוספת עובדי שירות במערכת החינוך.

יעקב מרגי: לא ייתכן.

יעקב מרגי: אני מכיר את זה שמערכות שונות צריכות לתת מענה לתחום אחר ממשרד אחר – יש מושג תלמודי שאומר שקדירה ששניים שותפים לה, היא לא חמה ולא קרה.

יעקב מרגי: ואין ספק שמשטרת ישראל רואה בייעוד שלה כך וכך, ומשרד החינוך.

יעקב מרגי: חלילה, לא אומר שטוב שקרה, אבל זה קרה, וזה על השולחן, ואני חושב שמהמקרה הזה צריך לצאת עם החלטה חד משמעית, שילדי ישראל כולם בתוך מערכות החינוך השונות חייבים לקבל את ההגנה המרבית.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, שמעתי את הטיעון של צנעת הפרט.

יעקב מרגי: אנחנו מוותרים על צנעת הפרט שלנו, על כל דבר, כל דבר שזז, מבקשים מאתנו לאשר, ואנחנו לוחצים כן, וחותים על טפסים על כל שטות קטנה ואחרת.

יעקב מרגי: מי שרוצה להיות עובד הוראה, אפילו ממלא מקום לשעה, שיחתום על הטופס הזה ושיבדקו אותו.

יעקב מרגי: עדיף לי שהילדים יישבו בשיעור מחנך בכיתה ארבע שעות ולא יביאו ממלא מקום, שאנחנו לא יודעים מה טיבו.

יעקב מרגי: אתמול היה דיון לגבי עובדי הוראה שלא מוסמכים.

יעקב מרגי: אני שמח שהחברים ניווטו את הדיון – לא ספציפית למקרה, כי אני מבין שהוא בהליך משפטי, אבל מכאן צריך בסוף הדיון לצאת, אנחנו יוצאים לדרך כזו, ושנשמע את הגורמים – הן גורמי האכיפה, הן אנשי משרד החינוך – לדרך חדשה, שאנחנו יודעים שאין מסננת – יש מחסום לאותם אנשים שהורשעו הן באלימות מינית, פיזית וכל עבירה אחרת, שאם בכלל הם יוכלו להיכנס לתחומי מערכת החינוך, להיות חלק מהצוות – אני מתקומם על הקטע הזה, שאת אומרת שנתנו לו ללמד, בתקווה שהם לא ייפגשו בחצר.

יפעת שאשא ביטון: הוא בכלל לא צריך לפגוש ילדים.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו הוא מושעה, אבל הוא מלמד בבית ספר אחר בכפר שליד, ונותנים לו לקיים שיעורים פרטיים בשעות אחר הצהריים עם התלמידים.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת: עושים חלוקת נטל.

יפעת שאשא ביטון: הוא פגע פה קצת, עכשיו פה קצת.

יעקב מרגי: אין ספק שצריך לטפל בזה.

יעקב מרגי: זאב גולדבלט, בבקשה.

<זאב גולדבלט: תודה רבה.

<זאב גולדבלט: אני זאב גולדבלט, מייסד ומנכ"ל פורום ועדי הורים יישוביים.

<זאב גולדבלט: אני חושב שהגדר שעליה דיברו חברי הכנסת רוזנטל ושאשא ביטון, יש בה פרצה ענקית שקוראת לגנב או לכל עבריין אחר.

<זאב גולדבלט: אני מצטרף לדברי חברת הכנסת יפעת לגבי חובתנו כהורים, וחובת

<זאב גולדבלט: כם כחברי כנסת, לוודא ששלומם של ילדינו לא יופקר.

<זאב גולדבלט: המקרה כגון זה, שבגינו התכנסנו פה היום, מהווה אות קלון למערכת החינוך, שאינה מסננת כראוי את עובדיה, וגם לכם הגו המחוקק, שלא יצרתם את מנגנוני ההגנה המחייבים.

<זאב גולדבלט: אני זועק פה את זעקת ההורים לאותם ילדים, שהינם מוטרדים וחסרי אמונה בכך שהמערכת פועלת להבטחת שלומם של ילדינו בכל האמצעים העומדים לרשותם, וכן, חובתנו להעמיד את ביטחון הילדים שלנו, שהם הקורבנות הפוטנציאליים, לפני טובת אותם עבריינים ופרטיותם או הגנת פרטיותם.

<זאב גולדבלט: כן, טובת הילדים חייבת להיות לפני כל דבר אחר, כי כאן הנזק הוא מטורף לא לאדם בודד, לא לילד בודד אלא לכל המשפחה ולעשרות ואפילו יותר שנים.

<זאב גולדבלט: זה דבר שאי-אפשר אחרי זה למחוק אותו.

<זאב גולדבלט: זו צלקת שתלך אתם לאורך כל השנים.

<זאב גולדבלט: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: הזכרת רק אתמול – העלינו, מה שיזמה יפעת, את העניין של המורים המחליפים, שאפילו לפי דוח של ידיעות אחרונות, כל אחד יכול להיכנס, בלי לשאול מה הכשרתו, אפילו הפדגוגית, וגם עברו הפלילי.

מסעוד גנאים: כל אחד יכול להיכנס ולהיות מורה ולהיות במגע עם התלמידים והתלמידות.

מסעוד גנאים: המצב הזה, אני מכיר אותו מקרוב, כאשר הייתי מורה.

מסעוד גנאים: האמת, יש הרבה פרצות.

מסעוד גנאים: יש לדאוג שבחוק, ובהצעת חוק, או בחוקים שכולנו נתגייס, כדי שבאמת נגן על הילדים שלנו, כדי שהאבסורד או העניין החמור ביותר, שהפגיעה באה במקום שאמור לתת ביטחון לתלמידים שלנו, ומאלה שאמונים על חינוכם של הילדים שלנו.

מסעוד גנאים: לכן הפגיעה, במיוחד אם היא נפשית, היא מאוד חמורה לתלמידים ולתלמידות.

מסעוד גנאים: יש עוד עניין שצריכים לדאוג לו – לא רק עניין של הצעת החוק אלא עניין של קיום ההנחיות והחוק, משום שיש התרופפות.

מסעוד גנאים: יש כאלה שלא דואגים למלא – לא הנחיות, אם משרד החינוך, ולא של החוק בגלל כל מיני סיבות וכל מיני אינטרסים, אם של אנשי חינוך או שלטון מקומי, ראשי רשויות או אחרים.

מסעוד גנאים: לכן אני חושב שכולנו, כפי שאמרתי אתמול, צריכים להתגייס כדי שבית הספר או כל מסגרת חינוכית יהיו מסגרת בטוחה תחילה לילדים שלנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ורד וינדמן.

<ורד וינדמן: תודה, אדוני.

<ורד וינדמן: מנכ"לית המועצה לשלום הילד.

<ורד וינדמן: אין ספק שצריך לעשות בדק בית לגבי מה שהיה, כי אי-אפשר לעבור על מקרה כזה בשתיקה.

<ורד וינדמן: יש למערכת החינוך אחריות על מה שקורה בית כתליה, זה קודם כל.

<ורד וינדמן: יש להבין – הטראגיות של המקרה הוא לא רק בעצם קיומו, שהוא קרה, ונורא, אלא בעובדה שהוא יכול היה להימנע.

<ורד וינדמן: למשרד החינוך, בניגוד להרבה גופים במדינת ישראל, יש נגישות לכל המרשם הפלילי; לא רק להרשעות כמו שהחוק למניעת העסקת עבריינים קובע; אפילו לא רק לכתבי אישום אלא למב"דים, לתיקים פתוחים, כלומר כל המידע הזה נמצא בפניהם.

<ורד וינדמן: יש לשאול, האם המידע הזה נבדק, האם הוא נבדק באופן עתי, עם עי"ן, האם עושים בדיקות כל תקופה מסוימת?

<ורד וינדמן: בעקבות המקרה הזה שיגרנו מכתב למנכ"ל משרד החינוך, וביקשנו – ברגע הזה ממש תעשו סריקה של כל המערכות הממוחשבות שיש לכם, ויש רישום מלא של כל עובדי ההוראה.

<ורד וינדמן: תעשו ותבדקו, האם יש משהו שפספסתם, כדי שהילדים יהיו מוגנים.

<ורד וינדמן: זה קודם כל.

<ורד וינדמן: המידע קיים ואפילו הנגישות קיימת.

<ורד וינדמן: מה שצריך לעשות באופן מאוד קונקרטי זה ליצור מנגנון של פוש, שברגע שאו נפתח תיק או מוגש כתב אישום, נורה אדומה תדלק, והמעסיק של אותו עובד הוראה – ואגב, זה נכון גם לעובדי שירות, כמו שהיושב-ראש ציין, שזה חייב להיות בדיוק אותו דבר – מי שנמצא בבית ספר, בין אם הוא עובד הוראה ובין אם הוא עובד שירות, צריך להיות פוש של מנורה אדומה שתדלק, והמעסיקים של אותו עובד הוראה יידעו מזה בזמן אמת.

<ורד וינדמן: זה דבר שצריך לעשות מחר בבוקר, או אם תרצו, מחר בבוקר.

<ורד וינדמן: זה לגבי הנושא הזה.

<ורד וינדמן: עכשיו לגבי החוק למניעת העסקת עברייני מין, שלדעתי, אליו התכוונת בסרט.

<ורד וינדמן: החוק הזה באמת חל רק על הרשעות, ויכול להיות שצריך לחשוב, במיוחד בהקשר של עובדי הוראה, האם צריך להקדים- - -

מיקי רוזנטל: התיקון כבר מונח.

מיקי רוזנטל: יש הסכמות בין הקואליציה לאופוזיציה בעניין הזה, שגם במצב של כתב אישום יהיה דיווח – עוד לא החלטנו איזה דיווח וכו'.

<ורד וינדמן: והזכרת גם את הנושא של האכיפה.

יעקב מרגי: אני רוצה להתערב, ברשותך.

יעקב מרגי: מקומם שצריך הצעת חוק.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יעקב מרגי: יושבים פה נציגי משרד המשפטים.

יעקב מרגי: כשהם רוצים לגבי תפקידים מסוימים, איזוטריים, עם רגישויות ציבוריות כאלה ואחרות, הם מנחיתים בהנחיה ליועצים המשפטיים – ברגע שהאדם היה מעורב, וזו תקרית שנבדקת, הוא לא מקבל מינוי, ואני לא מדבר על מינוי נגיד בנק ישראל או על מינויים בשלטון המקומי ברמות כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: אין שום סיבה שנוהל כזה לא היה מוחל מראש גם על מועמדים למקצוע ההוראה.

<ורד וינדמן: חבר הכנסת רוזנטל דיבר על החוק למניעת העסקת עברייני מין ואכיפתו.

<ורד וינדמן: נכון שחלו שינויים מאוד דרמטיים במשרד החינוך בהקשר האכיפה של החוק הזה.

מיקי רוזנטל: כן, יש שיפור, ציינתי.

מיקי רוזנטל: במשרד החינוך המצב עוד טוב.

<ורד וינדמן: אבל יחד עם זאת, ובדיוק כך, אם מסתכלים על מספר התיקים שנפתחים בגין עבירה על החוק הזה, ב-2014 היו שניים, כלומר אכיפה באופן כללי אין.

<ורד וינדמן: הרי זו עבירה לא רק לעבוד בניגוד לחוק הזה, אלא זו עבירה לא לבקש אישור.

<ורד וינדמן: בזמנו, כשהחוק הזה נחקק, המשרד לביטחון פנים יצא בקמפיין מאוד מועיל, אבל הוא היה חד פעמים, שאנשים, שהציבור יידע ויידעו גם הורים, לשאול את השאלות האלה, וזה הזמן לקרוא לעשות קמפיין נוסף בהקשר הזה.

<ורד וינדמן: עוד סוגיה שהעלית והיא מאוד חשובה – זה הנושא של מעבר ממדינה למדינה.

<ורד וינדמן: נכון, יש סמכות מסוימת בחוק, ואנחנו מדברים על חוקים ונהלים קיימים.

<ורד וינדמן: יש בעיה רצינית של איך אתה מתמודד עם החוקים הקיימים, וכיצד אתה מממש אותם.

<ורד וינדמן: אבל יש בעיה, שאנחנו מדברים עליה כבר זמן רב, שיש לתת עליה את הדעת – אין סנכרון בין המרשמים הפליליים.

<ורד וינדמן: אדם יכול להיות עם מרשם פלילי במדינה אחת, ולבוא לפה ולא בהכרח יידעו, ואז אתה מבקש מאותו אדם להצהיר על עצמו, וזה ודאי לא מספיק.

יעקב מרגי: קיבלתי פניית ציבור, שהצלחתי לטפל בה, שיהודי ממדינה מסוימת, זכאי עלייה לפי חוק השבות, הוא בן 87, הוא ריצה עונש על רצח באותה מדינה, ריצה את עונשו, ויש לו שאיפה למות פה בארץ ישראל.

יעקב מרגי: מדינת ישראל לא אישרה לו להיכנס.

יעקב מרגי: אז כשהם רוצים, הם מעודכנים.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: אבל פדופילים חופשי נמצאים פה בערי מקלט.

יעקב מרגי: פשוט צריך לרצות להתמקד בבעיה.

<ורד וינדמן: זה לא עניין חד פעמי.

<ורד וינדמן: אם מסתכלים על מספר תיקים שנפתחו בעבירות מין כנגד ילדים בתוך מערכת החינוך, אנחנו מדברים על נתונים של בין 47 ל-74, כלומר עשרות תיקים, וזה רק מה שאנחנו יודעים.

<ורד וינדמן: כלומר שלא נחשוב לרגע שזו בעיה חד פעמית.

מסעוד גנאים: 74 תיקים?

מיקי רוזנטל: הרוב לא מתלוננים בגלל בושה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני רוצה להתמקד.

יעקב מרגי: בבקשה.

<ורד וינדמן: אדוני, קיבלנו טלפון מבית הספר של הורים – אני יודעת שמשרד החינוך עשה הרבה מאוד מאמצים עבורם, אבל להשמיע את הקול שלהם ואת הזעקה שלהם – הם מרגישים טלטלה עזה, והם כרגע זקוקים, כל המערך מסביב, לעזרה מאוד אינטנסיבית.

<ורד וינדמן: חשוב לי גם להשמיע את הקול הזה כאן בוועדה.

יעקב מרגי: יש לנו המשרד לביטחון פנים, שארצה ללמוד את הנהלים, ואיך עובדת כל סוגית הרישום הפלילי או תעודות יושר או אישור העסקה כזה ואחר, אבל נוהל קבלת עובדי הוראה – איך זה עובד ואיך המערכת עובדת היום, שמקרים כאלה לא יישנו, ואם בכלל יש לכם הכלים.

<סוניה פרץ: אני סוניה פרץ, סמנכ"לית ומנהלת אגב בכיר, כוח אדם בהוראה.

<סוניה פרץ: ברשותכם, אני רוצה לתאר את ההליך של קליטת עובדי הוראה במערכות החינוך, לרבות ממלאי המקום.

<סוניה פרץ: התהליך הוא כזה שכל עובד הוראה בת הגשת הבקשה, לפני שאנחנו בכלל מתחילים לעשות את הבדיקות על כשירות פדגוגית, עושים בדיקה של רישום פלילי, ובודקים מה הנתונים שיש בידי המשטרה לגביו.

<סוניה פרץ: הבדיקות שלנו כוללות גם את העניין של היעדר עבירות מין, אבל גם את העניין של רישומים פליליים, ובהקשר הזה, בין אם הרישום היה, בין אם הוא בתהליך, אנחנו עושים את הבדיקה לגבי חומרת הרישום הפלילי.

<סוניה פרץ: יש לנו מדרג של רישומים, יש רישומים בגין עבירות פגיעה וכדומה – זה לא דברים שבגינם אנחנו עוצרים מלקבל את המועמדות, אבל אם יש רישומים פליליים בגין עבירות של אלימות, אלימות בחברה, אלימות במשפחה, עבירות מין וכדומה, אנחנו פשוט בודקים את המורה הזה לעומקו בוועדה מייעצת, שעומדת לצד המנכ"ל, ובוחנת ובודקת, אם צריך לערוך שימועים, אם צריך לספק מידע נוסף מהפרקליטות או מהמשטרה, אנחנו פונים ומבקשים את המידע הזה, ורק אחרי שאנחנו בוחנים את הנושא הזה, כולל שימוע, אם צריך לעשות למועמד, מתקבלת החלטה ומוגשת המלצה למנכ"ל בעניין הזה.

<סוניה פרץ: התהליך הזה שאני מתארת אותו, נעשה לגבי כל עובד הוראה שמגיע למערכת החינוך.

מסעוד גנאים: חדש.

מיקי רוזנטל: לא עושים סריקה אחורה על מועמדים.

יעקב מרגי: היא דיברה על מועמדים כרגע.

מיקי רוזנטל: לכן חידדתי.

מיקי רוזנטל: זה חדש.

מיקי רוזנטל: אתם מדברים על עובדים חדשים שמתקבלים למערכת.

יעקב מרגי: הבהרה נוספת – יכול להיות שאמרת אותה.

יעקב מרגי: את מדברת על מי שהורשע.

<סוניה פרץ: אני מדברת גם על מי שבתהליך של הרשעה.

<סוניה פרץ: אנחנו מבקשים את המידע, אנחנו גם לעתים קרובות מקבלים את המידע, ופשוט בוחנים את חומרת המעשה כדי לראות, האם – יש לנו מבחן שנקרא השפעה מזיקה על תלמידים.

<סוניה פרץ: אנחנו בודקים, האם יש משהו בתוך העבירה הזאת שהיא מעבר להליכים המשפטיים שנוגעים לאותה עבירה, האם יש משהו בתוך המידע שיש ברשותנו, שיש בו משום השפעה שלילית על תלמידים.

<סוניה פרץ: וזה המבחן שלנו.

<סוניה פרץ: הבדיקה הזאת נעשית לא רק לגבי עובדי הוראה שאנחנו קולטים אותם כקבועים במערכת לתקופות ארוכות, אלא גם לגבי ממלאי מקום.

<סוניה פרץ: לנוכח האירוע האחרון חידדנו ועדכנו את הנהלים, והנחינו את מנהלי בתי הספר להגיש את ממלאי המקום מבעוד מועד, ולאסור כניסתם טרם נעשתה הבדיקה הזאת.

<סוניה פרץ: הוצאנו את ההנחיות האלה למערכת.

<סוניה פרץ: זה לגבי המועמדים החדשים.

<סוניה פרץ: לגבי המורים הקיימים, עד היום עשינו תהליך – ואריה יוכל להרחיב – בדיקה אחת לחמש שנים.

<סוניה פרץ: נוכח האירועים האחרונים התקבלה החלטה במשרד.

<סוניה פרץ: אנחנו לקראת פתיחת שנת הלימודים התשע"ח מבצעים בדיקה על כל המורים הקיימים במערכת החינוך כדי לפתוח את מערכת הלימודים התשע"ח אחרי שאנחנו עושים את הבדיקה ובדקנו, האם יש לנו כאלה שמשלב כניסתם עד עתה קרה משהו בעניינם.

יעקב מרגי: וזה נכון רק לגבי עובדי מערכת החינוך.

<סוניה פרץ: עובדי מערכת החינוך, בין אם הם עובדי מדינה ובין אם הם עובדי בעלויות.

<סוניה פרץ: הטיפול בעובדי מדינה נעשה על-ידי יחידת המשמעת שלנו, והטיפול של עובדי בעלויות נעשה על-ידי כוח אדם בהוראה.

יעקב מרגי: ורשתות חינוך?

<סוניה פרץ: כל הבעלויות.

יעקב מרגי: כלומר כל סוגי הבעלויות.

<סוניה פרץ: המורים שמדווחים במערכות המשרד.

<סוניה פרץ: שתי הרשתות, גם מעיין החינוך התורני וגם החינוך העצמאי, לא מדווח באופן שוטף למשרד, אבל תיקים של המורים קיימים אצלנו, ואנחנו בודקים גם אותם.

<סוניה פרץ: בעצם כל מורה שמדווח במערכות משרד החינוך, נמצא בתוך תהליך הבדיקה הזאת.

יעקב מרגי: אני שואל – יכול להיות שיש מענה.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם יש למשרד החינוך או כל ועדה כזו או אחרת הכלים לקבל הכרעה, ואסביר.

יעקב מרגי: נאמר שאני חבר באותה ועדה, ואני מקבל תיק של מועמד להוראה, עם המלצות מפה עד פתח תקווה, וקל למצוא – יכול להיות שזה הולך אפילו עם מבחן – לא חקרתי את זה, אבל יכול להיות שנמצא יחס ישר לאדם כזה, שיכול להגיע לרמות הכי שפלות, שהוא גם יודע לסבן ולהגיע ולשחק, והיו מקרים כמו המקרה הזה, שהוא יכול היה להערים על כל מערכת מבחינה רגשית.

יעקב מרגי: יכול להביא לך המלצות, והוא כרגע בהליך של בדיקה – לכאורה מישהו יחשוב במשרד שזה מינורי, וזה גובר על זה.

יעקב מרגי: אני הולך לקיצוני.

יעקב מרגי: תמיד תהיה השאלה, איפה מותחים את הקו.

יעקב מרגי: כשזה עובד שקיים במערכת, אני מבין שצריך להיות בשום שכל, לשבת שבעה נקיים ולבדוק כדי לא סתם להזיק, אבל כשזה מועמד, עומדת לי הפריבילגיה: שמע, לך תגמור את העניינים שלך, ואז תבוא אליי.

יעקב מרגי: זה לא פריבילגיה של המשרד.

יעקב מרגי: זה חובה של המשרד.

יעקב מרגי: כשאת מדברת על עובד קיים, יש תהליך שימוע, יש דינים, הכול.

יעקב מרגי: כשזה מועמד להיות עובד הוראה במערכת החינוך, והוא מעורב איכשהו, ואני יודע שאני חורץ לכאורה – אני לא חורץ לכאורה.

יעקב מרגי: אני לא סותם את הגולל.

יעקב מרגי: תגמור את העניינים שלך – תבוא.

יעקב מרגי: תגיד לי, לוקח שנה, שנתיים, שלוש?

יעקב מרגי: הילד בישראל, כל ילד יותר חשוב.

יעקב מרגי: אני צריך להגן על הילדים.

יעקב מרגי: למה עומדת לו הזכות הזו בכלל להביא את זה לדיון?

<סוניה פרץ: אולי לא הדגשתי את זה מספיק – כל זמן שלא סיימנו את ההליך, הוא לא נכנס למערכת.

יעקב מרגי: לא הבנת אותי.

יעקב מרגי: אני שואל, למה להתחיל את התהליך?

יעקב מרגי: אם בדקתם, ויש תהליך כלשהו פלילי – לא רוצה להישמע מקל בעבירת תכנון ובנייה, אבל אלימות מילולית, כאלה ואחרות, למה להתחיל את התהליך?

יעקב מרגי: לך גמור את העניינים שלך – תבוא ותגיש מועמדות.

יעקב מרגי: למה אני צריך להיכנס לספקות האלה?

<סוניה פרץ: ברשותך, הנציגים של הלשכה המשפטית שלנו- - -

יעקב מרגי: אין לי ספק שהם צריכים.

מיקי רוזנטל: לפני הלשכה המשפטית, יש לי עוד שאלה, גברתי.

מיקי רוזנטל: סביב בתי הספר ומוסדות החינוך יש אלפי אנשים שעובדים בתוך בית הספר.

מיקי רוזנטל: עכשיו יזמתם את הדבר המבורך הזה לימודי קיץ, למשל.

מיקי רוזנטל: מי שמעביר את השיעורים הם לא עובדי המערכת.

מיקי רוזנטל: מי אחראי לבדוק אותם?

מיקי רוזנטל: העירייה?

מיקי רוזנטל: חברת כוח האדם?

מיקי רוזנטל: הם באים במגע עם הילדים.

מיקי רוזנטל: יש חוגים בבית הספר.

מיקי רוזנטל: נגמרים הלימודים – יש חוג.

מיקי רוזנטל: ההורה מבין מזה שמי שמעביר את החוג, נבדק, כי זה נעשה בתוך בית הספר, והוא לא נבדק, כי אתם לא אחראיים עליו, כי הוא לא עובד המערכת.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אריה מור: אענה.

<אריה מור: אני אריה מור, סמנכ"ל הביטחון והחירום של משרד החינוך.

<אריה מור: ראשית, יש שני חוקים, משתי ארצות.

<אריה מור: חוק אחד הוא חוק למניעת העסקת עברייני מין, והרשעה, מספר אחת, שהתשובה שמקבלים זה יש או אין.

<אריה מור: זו התשובה שמקבלים במערכות.

מיקי רוזנטל: יש הליך פלילי, גם חקירה וגם הרשעה?

<אריה מור: כלום הרשעה.

<אריה מור: יש, אין – זה הנתון.

<אריה מור: זה אומר שגם כשאתה הולך, כל עוד לא הורשעת, לתחנת משטרה בדימונה ומבקש כאדם פרטי, תקבל אותו כנתון – יש, אין, ואתה נקי כל עוד לא הורשעת.

<אריה מור: זו הלקונה שאתה מדבר עליה?

מיקי רוזנטל: את זו אנחנו רוצים לתקן.

יעקב מרגי: בזה נטפל.

<אריה מור: החוק מדבר – אני מדבר על החוק הזה – על המעסיק.

<אריה מור: אתה צודק.

<אריה מור: כלומר עובדי הוראה מועסקים על-ידי משרד החינוך.

<אריה מור: יחד עם זאת, משרד החינוך כרגולטור – גם פרסמנו את זה בחוזר מנכ"ל וגם אנחנו מנסים לעשות את המקסימום פיקוח ובקרה, גם על קיטנות, גם על מחנות קיץ, ודרך הקב"טים ברשויות המקומיות, שהם לא מופיעים בתוספת לחוק, כי אם יוסיפו אותם בתוספת לחוק, הם יוכלו לבדוק רישומים פליליים, אבל מחויב המעסיק באשר הוא, שעובד עם ילדים לפי אותו חוק, לדרוש אותה תעודת היעדר עבירות מין.

<אריה מור: לאף אחד חוץ מאתנו – או יש גורמים נוספים – אסור לדרוש את הרישום הפלילי.

מיקי רוזנטל: זה אבסורד.

<אריה מור: הרישום הפלילי, תעודת יושר, איך שאתם קוראים לזה.

<אריה מור: למה – לזה אני מניח שמשרד המשפטים ייתן את ההתייחסות לעניין הזה.

<אריה מור: ולכן גם אם מדריך בקיטנה צריך לבוא למנהל הקיטנה, הוא יכול לקבל או להציג רק את היעדר עבירות מין ולא רישום פלילי, כי הוא יגיד: זה לא חוקי, ואתה לא יכול לדרוש ממני.

מיקי רוזנטל: אבל זה גם לא נדרש הרבה פעמים, כפי שהראיתי לך, ואתה יודע שזה המצב בשטח.

יפעת שאשא ביטון: משרד המשפטים מטפל בהצעת חוק שעוסקת בדיוק בסוגיה הזאת, שמבקשת להרחיב את זה לכל מי שפוגש ילדים במסגרת עבודתו – יהיה צריך ברישום הזה.

יפעת שאשא ביטון: משרד המשפטים קצת מעכב את זה, שוב – מכל מיני מקומות שאנחנו תמיד חושבים על מי שעלול לפגוע מאשר על מי שעלול להיפגע.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אריה מור: ההנחיות שלנו בחוזר מנכ"ל מפרטות את כל אותם גורמים שמועסקים על-ידי גורמים נוספים במערכת החינוך, קרי נהגי הסעות, ומפורט גם במכרז ההסעות לרשויות המקומיות, קרי קיטנות בחוזר מנכ"ל – קיטנות.

<אריה מור: אנחנו מפקחים על זה בהדרכות והכשרות ובמתן האישור לקיטנה ובקרים שלנו שמגיעים לקיטנות.

<אריה מור: כלומר יש פה היקפים של פיקוח.

יעקב מרגי: אני רוצה לעבור למשרדי הביטחון פנים והמשפטים.

יעקב מרגי: האם אתם כאנשי המקצוע במשרד החינוך, עובדי הוראה בענפי ההוראה, חושבים שהמצב הנוכחי היום נותן לכם כלים מספקים כדי למנוע מעברייני מין בפועל, בפוטנציה, שיכולים להזיק ולפגוע בילדים?

<אריה מור: לא.

<אריה מור: אומר מה חסר.

<אריה מור: אנחנו מקבלים מהמשטרה את הרישום הפלילי, בכל דחיפה שאנחנו דוחפים בקשה אנחנו מקבלים את המידע על כל מועמד, וזה בסדר, ומערכות מסונכרנות.

יעקב מרגי: אין לנו ספק.

יעקב מרגי: מה אתם לא מקבלים?

<אריה מור: לא מקבלים, כאשר יש עבירה קשה, והיה דיון במשרד המשפטים לפני יומיים יחד עם כל הגורמים, יחד עם המשטרה, לייצר את אותו מנגנון אור אדום כזה או אחר, שכרגע מתנהלת חקירה משמעותית – יגדירו אותה, מדרג, בין אם בחקיקה, בין אם לא בחקיקה.

<אריה מור: נקבל את זה, כמו שהמחשב נותן לך התראה, ומייד נפעל באותן ועדות.

יעקב מרגי: רבותיי, זה קיים באחת המערכות שלא אוהבים אותן במדינת ישראל.

יעקב מרגי: אספר לכם.

יעקב מרגי: בבתי הדין הרבניים, כשמבקשים הוכחת יהדות, או ילדים שעברו הליך אימוץ, או ילדים להורים בהליך גירושין מאוד בעייתי וסבוך, גם כשנותנים את האישור, הם מסמנים כוכבית: טעון בדיקה, כדי שבבוא העת – אולי אחותו, אולי לא אחותו.

יעקב מרגי: נכון, אין הרשעה.

יעקב מרגי: יכול להיות שצריך למנוע מנגנון טעון בדיקה.

יעקב מרגי: תנו להם, שהנורה האדומה תידלק אצלם.

יעקב מרגי: אני לא מייצר עכשיו את הסיכום או את הפתרון.

יעקב מרגי: זה חייב להיות.

יעקב מרגי: אני מבין שבהוראה היבשה יש הרשעה, אין הרשעה – קחו, שלום על ישראל.

יעקב מרגי: אבל אני כשר דתות לעתים נדרשתי לבעלי תפקידים איזוטריים – היתה קטטה, הוא קילל מישהו שם, האדם נתקע שנים, כי הכרעה לא היתה.

יעקב מרגי: אני לא מקל ראש בקללה.

יעקב מרגי: אני לא מקל ראש בשום עבירה.

יעקב מרגי: המערכות יודעות לעשות זאת, כשהן רוצות.

<אריה מור: המערכות הביטחוניות – יש מושג שנקרא בב"ח – בדיקה ביטחונית חוזרת.

<אריה מור: יש לי סיווג – אני יכול להיות מרגל, אבל יש לי סיווג ביטחוני מאוד גבוה, אבל אבדק רק אחרי עשר שנים.

<אריה מור: אני לפני שנה וחצי החלטתי, לעשות בדיקה אחת לחמש שנים לאותם רישומים פליליים בעבירות מין.

<אריה מור: איפה הגבול?

<אריה מור: כל יום?

<אריה מור: כל שבוע?

<אריה מור: כל חודש?

<אריה מור: כל שנה?

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: אנחנו צריכים לייצר מנגנון.

<אריה מור: אפרופו מדרג, הוא קריטי.

יעקב מרגי: נחלק את זה לשניים – למועמדים ולעובדים בתוך המערכת.

יעקב מרגי: צריך לקבל החלטות.

יעקב מרגי: המשרד לביטחון פנים, איפה הקושי שלכם?

יעקב מרגי: משטרת ישראל, מבחינתי.

<גבריאלה פיסמן: התייחס נציג מחלקת אבטחה במשרד החינוך – קודם כל להבחנה.

<גבריאלה פיסמן: אנחנו מדברים כאן על שני חוקים.

<גבריאלה פיסמן: התופעה היא מאוד-מאוד חמורה, ושני החוקים מתמודדים בדרכים שונות עם הניסיון למנוע אותה.

<גבריאלה פיסמן: החוק למניעת העסקת עברייני מין מטפל באישורים שמתקבלים על-ידי מוסדות פרטיים למיניהם, וחוק המרשם הפלילי, שמאפשר ספקטרום מאוד רחב של כל העבר הפלילי של האדם, לרבות מרגע הפתיחה וחקירה, והגשת כתב אישום.

<גבריאלה פיסמן: בתפישה של חוק המרשם הפלילי מי שמקבל את המידע הוא הגוף הציבורי, הרגולטור שאחראי על פיקוח על אותה מטריה.

<גבריאלה פיסמן: לתפישתנו זה יכול להיות משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הרווחה – כל המשרדים שיש להם אחריות לשלומם וביטחונם של קטינים.

<גבריאלה פיסמן: הגופים הללו מקבלים את המידע לפי דין מכוח חוק המרשם הפלילי במערכות ממוחשבות, שכל המשרדים מחוברים אליהן.

<גבריאלה פיסמן: הקושי נוצר מאותם דברים שדיבר עליהם אריה בעצם דחיפות הבדיקה.

<גבריאלה פיסמן: הקושי הוא לא בעצם קבלת המידע; אין פה מחסום חוקי שמונע את קבלת המידע.

<גבריאלה פיסמן: הקושי הוא בתדירות ביצוע הבדיקות.

<גבריאלה פיסמן: לכן כינסנו ישיבה אצלנו, כדי לנסות לבחון בדיוק מה אפשר לעשות.

<גבריאלה פיסמן: הפתרון שאנו חושבים שייתן מענה טוב ביותר הוא אכן פתרון טכנולוגי, אותו פתרון טכנולוגי שהתייחסה אליו גם מנכ"לית המועצה לשלום הילד.

<גבריאלה פיסמן: פתרון טכנולוגי שיקפיץ, ייתן התרעה באותו רגע שאו נפתחה חקירה, או הוגש כתב אישום, בהתאם לסיווג שצריך להחליט עליו יחד, באילו עבירות ובאיזו נקודת זמן בדיוק תקפוץ אותה נקודה אדומה לרגולטור.

<גבריאלה פיסמן: ברגע שתקפוץ אותה נורה אדומה לרגולטור, והתחלנו כבר לשבת עם גורמי המחשוב הרלוונטיים, הבעיה הזו תיפתר, כי הרגולטור יידע ברגע האמת, מהו בדיוק המידע הרלוונטי שהוא צריך להביא בחשבון.

<גבריאלה פיסמן: זה הרעיון, בגדול.

יעקב מרגי: אין סייגים למנגנון הזה?

מיקי רוזנטל: אבל מה שאת מציעה, חל רק על משרד החינוך.

<גבריאלה פיסמן: לא.

מיקי רוזנטל: הוא לא חל על הנלווים.

מיקי רוזנטל: אם אני מקים קיטנה פרטית בעירייה מסוימת, מה?

מיקי רוזנטל: גן ילדים פרטי, כל הדברים האלה – מי יפקח על זה?

יעקב מרגי: נרחיב.

מיקי רוזנטל: אין לנו זמן.

יעקב מרגי: לא הבנת אותי.

מיקי רוזנטל: יש חוק.

מיקי רוזנטל: אף אחד לא אוכף.

יעקב מרגי: לא התכוונתי שקודם נעשה את זה, ולאחר מכן.

יעקב מרגי: קודם כל צריך לדעת מה המנגנון.

יעקב מרגי: ודאי שניתן הנחיות, שיורחב על הכול.

<גבריאלה פיסמן: אנחנו רוצים להתחיל קודם כל עם הדבר הזה.

<גבריאלה פיסמן: במקביל יש חקיקה, שחלקה מקודמת כבר אצלנו במשרד, גם לנושא של הרשעות מחו"ל, שאנחנו בוחנים כרגע מתן מענה, הרחבת שיקול הדעת ביחס למסגרות שאינן מפותחות באופן ישיר על-ידי הרגולטורים.

<גבריאלה פיסמן: כל הדברים האלה נבחנים אצלנו כדי לתת מענה רחב יותר.

<גבריאלה פיסמן: הדברים האלה נמצאים על השולחן, ואנחנו רוצים לתת להם מענה.

<גבריאלה פיסמן: אנחנו מציעים כרגע להתחיל עם הפתרון הטכנולוגי הממוקד כדי שלפחות יהיה משהו שימנע את המקרים הבאים.

יעקב מרגי: משטרת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, יש לי שתי שאלות.

יפעת שאשא ביטון: אחת, לגבי ההליך הטרומי.

יפעת שאשא ביטון: את מדברת על כך שיהיה פתרון טכנולוגי.

יפעת שאשא ביטון: אני מדברת על כך שהוא כבר הגיע, ביקש את הרישום הפלילי, ולא מופיע שם שום סעיף שמדליק אור אדום.

<גבריאלה פיסמן: לא.

קריאה: - - כי יש לנו כאן בעיה, לראות איזה רישום פלילי.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, השאלה השנייה: מה קורה עם אותם אנשים – נניח, אני במקום אוטופי – שהוא הורשע, מרצה את עונשו, מחזיר את חובו לחברה, כפי שאני הרבה פעמים שומעת מכם, סיים הכול – יכול לחזור לתוך מערכת החינוך?

<גבריאלה פיסמן: בתפישה של חוק המרשם הפלילי, ככל שהסתיימה תקופת ההתיישנות ותקופת המחיקה, אדם זכאי לשוב- - -

יפעת שאשא ביטון: אז אני חושבת שיש עבירות שאנחנו מחויבים להחריג אותן, כדי לוודא שאותם אנשים – כי ניפגש בזה במקרה הבא.

<גבריאלה פיסמן: יש עבירות שמוגדרות בחוק המרשם הפלילי כעבירות שלגביהן לא חלה התיישנות, וניתן להביא אותן בחשבון גם במסגרת של חלוף הזמן.

<גבריאלה פיסמן: כרגע עבירות המין לא מנויות בעבירות שלגביהן, אין תקופת התיישנות בכלל- - -

יפעת שאשא ביטון: זה המחדל הבא שניפגש בו.

<גבריאלה פיסמן: אבל עדיין אנחנו מדברים על תקופות מאוד-מאוד ארוכות.

יפעת שאשא ביטון: איזה ארוכות?

יפעת שאשא ביטון: שנה.

יפעת שאשא ביטון: ראית בסרטון.

יפעת שאשא ביטון: שנה.

<גבריאלה פיסמן: לא.

<גבריאלה פיסמן: אני רוצה להבהיר.

<גבריאלה פיסמן: כרגע, לפי חוק המרשם הפלילי, מהרגע שניתנה הרשעה, יש מסגרת זמן שהיא מינימום שבע שנים התיישנות פלוס עשר שנות מחיקה, כלומר 17 שנים, אם לא נגזר עונש מאסר.

<גבריאלה פיסמן: זו התקופה המינימלית שכיום משרד החינוך רואה לנגד עיניו ביחס לעבירות הללו.

<גבריאלה פיסמן: זו תקופה מאוד ארוכה.

יפעת שאשא ביטון: זה כולל עבירות מין?

מיקי רוזנטל: גברתי, אני רוצה לספר לך על יעקב כהן.

מיקי רוזנטל: יעקב כהן הוא סיפור אמתי.

מיקי רוזנטל: ב-67' הוא הורשע פעם ראשונה.

מיקי רוזנטל: נכנס לכלא לשבעה חודשים.

מיקי רוזנטל: יצא מהכלא, אנס עשרות ילדים.

מיקי רוזנטל: בשנת 75' נכנס שוב לכלא, הלוך וחזור.

מיקי רוזנטל: הוא אנס – אי-אפשר לדעת בכמה ילדים הוא פגע, ובין היתר בגני ילדים – לא אספר את כל הסיפור הנורא הזה.

מיקי רוזנטל: מאחר שאנחנו יודעים בוודאות, שפדופיליה היא עבירה רצידיביסטית, ואנשים לא מטופלים, הם חוזרים לעשות את זה.

מיקי רוזנטל: אחת.

מיקי רוזנטל: שתיים, מדובר בעבירה נגד קטינים.

מיקי רוזנטל: חוק החפות הוא זכות יסוד במדינת ישראל, והפרטיות היא זכות יסוד במדינת ישראל, וצריך לכבד אותה מאוד.

מיקי רוזנטל: אבל לא בנושא של פגיעה בילדים.

מיקי רוזנטל: הביטחון של הילדים גובר על כל זכות אחרת.

מיקי רוזנטל: ולכן הגישה הזו שאומרת – אין בישראל מרכז שמטפל כמו שצריך – אני מדגיש, כמו שצריך – בעברייני מין ובפדופילים כמו שצריך – אני בכוונה לא אומר משהו אחר.

מיקי רוזנטל: אין מעקב ראוי אחריהם, והם מצליחים לחדור למערכת, כי חלק מהמערכות – במוסדות מסוימים, עם גון מסוים, לא מפקחים בכלל, אין דיווח וכו'.

מיקי רוזנטל: אי-אפשר להמשיך כך.

מיקי רוזנטל: כל ילד שנפגע, הבדיקה שלכם מבורכת, התקלה פותחת לנו שוב צוהר, אבל כבר הייתי בסרט הזה.

מיקי רוזנטל: כל פעם אומרים: נבדוק, נבדוק.

מיקי רוזנטל: נגמר הזמן של הבדיקות.

מיקי רוזנטל: כל ילד שנפגע, זה עולם ומלואו.

מיקי רוזנטל: אי-אפשר.

<גבריאלה פיסמן: - - -

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את משטרת ישראל בכל ההליך הזה.

יעקב מרגי: תני לנו רקע על רגל אחת, כל הנושא של תעודת היושר ואיפה הקושי שלכם להתמודד.

<איריס ברק: אני סגן ניצב איריס ברק, ראש מדור מידע פלילי במשטרת ישראל.

<איריס ברק: ראשית, חשוב לי לומר, ככל שקיים ספק, וברור לי שגם משטרת ישראל, ששמה את ביטחון הציבור בראש מעייניה, רוצה לדאוג קודם כל לשלומם וביטחונם של ילדי ישראל, וכאן אני מכניסה גם את האוכלוסיות החלשות האחרות שהחוק מתייחס אליהן, שזה מוגבלים וחסרי ישע.

<איריס ברק: אני מסכימה, כמו רבים מהדוברים לפניי, שכשאנחנו באים למצוא את נקודת האיזון הראויה בין ביטחון הציבור – במיוחד כשאנחנו מדברים על האוכלוסיות החלשות – לבין הזכות לפרטיות וחזקת החפות של אלה שעלולים לפגוע, נקודת האיזון שלנו צריכה להיות ודאי לטובת אותו ציבור, ודאי ציבור חלש, שעליו אנחנו חייבים להגן, גם במחיר של פגיעה מסוימת במי שהוא עדיין בחזקת חפות, ולא הוכחה אשמתו בבית המשפט.

<איריס ברק: כאן חשוב לזכור – משטרת ישראל לא מחוקקת את החוק אלא פועלת בהתאם להוראות החוק.

<איריס ברק: אנחנו מיישמים אותו, ופועלים לפי מה שהחוק מורה לנו ומאפשר לנו לפעול.

יעקב מרגי: לא היה לנו ספק.

<איריס ברק: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שהועלו על-ידי קודמיי, והראשון בהם הוא השימוש במינוח תעודת יושר.

<איריס ברק: זה מינוח ששגור בפי הציבור.

<איריס ברק: חשוב לי לציין שאין דבר כזה תעודת יושר.

<איריס ברק: משטרת ישראל אינה מפיקה אישורים שמעידים על יושרו של אדם.

<איריס ברק: אנחנו לא קובעים אם אדם הוא ישר או לא.

<איריס ברק: אנחנו מציגים תמונת מצב שמתייחסת למידע הפלילי שקיים, ככל שקיים, לגבי אותו אדם.

<איריס ברק: חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים – ושימו לב, זה שמו: המרשם הפלילי ותקנת השבים – קובע שהמידע הפלילי הוא חסוי, ויועבר לפי הוראות החוק, והוא מועבר רק למי שזכאי לקבלו, וקובע לגבי כל גוף שזכאי לקבל מידע פלילי, מה ההיקף שאותו גוף זכאי לקבל.

<איריס ברק: משרד החינוך, כפי שנאמר פה קודם, ואין לגבי זה מחלוקת, זכאי לקבל מידע פלילי בהיקף נרחב לגבי כלל העבירות ובהן כמובן עבירות מין.

<איריס ברק: אני מדברת על עבירות שזה עד תאריך המחיקה שלהן, שכפי שצוין, אם לא הוטל עונש מאסר, זה 7 שנות התיישנות ועוד 10 שנות מחיקה, כלומר 17 שנים ממועד גזר הדין, וכן לגבי תיקים תלויים ועומדים.

יעקב מרגי: הוא רשאי לבקש, אם יש הליך פתוח שהתחיל?

<איריס ברק: הדבר השני, וכאן אנחנו אומרים – וגם לגבי תיקים תלויים ועומדים, ואחדד ואומר: דובר פה על הצורך במתן- - - ואמר אריה שככל שהם יוזמים בדיקה, הם רואים את המידע.

<איריס ברק: אנחנו, מדור מידע פלילי, אחראי על העברת המידע לגופים הזכאים.

<איריס ברק: יש לנו גם אינדיקציה שמבוצעת על-ידי גוף זכאי.

<איריס ברק: המידע על ההליך כנגד אותו מורה היה מונח בפני משרד החינוך.

<איריס ברק: היה מונח, ובכל זאת התקבלה ההחלטה שהתקבלה.

<איריס ברק: אני חושבת שכולנו, כל הגופים, כן צריכים לשלב כוחות.

<איריס ברק: אנחנו לא באים פה לחפש אשמים או לזרוק את האחריות אחד על השני.

מיקי רוזנטל: גם אנחנו לא.

יפעת שאשא ביטון: אבל זו התחושה שלי, שזה השיח.

מיקי רוזנטל: לא ביקשנו את זה.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים להגן, ולא יודעים איך.

יפעת שאשא ביטון: איך מסמך שהופק על ידי המשטרה- - -

<איריס ברק: אז קודם כל, מבחינת העברת מידע פלילי, צוין פה שאנחנו פועלים לפי שני חוקים לפחות.

<איריס ברק: חוק המידע הפלילי מאפשר העברת מידע לגופים הזכאים, והמידע הזה התקבל על-ידי משרד החינוך והתקבל על-ידו.

<איריס ברק: מה נעשה אתו – זה כבר ההחלטה שלהם.

<איריס ברק: לעניין האישור, שהבאתי כאן דוגמאות שלו, הן מתי ניתן אישור חיובי ומתי ניתן אישור שלילי.

<איריס ברק: החוק למניעת העסקת עברייני מין – סעיף 3 לחוק, אם אני זוכרת נכון – קובע בדיוק מתי יינתן ומתי לא יינתן אישור המשטרה שמאפשר או לא מאפשר העסקה לפי החוק.

<איריס ברק: החוק קובע שהוא יינתן רק ברגע שיש הרשעה.

יפעת שאשא ביטון: אז את זה צריך לתקן.

<איריס ברק: המשטרה הפיקה את האישור בהתאם לחוק, ואם אני מסתכלת על האישור, ואם כל אחד שרואה את האישור הזה, כתוב שהוא מופק לפי הוראות החוק, ושהוא תקף- - -

יפעת שאשא ביטון: הכול בסדר.

יפעת שאשא ביטון: לכן אנחנו רוצים לדעת שזו הלקונה שצריך לטפל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא באים לומר: לא הייתם בסדר.

<איריס ברק: נאמר פה: קיבלנו אישור של המשטרה – מבחינתנו הכול בסדר.

<איריס ברק: האישור הזה הופק לפי החוק הקיים כיום, כמובן.

<איריס ברק: ככל שיהיו תיקוני חקיקה- - -

מיקי רוזנטל: יש לי רק שאלה.

מיקי רוזנטל: הביצוע והתקנות הם באחריות השר לביטחון פנים.

מיקי רוזנטל: אתם אחראיים לביצוע – לא משרד החינוך.

מיקי רוזנטל: כל קיטנה שלא דורשת את הדבר הזה – כמה חקירות ביצעתם?

מיקי רוזנטל: שני כתבי אישום הגשתם על אי בקשת אישורים כנדרש.

מיקי רוזנטל: שניים בשנה.

מיקי רוזנטל: אתם לא אוכפים את החוק.

מיקי רוזנטל: עזבו אותי רגע ממשרד החינוך.

מיקי רוזנטל: אתם אחראיים לאכיפת החוק, ואתם לא אוכפים אותו.

מיקי רוזנטל: וזו לא התקפה אישית.

<איריס ברק: ברור.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא מחפשים את האשמים.

מיקי רוזנטל: מחפשים איך לשנות את המצב.

<איריס ברק: מה שאתה אומר, אני מבינה, ולא רק שיצא החוק בשנת 2001, אלא אני זוכרת שלפני שנתיים-שלוש – אני זוכרת, כי זה היה אחרי שנכנסתי לתפקידי – היה קמפיין נוסף שדיבר על החובה לבקש את אישור המשטרה הזה.

<איריס ברק: אציין גם שלפי בדיקה שלנו בימים האחרונים, מדי שנה מופקים כ-150,000 אישורים כאלה.

יעקב מרגי: לא, גברתי.

יעקב מרגי: אומר לך חבר הכנסת מיקי רוזנטל בלשון ברורה, שלשון החוק מחייבת את משטרת ישראל לבצע בקרה אקטיבית.

יעקב מרגי: לאכוף.

יעקב מרגי: כלומר יש חובה בחוק, לוודא שהגופים שצריכים לבקש את האישור, עושים זאת.

יעקב מרגי: ראינו גם בכתבה, שכנראה, זה לא מבוצע.

<איריס ברק: אני אומרת בהגינות, שאין לי ספק שמשטרת ישראל לא אוכפת כל גוף, ומבררת שבכל קיטנה נבדק האישור הזה.

<איריס ברק: אני מניחה, וגם מקבלת – אין גוף שפועל ב-100%, שיש מקום גם מבחינתנו להגביר את האכיפה בנושא הזה.

מיקי רוזנטל: אתם צריכים ליזום.

מיקי רוזנטל: תבדקו 20 קיטנות, אז כל היתר יפחדו.

מיקי רוזנטל: ככה עושים הרתעה.

<איריס ברק: אבל בואו נזכור את המקרה שלפנינו.

יעקב מרגי: תודה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים למנוע את המקרים הבאים.

יעקב מרגי: משרד החינוך, לפני סיום אני רוצה לשאול.

יעקב מרגי: דיברתם על המנגנון הטכנולוגי, דיברתם על לעשות פס רחב, בדיקה.

יעקב מרגי: דיברתם על חידוד הנהלים.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מה אתם עכשיו, בלוחות זמנים.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו בתחילת שנת הלימודים הקרובה, תוך כמה זמן המנגנון הזה – משרדי הממשלה השונים, משפטים, בט"פ וחינוך, אני רוצה לדעת – קודם כל, אם התקבלה החלטה, אכן ללכת על המנגנון הטכנולוגי הזה, ואם כן, כמה זמן להערכתם זה יופעל?

<זאב גולדבלט: כבוד היו"ר, אני רוצה להזכיר שהמשרד ידע על זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני ממוקד מטרה.

יעקב מרגי: ודאי שיש כאלה שרוצים לדבר על דברים אחרים, אבל אין לי במסגרת הדקה שנשארה.

<סוניה פרץ: לעניין המנגנון, המנגנון הזה של הבדיקה קיים ופועל.

<סוניה פרץ: כל מועמד נבדק.

<סוניה פרץ: כפי שאמרתי, חידדנו את ההוראות לגבי המועמדים.

יעקב מרגי: לא, לגבי הקיימים.

<סוניה פרץ: אריה, בבקשה תגיד לוחות זמנים.

<אריה מור: לגבי הקיימים, לקחנו את כל המאגר של ממלאי המקום שקיימים.

יעקב מרגי: ומה עם עובדי ההוראה הקיימים?

<אריה מור: אני עונה.

<אריה מור: לקחנו את כל המאגר של ממלאי המקום שקיימים במערכת, בנוסף לחידוד ההנחיות, והרצנו את כולם.

<אריה מור: גם במשטרה יודעים.

<אריה מור: אנחנו במצב שמתחילים את תשע"ח – סודר, בתוך החודשיים האלה, כי זה 202,000 עובדי הוראה.

<אריה מור: גם נריץ, כי התשובות מתקבלות 500, 500 כל פעם.

<אריה מור: נריץ את כולם.

<אריה מור: זו החלטה תקדימית, ואנחנו מבצעים את זה.

<אריה מור: נדון בכל מקרה לגופו, כאשר יש רישום פלילי כזה או אחר, ונפתח את תשע"ח כאשר בדקנו יישור קו, אבל החוק לא מחייב אותנו- - -

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: כנראה לא ירדת לסוף דעתו של הדיון הזה.

יעקב מרגי: אני בסיכום הדיון שואל אותך מה אתה הולך לעשות מחר.

יעקב מרגי: אתה הולך, נותן לי תשובה – סליחה על הביטוי הלא פרלמנטרי – מצ'וקמקת.

יעקב מרגי: אם לא הבנתם, אנחנו במצוקה קשה.

יעקב מרגי: אנחנו עם 180,000 עובדי הוראה – לא מטיל דופי באף עובד – פלוס ממלאי מקום כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: אתה מתמקד לי כרגע ביישור קו על 22,000.

יעקב מרגי: אני רוצה להתמקד כך: יש לנו הפלח של המועמדים – צריך לקבל לגביהם החלטה מסוימת.

יעקב מרגי: לא ענית לי.

יעקב מרגי: אני אנווט אותך, ותיתן לי תשובה.

יעקב מרגי: אולי לא הבנתי אותך, ואני אתנצל.

יעקב מרגי: כרגע לגבי מועמדים להוראה, אני רוצה לדעת, כשאני מקבל החלטה חד-משמעית היום בשולחן הזה, איך אתם – ההסדר שהציגה סוניה, אנחנו בודקים ויש ועדה שבודקת ומתכללת – לא מקובלת כאן על הוועדה, והיא גם לא הצליחה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת, מה אתם הולכים לעשות, שמקרה כזה לא יישנה?

יעקב מרגי: מה זאת אומרת – שאני, וחברי הכנסת יגידו, אם הם בדעתי – אני חושב שמועמד לעובד הוראה, יש כנגדו הליך פתוח – שיתכבד, יישב בביתו, יגמור את ההליך, ויחזור להגיש מועמדות.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: חד משמעית.

יעקב מרגי: לא מקובל עליכם?

יעקב מרגי: אני אכתוב זאת בסיכום – תתמודדו עם זה.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: תנו לי.

יפעת שאשא ביטון: אני בשוק שזה בכלל בספק פה.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: אף אחד לא יפריע לי.

יעקב מרגי: זה אחד.

יעקב מרגי: הנושא השני, כל מאגר ממלאי המקום – אמרת.

יעקב מרגי: והנושא השלישי, אני רוצה לדעת תדירות שלכם לגבי הבדיקה, אם לא חל שינוי בסטטוס הפלילי, או לא יודע איך תגדיר אותו, במהלך השנה – חצי שנה, שנה, כל שנת לימודים, כל שנתיים.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת את עמדתכם.

יעקב מרגי: דבר שלישי, שלא ענית לי – המנגנון הטכנולוגי, שעליו התקיים דיון, ויש הסכמה במשרד המשפטים והמשרד לביטחון פנים והחינוך – תוך כמה זמן יופעל?

יעקב מרגי: שאלות פשוטות.

יעקב מרגי: אחד-אחד תענה לי.

<אריה מור: לגבי השאלה האחרונה, ברגע שהישיבה תסתיים, יקבעו את המנגנון.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: לגבי מנגנון, הבנתי שאתם בדיון.

יעקב מרגי: סליחה על היוהרה והיומרה – אני אקבע לכם תאריך סביר שאני חושב שצריך לעבור.

יעקב מרגי: עזוב מנגנון.

יעקב מרגי: השאלה השנייה.

<אריה מור: לגבי כל עובדי ההוראה המועסקים, אנחנו פועלים לפי החוק.

<אריה מור: אנחנו בודקים לקראת פתיחת שנת הלימודים, כפי שאמרתי, את כולם.

<אריה מור: בודקים את כולם.

<אריה מור: נפתח את תשע"ח כאשר אנחנו בודקים מחדש, לראות אם חל שינוי.

<אריה מור: שוב, חל שינוי, זו נקודת זמן של שנה.

<אריה מור: האם אני אבדוק – כשיהיה המנגנון, לא אצטרך לבדוק כל דקה.

יפעת שאשא ביטון: מה לגבי המועמדים?

<אריה מור: חסומים.

יעקב מרגי: גם בהליך פתוח?

<אריה מור: כן.

<אריה מור: ועובד הוראה חדש, כפי שתיארה סוניה, פועל לפי החוק.

<אריה מור: בודקים אותם, הם חסומים במערכת כל עוד לא שוחרר.

<אריה מור: והסוגיה שהעלית – במה לשחרר.

<אריה מור: האם עבירת בנייה, ש-90%- - -

יפעת שאשא ביטון: אלימות ופגיעות מיניות.

יפעת שאשא ביטון: מאוד-מאוד ברור.

מיקי רוזנטל: התעללות בילדים.

יפעת שאשא ביטון: תרחיבו.

<אריה מור: אנחנו חוסמים את כל המועמדים להוראה באותן עבירות כבדות וקשות שאת מדברת עליהן, ולא נותנים להם להיכנס, וזה הולך לוועדה למנכ"ל להחלטה.

יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא הולך לוועדה למנכ"ל להחלטה.

יפעת שאשא ביטון: לא שמעת מה נאמר כאן.

יפעת שאשא ביטון: אין ועדה.

יפעת שאשא ביטון: מי שעומד ותלוי נגדו הליך פלילי על פגיעה בילדים, אם זה אלימות ואם זה פגיעה מינית – אין ועדה.

מיקי רוזנטל: אדוני, זה החוק.

מיקי רוזנטל: אסור.

<לירון ספרד: זה החוק.

<לירון ספרד: החוק קובע שיש למשרד סמכות לקבל החלטה לגבי כל אחד.

יעקב מרגי: לגבי מועמד.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: השימוע אצל המנכ"ל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: לכן יש לי סיכום דיון.

יעקב מרגי: תודה.

<איריס ברק: אם יורשה לי עוד דבר אחד.

<איריס ברק: לגבי המנגנון הזה, ודאי שהוא יכול להיות פתרון, אבל חשוב לי לומר כאן – חשוב לזכור: זה לא דבר שהוא פשוט להקמה.

<איריס ברק: זה לא דבר שיכול להיות מהיום למחר, ועדיין גם לא הוחלט- - -

יעקב מרגי: תודה.

<איריס ברק: אבל יש לי הצעה- - -

יעקב מרגי: לא, הניסיון הקצר שיש לנו בחיים יבוא לידי ביטוי בסיכום, וניתן לכם את השהות לכל מה שאת חושבת.

<איריס ברק: אבל יש לי פתרון ביניים החל ממחר – הטלת חובה על כל עובד במערכת, לדווח ברגע שחל שינוי, ואם יתגלה שהוא לא דיווח, הוא יוצא מייד מהמערכת.

יפעת שאשא ביטון: אבל גם כשאתם פותחים תיק, אתם יכולים לדווח.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, סיכום דיון.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: משרד החינוך.

מיקי רוזנטל: אי-אפשר לפטור את המשטרה מאחריות.

מיקי רוזנטל: לא נרשה את זה.

יעקב מרגי: מיקי, אני אומר את הסיכום.

יעקב מרגי: אם אני מפספס משהו, תעיר את תשומת לבי.

יעקב מרגי: רבותיי, אל"ף, אני מודה לחברי הכנסת המציעים על העלאת הנושא החשוב הזה.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה על התהליכים הקיימים היום, הן בתהליך קבלת מועמד לעובד הוראה והן בהליך בדיקה של עובד קיים במערכת, והן לגבי אותם ממלאי מקומות.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה את העובדה שהנתונים לגבי אותו עובד הוראה נשוא הדיון, שהיום ההליך הפלילי משפטי עומד ותלוי נגדו, המידע לגביו היה מונח בפני משרד החינוך, ולא מצאו לנכון להפסיק את עבודתו לאלתר.

יעקב מרגי: אי לכך הוועדה מבקשת ממשרד החינוך, תוך עשרה ימי עבודה, להגיש לה נוהל כתוב ומסודר, חדש, ברוח הדברים שעלו בדיון, והוא: אל"ף, לוח זמנים סביר להפעלת אותו מנגנון טכנולוגי שדובר עליו.

יעקב מרגי: הוועדה דורשת ממשרד החינוך להכניס בהוראות, שגם מועמד להוראה, שיש נגדו הליך פתוח, אף שאין כתב אישום, לא יתקבל למערכת עד שההליך יסתיים, בכפוף לכל הוראות חוק.

יעקב מרגי: קיבלת?

קריאה: הליך על הטרדה מינית.

יעקב מרגי: זה חוק.

יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע ששנת הלימודים התשע"ח תחל לאחר שמשרד החינוך סורק את כל עובדי ההוראה הקיימים במערכות השונות וכל עובדי ההוראה שקיימים במאגר של המשרד, שלא חל שינוי בסטטוס הפלילי שלהם או הליך פלילי קרב שכזה, שפתוח ועומד כנגדם.

יעקב מרגי: הוועדה דורשת מהמשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל, בכל הקשור לעובדי הוראה במשרד החינוך ועובדי שירות במערכת החינוך, מרגע שנודע למשטרה שיש הליך פתוח שנפתח כנגד עובד הוראה או עובד שירות במערכת החינוך, ליידע את משרד החינוך בסוגיה הזו, עד, כמובן, להקמת המנגנון הטכנולוגי.

מיקי רוזנטל: עוד בקשה.

מיקי רוזנטל: לקראת הקיץ, הבריכות, הקיטנות – פעולה יזומה של המשטרה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשטרת ישראל, להגביר את הבקרה והפיקוח שהיא מחויבת לפי החוק כלפי כל מוסד שחייב על-פי חוק, לדרוש אישור העסקה, ואינו דורש.

יעקב מרגי: אני מבין שאי-אפשר לעשות אחרי כל אחד, אבל יש הליך עבודה ידוע של תוכנית בקרה שהיא סבירה, אם זה מדגמית – זה גם כושר הרתעה עוזר וגם לפי המדגם, תדעו מה התדירות, מה חובה לעשות את זה.

יעקב מרגי: כמו כן, לגבי הקיטנות, מה רצית לומר, מיקי?

מיקי רוזנטל: המוסדות האלה, הקיטנות, הבריכות, חייבים לפי החוק לבקש אישור.

מיקי רוזנטל: הם לא מבקשים בפועל.

מיקי רוזנטל: המשטרה אוכפת את זה מעט מדי.

מיקי רוזנטל: אנחנו דורשים שיאכפו את זה יותר.

יעקב מרגי: אמרנו את זה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הדיון הסתיים.

יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב אחר הנושא הזה – כמובן, כפי שאמרתי, אני מבקש לקבל את הנוהל הזה תוך עשרה ימי עבודה.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.